Справа № 640/1233/19
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/1233/19 Суддя (судді) першої інстанції: Погрібніченко І.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

за участю секретаря Кірієнко Н. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.03.2019, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, в якому, просить: визнати протиправним та скасувати рішення Управлінням праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови у призначенні житлової субсидії ОСОБА_1 , для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_1 ;

Також, просить зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації прийняти рішення про призначення житлової субсидії ОСОБА_1 за період з жовтня 2018 року по травень 2019 року, для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_1 .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.03.2019 позовні вимоги задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, оформлене листом від 09.11.2018 № 6406/33-10/1 про відмову у призначенні житлової субсидії ОСОБА_1 для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_1 , прийняте за результатами розгляду її заяви про призначення житлової субсидії від 24.10.2018.

Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації прийняти рішення про призначення житлової субсидії ОСОБА_1 за період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року, для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх фактичних обставин справи. Вказує, що оскільки у члена сім`ї позивача - ОСОБА_2 були відсутні доходи та враховуючи той факт, що він перебував за кордоном більше 60 днів та таке перебування не було пов`язане з відрядженням, лікуванням, навчанням, відповідач не мав підстав для призначення домогосподарству позивача житлової субсидії.

Оскільки у позивача на початок періоду, за який враховуються доходи для призначення субсидії у складі сім`ї була особа, у якої за інформацією ДФС та ПФУ відсутні доходи, та така особа не відноситься до осіб, визначених в абзаці 4 пункту 7 Положення про призначення житлових субсидій, затвердженого постановою КМУ від 21.10.1995 №848, відтак підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

В судове засідання з`явився представник апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та рішення суду першої інстанції скасувати.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.10.2018 позивач звернулася до Управління праці та соціального захисту населення Солом`янського районної у м. Києві державної адміністрації з наданням відповідного пакету документів (заява та декларація) з питання призначення субсидії на наступний (опалювальний) період.

Листом за № 6406/33-10/1 від 09.11.2018 Управлінням праці та соціального захисту населення Солом`янського районної у м. Києві державної адміністрації повідомлено позивача про відсутність підстав для призначення його домогосподарству житлової субсидії.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що рішення Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, оформлене листом від 09.11.2018 року № 6406/33-10/1 про відмову у призначенні житлової субсидії позивачу для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг є протиправним, та підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату управління багатоквартирним будинком, користування житлом або його утримання, послуг з транспортування та розподілу природного газу та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива визначає Положення про порядок призначення житлових субсидій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995 р. № 848 (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) (далі - Положення № 848).

Пунктом 2 вказаного Положення передбачено, що право на отримання житлової субсидії мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають на території України (далі - громадяни), що проживають у житлових приміщеннях (будинках).

Згідно п. 4 Положення №848 житлові субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги та/або скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо, за абонентське обслуговування для споживачів комунальних послуг, що надаються у багатоквартирних будинках за індивідуальними договорами, внесків за встановлення, обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку, внеску/платежу об`єднанню на оплату витрат на управління багатоквартирним будинком у межах соціальної норми житла, соціальних нормативів житлово-комунальних послуг, скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, витрат на управління багатоквартирним будинком (далі - соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування) і розміром обов`язкового відсотка платежу, визначеного в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У той же час, у відповідності до підпункту 11 пункту 7 Положення №848 житлову субсидію за рішенням комісії не може бути призначено у разі, коли у члена домогосподарства або у члена сім`ї особи із складу домогосподарства доходи, які враховуються під час призначення житлової субсидії, були такими, що зазначені в абзацах другому - четвертому підпункту 3 пункту 6 цього Положення, і такі особи перебували за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії (крім випадку, зазначеного в абзаці четвертому пункту 7 цього Положення, а також якщо працездатні особи в період, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії, документально підтвердили шляхом надання легалізованих в Україні документів набуття страхового стажу в інших країнах, з якими укладено договори про соціальне забезпечення, перелік яких розміщується на офіційному веб-сайті Мінсоцполітики). До 60-денного періоду перебування за кордоном не включаються дні службового відрядження, лікування або навчання за кордоном, що підтверджується відповідними документами.

Пунктом 14 Положення №848 передбачено, що рішення про призначення або відмову в призначенні житлової субсидії приймається комісією протягом 30 календарних днів з дня прийняття структурним підрозділом з питань соціального захисту населення рішення про подання документів щодо призначення житлової субсидії на розгляд комісії.

Рішення комісії про призначення або відмову в призначенні житлової субсидії може бути оскаржено заявником до суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем разом із заявою подано декларація про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 24.10.2018, у якій, окрім неї, позивач також повідомила про зареєстровану в житловому приміщенні ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

При цьому, позивачем в примітках вказаної декларації вказано, що ОСОБА_2 , фактично в квартирі не проживає, оскільки з 2014 року перебуває в Росії.

З відповіді відповідача від 09.11.2018 № 6406/33-10/1 вбачається, що згідно пункту 7 Положення №848 житлову субсидію за рішенням комісії не може бути призначено у разі, коли член домогосподарства або член сім`ї особи із складу домогосподарства перебували за кордоном сукупно більше 60 днів протягом періоду, за який враховуються доходи для призначення житлової субсидії.

Тобто, з підстав того, що ОСОБА_2 у період, за який враховуються доходи для призначення субсидії перебував за кордоном, сукупністю більше 60 днів і це перебування не було пов`язане з відрядженням, лікуванням, навчанням.

Згідно п. 9 Положення №848 (станом на дату подання заяви позивачем від 24.10.2018) житлова субсидія розраховується на всіх членів домогосподарства.

До складу домогосподарства включаються всі особи, що зареєстровані в житловому приміщенні (будинку), на яких розраховуються соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування і доходи яких враховуються під час призначення житлової субсидії.

Під час призначення житлової субсидії враховуються також доходи членів сім`ї особи із складу домогосподарства у разі, коли їх зареєстроване (фактичне) місце проживання відмінне від адреси домогосподарства (крім доходів батьків у разі призначення субсидії студентам, які зареєстровані у гуртожитку за місцем навчання, та доходів одного з батьків дитини у разі призначення субсидії другому з батьків з дитиною у разі, коли батьки розлучені). При цьому соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування за адресою домогосподарства на таких осіб не розраховуються.

Кількість членів домогосподарства визначається на початок місяця, з якого призначається житлова субсидія.

У разі коли у складі домогосподарства кількість фактично проживаючих зареєстрованих членів домогосподарства є меншою за кількість членів домогосподарства, зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), за рішенням комісії соціальні норми житла та соціальні нормативи житлово-комунального обслуговування розраховуються на фактично проживаючих зареєстрованих за даною адресою членів домогосподарства. Рішення комісії в такому випадку приймається з урахуванням норм, зазначених в абзаці одинадцятому пункту 7 цього Положення.

Рішення комісії у випадках, передбачених цим пунктом, приймаються на підставі актів обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства.

Таким чином, законодавство чітко передбачає право заявника на розрахунок субсидії виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають).

Разом з тим, необхідною умовою за таких обставин є рішення виконавчого органу міської ради, що приймається на підставі заяви від особи, що претендує на субсидію та акт обстеження матеріально-побутових умов для визначення фактичної кількості осіб.

Колегія суддів зауважує, що при зверненні позивача до відповідача із заявою про призначення житлової субсидії у декларації про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням субсидії, було зазначено про зареєстровану в житловому приміщенні особу - ОСОБА_2 та про факт його не проживання у відповідній квартирі.

Так, згідно копії акту про не проживання людини, затвердженого Головою правління ЖБК «Поштовик» від 24.10.2018, ОСОБА_2 , з липня 2014 року за адресою реєстрації, а саме: АДРЕСА_1 , не проживає.

У своїй заяві від 24.10.2018 позивач просила призначити таку субсидію на всю житлову площу «на фактично проживаючих», відмітивши, що «У разі коли прийняття рішення щодо моєї заяви потребує окремого рішення місцевих органів виконавчої влади/органів місцевого самоврядування або утвореної ними комісії, прошу розглянути мою заяву відповідними органами або утвореною ними комісією».

Однак, матеріали справи не містять рішення про створення комісії по розгляду питань, пов`язаних з отриманням житлових субсидій, а з наданого відзиву, судом першої інстанції встановлено, що Управлінням праці та соціального захисту населення Солом`янського районної у м. Києві державної адміністрації, оскаржуване рішення було прийнято, шляхом перевірки відомостей про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, не з`ясовуючи при цьому інформації щодо фактичного проживання таких осіб, тобто без перевірки підстав, на які посилався позивач.

Зважаючи на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, оформлене листом від 09.11.2018 року № 6406/33-10/1 про відмову у призначенні житлової субсидії ОСОБА_1 для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_1 , прийняте за результатами розгляду її заяви про призначення житлової субсидії від 24.10.2018, є протиправним, та підлягає скасуванню.

Крім того, з метою ефективного, повного та належного захисту порушених прав позивача, слід зобов`язати Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації прийняти рішення про призначення житлової субсидії позивачу за період з 01 жовтня 2018 року по 30 квітня 2019 року, для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг по квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні у справі «Суханов та Ільченко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (цитата у п. 25 цього рішення).

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Щокін проти України», питання, чи було дотримано справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав окремої особи, виникає лише тоді, коли встановлено, що оскаржуване втручання відповідало вимозі законності і не було свавільним (цитата у п. 33 цього рішення).

Посилання апелянта на те, що оскільки у ОСОБА_2 були відсутні доходи та він перебував за кордоном більше 60 днів та таке перебування не було пов`язане з відрядженням, лікуванням, навчанням, відповідач не мав підстав для призначення домогосподарству позивача житлової субсидії, тому позивач не має права для призначення домогосподарству житлової субсидії, колегія суддів відхиляє, оскільки під час розгляду справи в суді першої інстанції було встановлено факт не проживання вказаної особи у квартирі АДРЕСА_1 суду згідно акту про не проживання людини, затвердженого Головою правління ЖБК «Поштовик» від 24.10.2018 про те, що ОСОБА_2 , з липня 2014 року за адресою реєстрації не проживає.

При цьому, відповідачем лише отримано відомості про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, але не з`ясовувалась інформація щодо фактичного проживання таких осіб.

Таким чином, враховуючи вищенаведене у сукупності, беручи до уваги при цьому кожен аргумент, викладений учасниками справи, рішення суду першої інстанції у цій справі є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, в судовому рішенні повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі, та колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанцій.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.03.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.03.2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 28.05.2019