Справа № 260/1415/18
Суддя: Калинич Я. М.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2019 року м. Ужгород№ 260/1415/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Калинич Я. М.

при секретарі судового засідання - Попович М.М.

за участю:

позивач: ОСОБА_1 ,

представник відповідача: Біняшевська М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Свалявської районної державної адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління соціального захисту населення Свалявської районної державної адміністрації (далі - відповідач, управління соціального захисту населення), в якому просить суд зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень при наданні пільг як інваліду війни ІІ групи, - керуватися статтею 13 пунктами 5 і 27 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту», а не Постановою КМ України №409 від 06.08.2014 року, яка не тільки протеречить Закону а й Конституції України.

Позовні ґрунтуються на тому, що позивач є інвалідом війни ІІ групи і має відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» пільги по газопостачанню. Однак, на переконання позивача, відповідачем неправомірно, ігноруючи Закон та посилаючись на підзаконний акт - Постанови Кабінету Міністрів України №409 від 06.08.2014р., скасував пільгу на газопостачання на 60%, а саме: з 624 м3 на 236 м3 на місяць. Позивач вважає, що УСЗН Свалявського РДА при встановлені розміру пільг повинно керуватись Законом, а не підзаконним актом, який, на думку позивача, порушує його конституційні права. А тому, просить зобов`язати відповідача при наданні пільг як інваліду війни ІІ групи, - керуватися статтею 13 пунктами 5 і 27 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантіях їх соціального захисту», а не Постановою КМ України №409 від 06.08.2014 року.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Просив суд такі задовольнити.

У строк, встановлений судом, 30.01.2019 відповідач - Управління соціального захисту населення Свалявської районної державної адміністрації Закарпатської області, надало відзив на позов, в якому позовні вимоги не визнає. Зокрема зазначило, що позивач перебуває на обліку у відповідача як особа з інвалідністю війни ІІ групи. Дані про нього внесені до Єдиного державного автоматизованого Реєстру осіб, які мають право на пільги. Субсидію позивачу призначено відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та Постанови Кабінету Міністрів України №409 від 06.08.2014р.. Вважають, що порушень законодавства при призначенні та перерахунку субсидії не допускали, а розмір вказаної субсидії визначено згідно з чинним законодавством.

В судовому засіданні представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову з мотивів, наведених у відзиві на позов.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 , виданого Свалявським РС ГУДМС України в Закарпатській області 13.07.2013 (а.с.17) та є отримувачем житлової субсидії на оплату житлово-комунальних послуг.

Відповідно до довідки №408 від 17.02.2017 року, виданої виробничим управлінням комунального господарства встановлено, що склад сім`ї ОСОБА_1 складається з двох осіб: позивач та його дружина - ОСОБА_2 (а.с.32).

Разом з тим, по вищевказаній адресі зареєстровано троє осіб: позивач, дружина позивача - ОСОБА_2 , дочка позивача - ОСОБА_3 , що підтверджується довідкою від 28.03.2019 року №560 (а.с.74).

Згідно з довідкою №65 від 27 березня 2019 року, виданої КУП «Свалявського РБТІ» ОСОБА_1 , встановлено, що квартира АДРЕСА_1 всього рахується 89,46 кв.м загальної площі (56,6 кв.м житлової площі) (а.с.75).

Пільгова норма для послуги з газопостачання в опалювальний період у позивача складає 236,7 м.куб. газу на 52,5 кв.м пільгової опалювальної площі житла (21 кв.м опалювальної площі на особу та додаткового 10,5 кв.м на сім`ю).

Позивач, вважаючи, що відповідач ігнорує норми Закону та неправомірно скасував пільги на газопостачання з 624 м3 на 236 м3, звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд зважає на наступне.

У відповідності до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» - Інвалідам війни та прирівняним до них особам (стаття 7) надаються такі пільги:

- п.5 - 100-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Площа житла, на яку надається знижка, при розрахунках плати за опалення, становить 21 кв. метр опалювальної площі на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

Для сімей, що складаються лише з непрацездатних осіб, надається 100-процентна знижка за користування газом для опалювання житла на подвійний розмір нормативної опалювальної площі (42 кв. метри на кожну особу, яка має право на знижку плати, та 21 кв. метр на сім`ю).

Ч.5 ст.51 Бюджетного кодексу України - при наданні пільг та здійсненні видатків з бюджету щодо їх виплати до членів сім`ї пільговика належать: дружина (чоловік), їхні неповнолітні діти (до 18 років); неодружені повнолітні діти, визнані інвалідами з дитинства I та II групи або інвалідами I групи; особа, яка проживає разом з інвалідом війни I групи та доглядає за ним, за умови, що інвалід війни не перебуває у шлюбі; непрацездатні батьки; особа, яка знаходиться під опікою або піклуванням громадянина, який має право на пільги, та проживає разом з ним.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни. Отже, на нього розповсюджуються норми ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Відповідно до п.5 ст.13 Закону чітко зазначено норми для сім`ї ветерана. А саме і те, що норми для інваліда війни в разі, якщо сім`я інваліда складається з непрацездатних осіб, то норми встановлюються у подвійному розмірі.

З метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій, відповідно до статей 5 і 9 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» постановою Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 року № 409 встановлено державні соціальні стандарти у сфері житлово-комунального обслуговування, до числа яких відносяться соціальна норма житла та соціальні нормативи користування житлово-комунальними послугами, щодо оплати яких держава надає пільги та встановлює субсидії.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №409 від 06.08.2014 р. ч.3 п.1 встановлено соціальний норматив користування житлово-комунальними послугами у разі використання природного газу для індивідуального опалення 7 куб. метрів природного газу на 1 кв. метр опалювальної площі на місяць в опалювальний період.

Згідно з Постановою Кабінету міністрів України № 409 від 06.08.2014 р. «Про встановлення державний соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» установлено громадянам, які відповідно до законодавства мають пільги на оплату житлово-комунальних послуг, соціальну норму житла для: 1) оплати користування житлом/утримання житла - 21 кв. метр загальної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю; 2) централізованого та індивідуального опалення (теплопостачання) незалежно від джерела та виду енергії - 21 кв. метр опалюваної площі на одну особу та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю.

Опалювальна площа квартири позивача становить 52,5 кв. м.

Згідно матеріалів справи, що також підтверджується позивачем, в квартирі проживає повнолітня працездатна донька, що і впливає на норми нарахування газу 21 м. кв . (позивача) +21 м .кв.(дружину позивача)+10м.кв. на сім`ю, замість 42м.кв.(подвійна норма на позивача) + 42м.кв.(подвійна норма на дружину)+ 21кв.м. на сім`ю).

Відповідно до наявної в матеріалах справи скрінкопії з Єдиного державного реєстру осіб, які мають право на пільги вбачається, що дані про позивача внесені до Єдиного державного автоматизованого Реєстру осіб, які мають право на пільги та останній ними користується в повному обсязі, а саме: жовтень 2018 року 132,33 м.куб.газу - 920,72 грн.; листопад 2018 року 236,69 м.куб.газу - 2023,50 грн.; грудень 2018 року 236,69 м.куб.газу - 2023,50 грн.; січень 2018 року 236,69 м.куб.газу - 2023,50 грн.; лютий 2018 року 236,69 м.куб.газу - 2023,50 грн. (а.с.63-64).

Доводи позивача відносно того, що з прийняттям Постанови Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» зменшено його соціальні права, що не допускається Конституцією України, відхиляються судом з огляду на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» державні соціальні стандарти встановлюються законами, іншими нормативно-правовими актами.

Постанова Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 була прийнята з метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій, відповідно до статей 5 і 9 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії .

Отже, з огляду на те, що Постанова Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 «Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування» є чинною, не скасована, то відповідно її положення є обов`язковими.

Крім того, як зазначив Конституційний Суд України в рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, одним із визначальних елементів у регулюванні суспільних відносин у соціальній сфері є додержання принципу пропорційності між соціальним захистом громадян та фінансовими можливостями держави, а також гарантування права кожного на достатній життєвий рівень.

З урахуванням такого елемента принципу верховенства права, як пропорційності (розмірності) Конституційний Суд України зазначив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державною, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства.

Суд дійшов висновку, що запровадженням такої умови отримання пільги на оплату житлово-комунальних послуг, як встановлення соціальних нормативів, в межах яких держава надає громадянам пільги на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком не було порушено вимоги статей 22, 64 Конституції України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі №826/12439/16.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Ейрі проти Ірландії» констатовано, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (Airey v. Ireland № 6289/73).

У рішенні по справі «Сорінг проти Сполученого Королівства» Суд зазначив, що Конвенція про захист прав людини та основоположних свобод «спрямована на пошук справедливого співвідношення між потребами, пов`язаними з інтересами суспільства в цілому, і вимогами захисту основних прав людини» (Soering v. the United Kingdom № 14038/88). У рішенні по справі «Ріс проти Сполученого Королівства» Суд відмітив, що, з`ясовуючи, чи існує позитивне зобов`язання стосовно людини, «належить врахувати справедливий баланс, який має бути встановлений між інтересами всього суспільства й інтересами окремої людини» (Rees v. United Kingdom № 9532/81).

Відповідно до приписів ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проаналізувавши норми законодавства, дослідивши зібрані докази, суд вважає, що відповідач довів правомірність вчинених дій.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов є необгрунтованим, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати з сторін не стягуються.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Свалявської районної державної адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 30 травня 2019 року.

СуддяЯ.М. Калинич