Справа № 520/11776/18
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 р. м. ХарківСправа № 520/11776/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Гуцала М.І.,

Суддів: Донець Л.О. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної фіскальної служби України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2019, головуючий суддя І інстанції: Єгупенко В.В. (повний текст складено 21.02.19) по справі № 520/11776/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Міжгалузеве науково-виробниче підприємство "АРІС" ЛТД

до Державної фіскальної служби України

про скасування індивідуальної податкової консультації та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю Міжгалузеве науково-виробниче підприємство «Аріс» ЛТД (далі ТОВ МНВП «Аріс» ЛТД, позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до Державної фіскальної служби України (далі ДФС України, відповідач) з вимогами:

- скасувати індивідуальну податкову консультацію надану Державною фіскальною службою України Товариству з обмеженою відповідальністю Міжгалузеве науково-виробниче підприємство «Аріс» ЛТД за номером № 4740/6/99-99-13-02-03-15 від 08.11.2018;

- зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби України протягом 30 календарних днів із дня набрання законної сили рішенням суду з урахуванням висновків суду надати Товариству з обмеженою відповідальністю Міжгалузеве науково-виробниче підприємство Аріс Лтд індивідуальну податкову консультацію.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 адміністративний позов задоволено частково. Скасовано індивідуальну податкову консультацію надану Державною фіскальною службою України Товариству з обмеженою відповідальністю Міжгалузеве науково-виробниче підприємство Аріс Лтд за номером № 4740/6/99-99-13-02-03-15 від 08.11.2018. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем, Державною фіскальною службою України, подано до суду апеляційну скаргу з вимогами про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового судового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що податковим органом надано повну відповідь на питання заявника щодо оподаткування. Стверджує, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються кошти, отримані платником податку від роботодавця на відрядження або під звіт за умови дотримання усіх вимог, встановлених п. 170.9 ст. 170 ПК України. Разом з тим, у разі якщо працівником придбання товарів (робіт, послуг) здійснено не за рахунок попередньо виданих юридичною особою (роботодавцем) коштів під звіт, то дохід, виплачений цьому працівнику за реалізовані (продані) товари (роботи, послуги) включається до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу як інший дохід та оподатковується податком на доходи фізичних осіб та військовим збором на загальних підставах.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги та доводи апеляційної скарги підтримав, вважаючи надану позивачу податкову консультацію такою, що відповідає діючому законодавству України.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - без змін. В судовому засіданні представник позивача заявляв про законність та обгрунтованість судового рішення, стверджуючи про незаконність наданої відповідачем податкової консультації.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, вивчивши доводи апеляційної скарги, відзив на неї, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 09.10.2018 ТОВ МНВП «Аріс» ЛТД звернулось до Головного управління ДФС у Харківській області для отримання податкової консультації з наступного питання: «якщо підприємство виплачує працівнику суму витрат здійснених ним при виконанні трудових обов`язків на користь підприємства (зокрема, купівля канцелярії, палива чи конвертів) - чи оподатковують ці суми ПДФО, військовим збором і єдиним соціальним внеском? Чи відображаються вищевказані виплати в звіті 1-ДФ і звіті з ЄСВ?».

Листом № 44056/10/20-40-13-02-11 від 22.10.2018 Головним управлінням ДФС у Харківській області позивачу було надано відповідь про направлення питання про внесення відомостей про податкову консультацію до Єдиного реєстру індивідуальних податкових консультацій до ДФС України для розгляду.

Відповідачем було надано індивідуальну податкову консультацією від 08.11.2018 №4740/6/99-99-13-02-03-15, якою визначено, що у разі якщо працівником придбання товарів (робіт, послуг) здійснено не за рахунок попередньо виданих юридичною особою (роботодавцем) коштів під звіт, то дохід, виплачений цьому працівникові за реалізовані (продані) товари (роботи, послуги) включається до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу як інший дохід та оподатковується податком на доходи фізичних осіб та військовим збором на загальних підставах. При цьому вказаний дохід не є базою нарахування єдиного внеску.

Не погоджуючись із такою індивідуальною податковою консультацією, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Задовольняючи в частині адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувану індивідуальну податкову консультацію не можна визнати обґрунтованою та такою, що відповідає положенням норм чинного податкового законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно з пп. 14.1.172 та пп. 14.1.172-1 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податкова консультація - індивідуальна податкова консультація та узагальнююча податкова консультація, що надаються в порядку, передбаченому цим Кодексом. У свою чергу, індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (п. 52.2 ст. 52 ПК України).

Відповідно до п. 53.2 ст. 53 Податкового кодексу України, платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

Згідно п.163.1 ст.163 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є: згідно пп. 163.1.1 - загальний місячний (річний) оподаткований дохід; згідно пп. 163.1.2. - доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до п.164.1. статті 164 Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, зарахуванням особливостей, визначений цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - це будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Як зазначено в п. 165.1.11 ст. 165 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються кошти, отримані платником податку на відрядження або під звіт і розраховані згідно із пунктом 170.9 статті 170.7 цього Кодексу.

Пунктом 5 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.12.1999 р. №290 передбачено, що дохід визнається під час збільшення активу або зменшення зобов`язання, що зумовлює зростання власного капіталу (за винятком зростання капіталу за рахунок внесків учасників підприємства), за умови, що оцінка доходу може бути достовірно визнана.

Тобто, визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є приріст показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

При виплаті працівнику сум з метою компенсації здійснених ним витрат при виконанні трудових обов`язків на підприємстві (зокрема, купівля канцелярії, палива чи конвертів задля забезпечення господарської діяльності) такий працівник не отримує доходу, а тому об`єкт оподаткування з податку на доходи фізичних осіб відсутній.

Відповідач помилково ототожнює особисті потреби працівника, пов`язані з його життєдіяльністю, з потребами, які виникають у працівника при виконанні ним посадових (службових) обов`язків в ході здійснення суб`єктом господарювання поточної діяльності.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про неналежність таких виплат компенсаційного характеру до додаткового блага, оскільки вони пов`язані із реалізацією виробничих потреб, економічна мет задоволення яких є отримання прибутку суб`єктом господарювання, а не задоволення особистих потреб фізичної особи. Тобто, по своїй суті такі виплати є витратами на утримання підприємства, а тому не підпадають під оподаткування податком з доходів фізичних осіб, військовим збором та на нього не нараховується єдиний соціальний внесок.

З огляду на наведене, податкова консультація суперечить вищенаведеним нормам Податкового кодексу України, відтак підлягає скасуванню.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду судового рішення та вимоги статті 139 КАС України, здійснені сторонами у справі судові витрати не підлягають новому розподілу.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 21.02.2019 по справі № 520/11776/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Гуцал
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець А.П. Бенедик
Повний текст постанови складено 28.05.2019 року