Справа № 260/1146/18
Суддя: Маєцька Н.Д.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2019 року м. Ужгород№ 260/1146/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді - Маєцької Н.Д.

при секретарі судового засідання - Кустрьо В.М.

за участю:

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - Заквацька А.О.

представника третьої особи 1 - Воловець Т.В.

представник третьої особи 2 - не з`явився,

представника третьої особи 3 - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області, Військова прокуратура Івано-Франківського гарнізону Західного регіону України, Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ч.3 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 21 травня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 30 травня 2019 року.

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - відповідач, Держгеокадастр), третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (далі - ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області, третя особа 1), якою просить: 1) Визнати протиправним та скасувати наказ від 03 жовтня 2018 року № 105-то, виданий Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області; 2) Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області з 03 жовтня 2018 року.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 03 січня 2019 року залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Військову прокуратуру Івано-Франківського гарнізону Західного регіону України (далі - Військова прокуратура Івано-Франківського гарнізону, третя особа 2, ) та Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області (далі - УСБУ в Івано-Франківській області,третя особа 3).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом від 03 жовтня 2018 року позивача звільнено з посади начальника Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 84 Закону України "Про державну службу", у зв`язку із втратою права на державну службу або його обмеженням внаслідок набуття громадянства іншої держави. Оскаржений наказ про звільнення відповідачем було видано під час перебування позивача у відпустці, що є порушенням встановлених гарантій працівників, визначених статтею 40 Кодексу законів про працю України. Крім того, на думку позивача, листи Управління Служби Безпеки України в Івано-Франківській області та Військової прокуратури Івано-франківського гарнізону, які покладені в основу наказу про звільнення позивача не є належними документами, на підставі яких може встановлюватися факт існування у громадянина України громадянства іншої держави. Вважає такий наказ протиправним, виданим без достатніх правових підстав, а відтак просить його скасувати.

27 лютого 2019 року позивачем подано до суду заяву про зміну підстав адміністративного позову. У вказаній заяві позивач, як на підставу позову, посилається на те, що його протиправно звільнено із займаної посади під час перебування у відпустці, що є порушенням встановлених законом гарантій працівників, що перебувають у відпустці. Також зазначає, що набуття позивачем громадянства іншої держави належними та достатніми доказами не доведене.

Представник позивача в судовому засіданні адміністративний позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у заяві про зміну предмету позову.

Відповідач надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволенні позову, в зв`язку з тим, що оскаржений наказ прийнятий на підставі листа Військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону та листа Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області про наявність подвійного громадянства у ОСОБА_1 . Вказана інформація отримана Управлінням СБУ в Івано-Франківській області та Військовою прокуратурою Івано-Франківського гарнізону в рамках виконання ними завдань, покладених на дані органи законом, а відтак, є належною для визнання її підставою для звільнення позивача з посади. Крім того, відповідач зазначив, що оскільки між сторонами виник спір із приводу припинення трудового договору з підстав, визначених Законом України "Про державну службу", а не у зв`язку зі звільненням працівника з ініціативи власника, норми ч. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України на ці правовідносини не поширюються. Відтак, вважає, що наказ про звільнення позивача є правомірним, у зв`язку з чим відсутні підстави для визнання його протиправним та поновлення позивача на посаді.

В судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечив з мотивів, що викладені у відзиві на позовну заяву та запереченнях на заяву про зміну підстав позову.

Головне управління Держеокадастру в Івано-Франківській області надало пояснення щодо позову, в яких зазначило, що при звільненні позивача пріоритетними є норми спеціального законодавства, відтак позивача звільнено з дотриманням вимог законодавства.

В судовому засіданні представник третьої особи 1 проти задоволення позовних вимог заперечив.

Військова прокуратура Івано-Франківського гарнізону Західного регіону України надала пояснення на позовну заяву, в яких зазначила, що у рамках досудового розслідування кримінального провадження № 0000114 отримано відомості, які свідчать про те, що начальник ГУ Держгеокадастру у Івано-Франківській області ОСОБА_1 володіє паспортом громадянина Угорщини. У ході аналізу здобутих документальних матеріалів встановлено, що ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за порушення митних правил. До матеріалів зазначеної адміністративної справи долучена зокрема і копія паспорта громадянина Угорщини ОСОБА_1 , що підтверджує наявність у позивача подвійного громадянства. На підставі вищевказаної інформації Військовою прокуратурою Івано-Франківського гарнізону скеровано лист щодо усунення порушень вимог Закону України "Про державну службу" до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру.

Представник третьої особи 2 в судове засідання не з`явився, однак надіслав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області надало пояснення щодо позову, в яких зазначило, що Управлінням виявлено факт набуття громадянства Угорщини ОСОБА_1 Зокрема, встановлено, що ОСОБА_1 у 2015 році притягався до адміністративної відповідальності, шляхом накладення співробітниками ДПС України адміністративних стягнень, у вигляді штрафу, як на громадянина Угорщини, за вчиненням ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП. Крім того, встановлено факти перетину ОСОБА_1 державного кордону України у напрямку країн Євросоюзу та у зворотному боці на підставі вказаного паспорту громадянина Угорщини. Відтак, на думку третьої особи 3, вказана інформація дає підстави стверджувати, що ОСОБА_1 , всупереч вимогам законодавства України отримав громадянство Угорщини.

В судове засідання представник третьої особи 3 не з`явився, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову, виходячи з наступного:

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що наказом Держгеокадастру "Про призначення ОСОБА_1 " від 24 червня 2016 року № 777-о призначено ОСОБА_1 на посаду начальника Головного управління Деоржгеокадастру в Івано-Франківській області, як такого, що пройшов конкурсний відбір на цю посаду.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Івано-Франківській області від 29 червня 2016 року № 70-к "Про призначення ОСОБА_1 " оголошено наказ Держгеокадастру від 24 червня 2016 року № 777 "Про призначення ОСОБА_1 ", датою призначення ОСОБА_1 на посаду начальника ГУ Держгеокадастру у Івано-Франківській області ввжається 29 червня 2016 року.

01 жовтня 2018 року до Держгеодкастру надійшов лист Військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону Військової прокуратури Західного регіону України від 28 вересня 2018 року № 02/02-2684 вих.18 "Щодо порушення вимог Закону України "Про державну службу" та наявності подвійного громадянства".

У вищевказаному листі Військова прокуратура Івано-Франківського гарнізону Військової прокуратури Західного регіону України повідомила, що під час здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0000114 отримано відомості, що свідчать про те, що начальник Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області ОСОБА_1 володіє паспортом громадянина Угорщини серії BD номер НОМЕР_1 від 15 листопада 2012 року, що виданий на ім`я "ОСОБА_1". Також зазначено, що у ході аналізу здобутих документальних матеріалів встановлено, що вказаний державний службовець 22 березня 2016 року був притягнутий до адміністративної відповідальності за перевищення строку ввезення транспортного засобу на територію України. При цьому до матеріалів зазначеної адміністративної справи долучені копії пояснень ОСОБА_1 , паспорта громадянина Угорщини BD номер НОМЕР_1 та інших документів, що підтверджується наявність у зазначеного державного службовця подвійного громадянства.

Також, до Держгеокадастру надійшов лист Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області від 24 вересня 2018 року № 60/2/4060 "Щодо можливих порушень норм чинного законодавства, визначених законом України "Про державну службу".

У вказаному листі Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області повідомляє про виявлення факту набуття громадянства Угорщини начальником Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області ОСОБА_1 . Зокрема встановлено, що ОСОБА_1 у 2015 році притягувався до адміністративної відповідальності, шляхом накладення співробітниками ДПС України адміністративного стягнення, у вигляді штрафу, як на громадянина Угорщини, за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП. Крім того, встановлено понад 40 фактів перетину ОСОБА_1 державного кордону України у напрямку країн Єавросоюзу та у зворотному боці, на підставі вказаного паспорта громадянина Угорщини.

Відповідно до наказу Держгеонадр від 03 жовтня 2018 року № 105-то "Про звільнення ОСОБА_1 " позивача звільнено з посади начальника Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області у зв`язку з втратою права на державну службу або його обмеженням внаслідок набуття ним громадянства іншої держави, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 84 Закону України "Про державну службу", на підставі листа Управління служби безпеки України в Івано-Франківській області від 24 вересня 2018 року № 60/2-4060, листа Військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону Військової прокуратури Західного регіону України від 28 вересня 2018 року № 02/02-2684 вих. 18, листа Мінагрополітики від 03 жовтня 2018 року № 37-25-7/22630.

Наказом Головного управління Держгеокадастру у Івано-Франківській області від 03 жовтня 2018 року № 259-к "Про звільнення ОСОБА_1 " оголошено наказ Держгеокадастру від 03 жовтня 2018 року № 105-то "Про звільнення ОСОБА_1 " датою звільнення вважається 03 жовтня 2018 року.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає, що відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, регулюються Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон № 889), який також визначає правовий статус державного службовця.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону № 889 державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону № 889 державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Підстави для припинення державної служби визначені статтею 83 Закону України "Про державну службу".

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 83 Закону № 889 державна служба припиняється: у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону).

Відповідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 84 закону № 889, підставами для припинення державної служби у зв`язку із втратою права на державну службу або його обмеженням є: набуття громадянства іншої держави.

Згідно з ч. 2 ст. 84 Закону № 889 у випадках, зазначених у пунктах 1 - 4, 6 частини першої цієї статті, суб`єкт призначення зобов`язаний звільнити державного службовця у триденний строк з дня настання або встановлення факту, передбаченого цією статтею, якщо інше не встановлено законом, а у випадку, зазначеному у пункті 5 частини першої цієї статті, - у порядку, визначеному статтею 32 цього Закону.

Як вже зазначалося судом, позивача звільнено із займаної посади з 03 жовтня 2018 року. Позивач в обґрунтування неправомірності наказу про звільнення посилається на те, що він був виданий під час його перебування у відпустці, чим порушено вимоги ст. 40 Кодексу законів про працю.

Судом встановлено, що відповідно до наказу ГУ Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 25 вересня 2018 року № 390-д/з "Про надання відпустки без збереження заробітної плати" позивач вибув у відпустку без збереження заробітної плати за 2018 рік тривалістю 5 календарних днів з 01 жовтня по 05 жовтня 2018 року, у зв`язку із сімейними обставинами.

Відповідно до ч. 3 ст. 40 Кодексу законів про працю України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

В той же час, необхідно зазначити, що законодавцем у ст. 83 Закону України "Про державну службу" проведено розмежування припинення державної служби у разі втрати права на державну службу та за ініціативою суб`єкта призначення.

Як передбачено статтею 5 Закону № 889, правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону № 889 відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби, регулюються цим Законом, якщо інше не передбачено законом.

Таким чином, Закон 889 є спеціальним законом, яким регулюються відносини, що виникають у зв`язку із вступом, проходженням та припиненням державної служби. Норми законодавства про працю поширюється на державних службовців лише у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Суд зазначає, що саме вказаним Законом № 889, передбачено припинення державної служби у зв`язку з набуттям громадянства іншої держави.

Вказана обставина є самостійною та безумовною підставою для припинення державної служби у зв`язку із втратою державним службовцем права на державну службу. При цьому, відповідно до вимог частини другої статті 84 Закону №889-VIII, наявність вказаної підстави не надає суб`єкту призначення (роботодавцю) права діяти на власний розсуд, а передбачає імперативний обов`язок - звільнити державного службовця у триденний строк з дня настання або встановлення факту, передбаченого цією статтею.

Як вже встановлено судом, оскарженим наказом позивача звільнено відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 84 Закону України "Про державну службу" у зв`язку із втратою права на державну службу або його обмеженням внаслідок набуття ним громадянства іншої держави.

Відтак, оскільки між сторонами виник спір із приводу припинення трудового договору з працівником з підстав, передбачених іншим законом, а не у зв`язку зі звільненням працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, тому норми частини 3 статті 40 КЗпП України на ці правовідносини не поширюються.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 11 липня 2018 року в справі №812/1568/17, від 28 лютого 2018 року у справі № 809/1138/16.

Щодо посилань позивача на те, що відповідачем не проведено службове розслідування, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 64 Закону № 889 за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 65 Закону № 665 підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 дисциплінарними проступками є: 1) порушення Присяги державного службовця; 2) порушення правил етичної поведінки державних службовців; 3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу; 4) дії, що шкодять авторитету державної служби; 5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень; 6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку; 7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення; 8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця; 9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб; 10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби; 11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення; 12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин; 13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; 14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення; 15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

Частина 1 ст. 66 Закону № 889 визначає, що одним з видів дисциплінарних стягнень, які застосовуються до державного службовця, є звільнення з посади державної служби.

Водночас, ч. 1 статті 71 Закону № 889 встановлено, що з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування

Проте, наведеною вище статтею 65 Закону № 889 до переліку можливих дисциплінарних проступків державного службовця не віднесено набуття ним громадянства іншої держави.

Так, статтею 83 Закону № 889 визначені підстави для припинення державної служби, серед яких, зокрема, зазначено, що державна служба припиняється у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону) та за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону).

При цьому, підставою припинення державної служби у разі втрати державним службовцем права на державну службу або його обмеження, як це визначено статтею 84 Закону № 889, є, в тому числі, набуття громадянства іншої держави.

В той же час, однією з підстав припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення, відповідно до статті 87 Закону № 889, є вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення.

Отже, Закон України "Про державну службу" розрізняє два окремі випадки припинення державної служби, а саме, у разі набуття громадянства іншої держави та у разі вчинення державним службовцем дисциплінарного проступку, до якого не віднесено випадку набуття особою громадянства іншої держави.

Відтак, у зв`язку із набуттям громадянства іншої держави позивач втратив право на державну службу, а в таких випадках законодавство не передбачає обов`язок проведення службового розслідування. В той же час, як вже зазначалося судом, встановлено обов`язок суб`єкта призначення звільнити державного службовця у триденний строк з дня встановлення факту набуття громадянства іншої держави.

З приводу посилань позивача на той факт, що набуття ним громадянства іншої держави не доведено належними та допустимими доказами, суд зазначає наступне.

Так, судом встановлено, що інформація про набуття позивачем громадянства іншої держави одержана відповідачем від Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області та від Військової прокуратури Івано-Франківського гарнізону Військової прокуратури Західного регіону України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України «Про службу безпеки України» до завдань СБУ входить попередження, виявлення та розкриття протиправних дій, які безпосередньо створюють загрозу життєво важливим інтересам України.

Управлінням Служби безпеки в Івано-Франківській області виявлено факт набуття громадянства Угорщини начальником Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Зокрема встановлено, що ОСОБА_1 у 2015 році притягався до адміністративної відповідальності, шляхом накладення співробітниками ДПС України адміністративного стягнення, у вигляді штрафу, як на громадянина Угорщини за вчинення ним адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП. Крім того, встановлено понад 40 фактів перетину ОСОБА_1 державного кордону України у напрямку країн Євросоюзу та у зворотному боці, на підставі вказаного паспорту громадянина Угорщини. Крім того, Управлінням Служби безпеки України в Івано-Франківській області встановлено, що 22 червня 2016 року співробітниками Закарпатської митниці ДФС Копчу Р.І. притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення передбаченого ст. 481-1 Митного кодексу України.

Крім того, як вже встановлено судом, Військовою прокуратурою Івано-Франківського гарнізону здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000114 від 31 травня 2017 року. У рамках вказаного кримінального провадження Військовою прокуратурою Івано-Франківського гарнізону отримано відомості про те, що начальник Головного управління Держгеокадастру у Івано-Франківській області ОСОБА_1 володіє паспортом громадянина Угорщини серії BD номер НОМЕР_1 від 15 листопада 2012 року, виданий на ім`я ОСОБА_1 У ході аналізу здобутих документальних матеріалів встановлено, що вказаний державний службовець 22 березня 2016 року був притягнутий до адміністративної відповідальності (постанова у справі про порушення митних правил № 0278/30506/16 від 23 березня 2016 року).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що інформація про набуття позивачем громадянства іншої держави отримана Військовою прокуратурою Івано-Франківського гарнізону та Управлінням служби безпеки України в Івано-Франківській області в рамках виконання завдань, покладених на дані органи законом, а тому є належною для визнання її підставою для звільнення позивача з посади.

Крім того, судом, з метою встановлення наявності або відсутності обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі витребувано від Закарпатської митниці ДФС оригінал матеріалів справи про порушення митних правил № 0278/30506/16 стосовно громадянина Угорщини ОСОБА_1 .

В матеріалах справи про порушення митних правил № 0278/30506/16 міститься протокол про порушення митних правил громадянином Угорщини ОСОБА_1 , надані ним пояснення, копія паспорту громадянина Угорщини на ім`я ОСОБА_1 НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та постанова в справі про порушення митних правил № 0278/30506/16.

Судом при огляді оригіналу справи про порушення митних правил встановлено, що всі особисті дані позивача, зокрема, прізвище та ім`я, дата народження ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), місце народження (м . Ужгород ) співпадають із особистими даними паспорту, виданого на ім`я ОСОБА_1 , як громадянину Угорщини.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить переконання, що факт набуття ОСОБА_1 громадянства іншої держави підтверджений належними, допустимими та достатніми доказами.

Згідно з ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд, надаючи оцінку оскарженому наказу Держгеокадастру "Про звільнення ОСОБА_1 ", дійшов висновку, що він відповідає критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 КАС України та вимогам Закону України "Про державну службу", а відтак, позовна вимога про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення є безпідставною та задоволенню не підлягає.

Стосовно позовних вимог про поновлення позивача на посаді, то суд зазначає, що вони також не підлягають задоволенню, оскільки є похідними від вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Держгеокадастру від 03 жовтня 2018 року № 105-то, щодо якої суд дійшов висновку про відмову в її задоволенні.

З приводу посилань представника позивача на судове рішення апеляційної інстанції в іншій справі, суд зазначає наступне.

Згідно вимог ч.5 ст. 242 КАС Украйни передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В даному випадку, постанова суду апеляційної інстанції, на яку позивач посилається, не може бути врахована судом при розгляді даної справи, так як не узгоджується з вимогами ч. 5 ст. 242 КАС України, оскільки така прийнята судом апеляційної інстанції за наслідками розгляду іншої судової справи, фактичні обставини в якій не є аналогічними фактичним обставинам в даній справі.

У відповідності до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України: в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень довів належним чином правомірність винесеного ним наказу від 03 жовтня 2018 року "Про звільнення ОСОБА_1 ", у зв`язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими, суперечать вимогам закону та не відповідають обставинам справи, що підтверджується дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами та у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 5, 9, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд.3, ), треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача - Головне управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області (м. Івано-Франківськ, вул. Сахарова, буд. 34, ), Військова прокуратура Івано-Франківського гарнізону Західного регіону України (м. Івано-Франківськ, вул. Чорновола, буд. 9), Управління Служби безпеки України в Івано-Франківській області (м. Івано-Франківськ, вул. Академіка Сахарова, буд. 15, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді -відмовити.

2. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені пп. 15.5 п. 15 Розділу VII КАС України).

Суддя Н.Д. Маєцька