Справа № 365/233/19
Суддя: Денисенко Н. О.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 365/233/19
Номер провадження: 2-а/365/7/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30.05.2019 смт. Згурівка Київської області

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді Денисенко Н.О.

секретар

судового засідання Матвієнко Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Києві про визнання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною та її скасування,

В С Т А Н О В И В:

14 травня 2019 року позивач звернувся до суду із зазначеним вище адміністративним позовом, посилаючись на те, що 03 травня 2019 року інспектор патрульної поліції Галка С.М. виніс щодо нього постанову серії НК № 797304, відповідно до якої притягнув його до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та наклав адміністративне стягнення у розмірі 680,00 грн. Відповідно до змісту постанови значиться, що він надавав послуги з перевезення пасажирів, керуючи автобусом«БАЗ А 079», номерний знак НОМЕР_1 , з тріщиною лобового скла, чим порушив п. 31.4.7 ПДР України». З цією постановою він не згоден, оскільки розгляд справи в порушення вимог Розділу ІV КУпАП не проводився. Пункт 31.4.7 ПДР України має дванадцять підпунктів, проте він не містить відповідного підпункту та обмежень щодо управління транспортним засобом, на вітровому склі якого є тріщини. При виїзді з автопарку тріщини на склі не було, вона виникла від потрапляння стороннього предмета на скло від автомобіля, що їхав попереду, мала невеликий розмір та не була в зоні дії його огляду як водія та склоочисників, що вбачається із наданого ним відео та фотофайлу. Докази на підтвердження зазначеного в постанові відсутні, тому просить визнати спірну постанову протиправною, скасувати її та справу закрити.

Ухвалою Згурівського районного суду Київської області від 15.05.2019 позивачу поновлено строк звернення до адміністративного суду.

В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, позивач направив заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує повністю, відповідач - суб`єкт владних повноважень своїх заперечень на позов не надав.

Керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні в судовому засіданні аргументів учасників справі та доказів в їх сукупності, які є у справі, суд дійшов висновку.

Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини, а саме, що інспектор патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Києві Галка С.М. виніс щодо ОСОБА_1 постанову серії НК № 797304, відповідно до якої притягнув останнього до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 121 КУпАП та наклав адміністративне стягнення в розмірі 680,00 грн за те, що ОСОБА_1 о 14 годині 25 хвилин 03.05.2019, надавав послуги з перевезення пасажирів, керуючи автобусом «БАЗ А 079», номерний знак НОМЕР_1 , з тріщиною лобового скла, чим порушив п.п. 31.4.7 ПДР (а.с.8 - постанова).

Слід зазначити, що пункт 31.4.7 ПДР України має дванадцять підпунктів, проте інспектор не зазначив підпункт цього пункту, який порушив позивач.

У оскаржуваній постанові зазначено, що ОСОБА_1 , керуючи автобусом «БАЗ А 079», номерний знак НОМЕР_1 , вчинив правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст.121 КУпАП.

Однак відповідач не надав належних доказів вчинення позивачем такого адміністративного правопорушення.

Слід зазначити, що відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, настає в разі керування водієм транспортним засобом, який використовується для надання послуг з перевезення пасажирів, що має несправності, передбачені частиною першою цієї статті, або технічний стан і обладнання якого не відповідають вимогам стандартів, правил дорожнього руху і технічної експлуатації та тягне за собою накладення штрафу в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 31.4.7 ПДР України визначено перелік технічних несправностей і невідповідностей вимогам, у разі наявності яких забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством.

Слід зазначити, що встановленим переліком не передбачено такої технічної несправності (невідповідності вимогам), як тріщина лобового скла у зоні роботи склоочисників транспортного засобу.

Тобто, висновки інспектора про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, не узгоджується із встановленими обставинами справи та матеріали справи, не містять належнихє доказів, які б свідчили про наявність у діях ОСОБА_2 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КУпАП.

Реалізуючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові особисте суб`єктивне бачення порушеного права чи охоронюваного інтересу та спосіб його захисту.

В силу ч. 1 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначено статтею ст. 286 КАС України.

Так, відповідно до ч. 3 цієї статті за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цьогоКодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивач при зверненні до суду заявив позовну вимогу про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Оскільки в діях позивача судом не встановлено наявності події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, що в розумінні п. 1 ст. 247 КУпАП є обов`язковою умовою притягнення до адміністративної відповідальності, позивач не може нести адміністративну відповідальність.

Вірним способом відновлення порушених прав позивача є скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 797304 від 03.05.2019 та закриття провадження у справі, що відповідає положенням ч. 3 ст. 286 КАС України.

Згідно зі ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Якщо учасник справи без поважних прчин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставни, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Згідно зі статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог частиною другою ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Варто звернути увагу на те, що в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, на переконання суду, свою позицію не довів та не обґрунтував її.

Згідно з п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Європейським судом з прав людини у рішенні у справі "Trofimchuk проти України", від 28.10.2010 № 4241/03 зазначено, що хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Крім того, судом враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов необхідно задовольнити повністю, так як в судовому засіданні доведено, що постанова відповідача є протиправною, оскільки вона винесена уповноваженою особою без дотримання правил чинного законодавства. Відповідач не надав доказів щодо правомірності прийнятого його посадовою сообою рішення. Відтак постанова підлягає до скасування, а справа про адміністративне правопорушення - до закриття.

На підставі викладеного, керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 7, ч. 2 ст. 121, 245, 251, 268 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст. 2, 6, 7, 9, 19, 20, 77, 90, 242, 243, 244, 245, 246, 286 КАС України,-

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в місті Києві про визнання постанови про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною та її скасування задовольнити повністю.

Скасувати постанову серії НК № 797304 від 03 травня 2019 року, винесену щодо ОСОБА_1 про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 680 (шістсот вісімдесят) грн 00 коп., та справу закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського адміністративного апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його складення.

Повний текст рішення складено 30 травня 2019 року.

Головуючий суддя Н.О. Денисенко