Справа № 420/213/19
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/213/19
Головуючий в 1 інстанції: Радчук А.А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 ( надалі Позивач) звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Черкаській області ( надалі відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення №0-2304 від 11.04.2018 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що повідомлення-рішення було прийнято протиправно, оскільки транспортний податок не нараховується у випадку, коли ринкова вартість транспортного засобу є меншою, ніж визначена в 2018 році згідно з п.п. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України (далі - ПК України) (в редакції, станом на час виникнення спірних відносин).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду від 05.03.2019 року - скасувати та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі. Аргументи скаржника на обґрунтування доводів апеляційної скарги полягають у тому, що рішення суду не ґрунтується на належних та допустимих доказах. Крім цього, судом допущено неповне з`ясування обставин, що мають значення по справі. Суд при прийнятті рішення керувався одними доказами та не брав до уваги інші, що свідчить про неповне з`ясування обставин справи. Так, суд не надав належної оцінки, листу Міністерства економічного розвиту і торгівлі України від 21.02.2019 року №3805-05/7984-09 в якому зазначено, що автомобіль AUDI Q7, з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель, до 3 років експлуатації (включно) було включено до переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньої вартості яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Розрахована у 2018 році згідно з Методикою середньоринкова вартість легкового автомобіля AUDI Q7 з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель, 2015 року випуску становила 1384158,86 гривень (з ПДВ).

Відповідачем надано відзив на апеляційну скаргу, яким підтримав висновки суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1 за ОСОБА_1 зареєстрований легковий автомобіль марки AUDI, модель Q7, тип загальний легковий універсал -в, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2015 року випуску, тип пального - дизель, об`єм двигуна 2967, дата реєстрації 28.04.2017 року, дата першої реєстрації 22.12.2015 року.

18.04.2018 року Головним управлінням ДФС в Черкаській області прийнято податкове повідомлення-рішення №0-2304, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за податковий період - 2018 рік у розмірі 25000 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням №0-2304 від 11.04.2018 року, Позивач звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що автомобіль AUDI Q7, з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель, до 3 років експлуатації (включно), 2015 року випуску, було включено до переліку легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 року, тому транспортний засіб є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році, а позивач, як власник вищезазначеного транспортного засобу, є платником транспортного податку.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних мотивів.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Законом України №71-VІІІ від 28.12.2014 "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набрав чинності 01.01.2015, статтю 267 ПК України викладено у новій редакції, якою запроваджено транспортний податок.

01 січня 2017 року набрали чинності Закон України "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні" від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII (далі-Закон № 1797-VIII) та Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році" від 20 грудня 2016 року №1791-VIII (далі-Закон № 1791-VIII), якими зокрема внесені зміни до статті 267 Податкового кодексу України, яка визначає основні елементи транспортного податку, порядок його обчислення та строки сплати.

Відповідно до підпункту 267.1.1 пункту 267.1 статті 267 ПК України платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.

З огляду на абзац 1 підпункту 267.2.1 пункту 267.2. статті 267 Податкового кодексу України, об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, з 01 січня 2017 року платниками транспортного податку є власники легкових автомобілів, яким не більше п`яти років і середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати.

Пунктом 267.4 статті 267 визначено, що ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року відповідно до пп.267.5.1 п.267.5 ст. 267 ПК України).

Статтею 8 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" від 7 грудня 2017 р. №2246-VIII мінімальна заробітна плата з 1 січня 2018 р. становила 3723 грн.

Так, об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018 р. є легкові автомобілі не пізніше 2013 р. випуску, середньоринкова вартість яких станом на 1 січня 2018 р. становить не менш 1 396 125 грн 00 коп. (3723 х 375).

Методика визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року №66 (далі - Методика), відповідно до положень пункту 2 якої, середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року №403(Офіційний вісник України, 2013 р., №44, ст. 1576), де за ціну нового транспортного засобу (Ц н) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 3 Порядку №403 встановлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: Сср = Цн х (Г / 100) х (1 ± (Гк / 100), де ОСОБА_2 - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Гк - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (пункт 13 Методики).

Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб -сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг (пункт 14 Методики).

З аналізу наведених положень Податкового кодексу України, Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів вбачається, що для визнання автомобіля об`єктом оподаткування транспортним податком з фізичних осіб до уваги береться, зокрема, середньоринкова вартість такого автомобіля, яка визначається статистичними методами з урахуванням певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу та встановлюється, виключно, Мінекономрозвитку.

Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Отже, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є інформація Мінекономрозвитку про середньо ринкову вартість ідентичного автомобіля, що належить позивачу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 03 квітня 2018 року у справі №813/3583/17 (провадження №К/9901/36034/18) та від 08 серпня 2018 року у справі №813/3073/17 (провадження № К/9901/46133/18).

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Під час розгляду справи судом встановлено, що автомобіль AUDI Q7, з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель, до 3 років експлуатації (включно), 2015 року випуску, зареєстрований позивачем 28.04.2017 року, знаходиться у переліку автомобілів, з року випуску яким минуло не більше п`яти років (включно) та середньо ринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня 2018 року (звітного року), який офіційно оприлюднено Мінекономрозвитку ( а.с.33).

Поряд з цим, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до інформації, наданої на запит позивача Міністерством економічного розвитку і торгівлі України, розрахована згідно з п. 2 Методики середньоринкової вартості легкових автомобілів затвердженої постановою Кабміну України від 18 лютого 2016 р. № 66, вартість автомобіля AUDI Q7, з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель, до 3 років експлуатації (включно), 2015 року випуску, для цілей віднесення такого автомобіля до об`єктів оподаткування транспортним податком у 2018 році складає 1 384 158, 86 грн. (а.с. 54-55).

Таким чином, вартість належного позивачу автомобіля не перевищує передбачену підпунктом 267.2.1 пункту 262.1 статті 267 ПК України межу, а відтак, вказаний легковий автомобіль не підпадає під ознаки об`єкта оподаткування, наведені у пп.267.2.1 п.262.1 ст.267 ПК України, та не є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018 році, а позивач не є платником транспортного податку.

Враховуючи те, що визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком покладено виключно на Мінекономрозвитку, а інформація щодо середньоринкової вартості легкового автомобіля марки AUDI, модель Q7, тип загальний легковий універсал -в, 2015 року випуску, тип пального - дизель, об`єм двигуна 2967, що зазначена на офіційному сайті останнього та у листі Мінекономрозвитку України від 21.02.2019 року № 3805-05/7984-09 є достовірним доказом, в розумінні статті 75 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів вважає, що на підставі цих відомостей можна встановити дійсні обставини справи.

Отже, враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, що транспортний засіб позивача - легковий автомобіль AUDI Q7 з об`ємом циліндрів двигуна 3,0 літра, дизель, 2015 року випуску, не є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2018 р., відповідно до вимог ст. 267 ПК України.

З огляду на зазначене, колегія суддів також погоджується з апелянтом, що податкове повідомлення-рішення від 18 квітня 2018 р. №0-1013 відповідачем винесено протиправно.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції невірно надана правова оцінка обставинам справи, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню.

Згідно до ст. ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 11 жовтня 2018 року, постанова суду апеляційної інстанції відповідно до ч.5 ст.328 КАС України в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 328 КАС України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Черкаській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення рішення скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДФС у Черкаській області від 18 квітня 2018 р. №0-1013 за платежем транспортний податок з фізичних осіб за податковий період - 2018 рік у розмірі 25000 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) з Державного бюджету України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Черкаській області понесені судові витрати в сумі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного судового рішення 30.05.2019р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Шеметенко Л.П. Турецька І.О.