Справа № 824/958/18-а
Суддя: Кузьменко Л.В.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 824/958/18-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Брезіна Тетяна Миколаївна

Суддя-доповідач - Кузьменко Л.В.

28 травня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Кузьменко Л.В.

суддів: Шидловського В.Б. Франовської К.С. ,

за участю:

секретаря судового засідання: Сербин І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року (рішення ухвалено суддею Брезіною Т.М. 27.02.2019 року в м.Чернівці, дату складення повного судового рішення не зазначено) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецької області, щодо не нарахування та невиплати йому державної та додаткової пенсії з 21 січня 2010 р по 22 січня 2011 р та з липня 2011 року у розмірі меншому, ніж встановлено ст.ст. 50 та ч.4 ст. 54 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати управління Пенсійного фонду України в Кельменецькому районі Чернівецької області здійснити перерахунок та виплатити йому пенсію по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, визначених відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням виплаченої йому пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 р. № 654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" з 21 січня 2010 р. по 22 січня 2011 р та з липня 2011 р. - довічно.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та віднесений до І категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом ІІ групи.

Позивач вказував, що постановою Кельменецького районного суду від 21.01.2010 р. у справі №2-а-6/10 зобов`язано Управління ПФУ в Кельменецькому районі Чернівецької області провести, починаючи з 01.01.2009 року по 21.01.2010 року, перерахунок державної пенсії позивачу - інваліду III групи, учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі відповідно зі ст. ст. 54, 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", та відповідно до встановленого Законом України "Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати на відповідний рік прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність", виходячи з розміру мінімальної пенсії, передбаченої ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Постановою Кельменецького районного суду від 10 серпня 2011 року у справі № 2-а-4360/11 зобов`язано управління ПФУ в Кельменецькому районі Чернівецької області провести, починаючи та з 22 січня 2011 року по 18 червня 2011 року, перерахунок державної пенсії позивачу - інваліду II групи, учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі відповідно зі ст. ст. 54, 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та відповідно до встановленого Законом України «Про встановлення прожиткового мінімуму та мінімальної заробітної плати на відповідний рік прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, виходячи з розміру мінімальної пенсії, передбаченої ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

На виконання вказаного судового рішення відповідачем проведено відповідний перерахунок та виплату пенсії, призначеної позивачу відповідно ст. ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Проте, з червня 2011 р. нарахування та виплату державної пенсії у розмірі, визначеному зазначеним рішенням суду, припинено. При цьому, виплату пенсії призначено відповідно до вимог постанови КМУ від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.01.2019 позов залишено без розгляду в частині позовних вимог про:

- визнання протиправною бездіяльність Головного управління пенсійного фонду України в Чернівецької області, щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 державної та додаткової пенсії з 21 січня 2010 р. по 22 січня 2011 р. та з липня 2011 р. по 03 квітня 2018 р., у розмірі меншому, ніж встановлено ст.ст. 50 та ч.4 ст. 54 Закону України "Про соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язання управління пенсійного фонду України в Кельменецькому районі Чернівецької області здійснити перерахунок та виплатити ОСОБА_1 пенсію по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, визначених відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням виплаченої йому пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 р. №654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" з 21 січня 2010 р. по 22 січня 2011 р. та з липня 2011 р. по 03 квітня 2018 року.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що вирішуючи спір, суд першої інстанції не врахував положення ст.ст. 50,54 Закону №796- XII (в редакції на момент призначення пенсії) та не взяв до уваги рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 у справі №1-11/2018. Яким відновлено пільги постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи.

У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити. Відповідач зазначає, що відсутні підстави для перерахунку та виплати ОСОБА_1 пенсії по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, в розмірі 75 відсотків мінімальної пенсії за віком, визначених відповідно до ч. 1 ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням виплаченої йому пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 р. №654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" з 21 січня 2010 р по 22 січня 2011 р та з липня 2011 р. - довічно, оскільки порядок обчислення пенсії особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Зазначає, що позивач отримує пенсію відповідно до положень чинного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Судами встановлено, що ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та віднесений до І категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, є інвалідом ІІ групи з 08.11.2010, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 довідкою медичного огляду МСЕК №029955 та розпорядженням №239187 від 07.12.2010 року. (а.с. 18-19, 90).

Постановою Кельменецького районного суду від 21.01.2010 у справі №2-а-6/10 зобов`язано управління ПФУ в Кельменецькому районі Чернівецької області провести, починаючи з 01.01.2009 року по 21.01.2010 року, перерахунок виплати пенсії позивачу по інвалідності у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, визначних відповідно до ч.1 ст. ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням виплаченої йому пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 р. №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян». Постанова набрала законної сили 01.02.2012 р. згідно з ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду. (а.с. 20-26).

Постановою Кельменецького районного суду від 10.08.2011 у справі №2-а-4360/11 зобов`язано управління ПФУ в Кельменецькому районі Чернівецької області провести, починаючи та з 22.01.2011 р. по 18.06.2011 р., перерахунок державної пенсії ОСОБА_1 по інвалідності у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком, визначних відповідно до ч.1 ст. ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням виплаченої йому пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 р. №654 «Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян». (а.с.27-29).

Так, 27.08.2018 ОСОБА_1 звернувся із заявою до пенсійного органу про проведення йому з 21.01.2010 р. по 01.01.2011 р. і з 01.07.2011 р. перерахунку та виплати пенсії, встановленої законом на 1 січня відповідного року, відповідно до ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 8 мінімальних пенсій за віком та додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком. (а.с. 14).

Відповідач у листі від 11.09.2018 №746/В-11/05 повідомив позивача про відмову у перерахунку та виплаті пенсії. Відмова обґрунтована тим, що з 01.11.2011 р. виплата пенсії позивача приведена у відповідність до постанови Кабінету Міністрів України від 06.07.2011 р. №745, а з 01.01.2012 р. до постанови Кабінету Міністрів України №1210 від 23.11.2011 року. (а.с. 15-17).

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновків щодо правомірності дій відповідача при нарахуванні та виплаті пенсії позивачеві, а тому відмовив у задоволенні позову.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 р. № 796-XII, Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік»» від 14.06.2011 р. №3491-VI, постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 р. №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Згідно ст. 49 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796), в редакції Закону від 05.12.2009 р., що діяв на момент призначення позивачу пенсії по інвалідності 2 групи, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Пунктом 4 статті 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції від 9 липня 2007 року) та рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008) визначено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими: по ІІ групі інвалідності - 8 мінімальних пенсій за віком.

Частиною 1 статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» передбачено, що особам, віднесеним до І категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірах: інвалідам ІІ групи - 75 відсотків мінімальної пенсії за віком.

При цьому, вихідним критерієм розрахунку додаткової пенсії виступає мінімальна пенсія за віком, розмір якої, згідно з частиною першою статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», встановлюється в розмірі визначеного законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність та Законом про Державний бюджет України на поточний бюджетний період.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 були визначені мінімальні розміри основної пенсії для інвалідів, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, а також щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» від 4 червня 2011 року № 3491-VI, який набрав чинності 19 червня 2011 року, зокрема пунктом сім частиною першою зазначеного Закону, Прикінцеві положення Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» доповнено пунктом чотири, яким встановлено, що у 2011 році норми і положення статей 39, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», стаття 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та частиною третьою статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року норми пункту четвертого Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2011 рік» визнано такими, що відповідають Конституції України, тобто є конституційними.

Згідно пункту третього Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік», норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік.

Рішенням Конституційного Суду України від 25 січня 2012 року визначено, що в аспекті конституційного подання положення частини 2 статті 96, пунктів 2, 3, 6 статті 116 Конституції України треба розуміти так, що повноваження Кабінету Міністрів України щодо розробки проекту закону про Державний бюджет України та забезпечення виконання відповідного закону пов`язані з його функціями, в тому числі щодо реалізації політики у сфері соціального захисту та в інших сферах. Кабінет Міністрів України регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України. Суди під час вирішення справ про соціальний захист громадян керуються, зокрема, принципом законності. Цей принцип передбачає застосування судами законів України, а також нормативно-правових актів відповідних органів державної влади, виданих на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, в тому числі нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, виданих у межах його компетенції‚ на основі і на виконання Бюджетного кодексу України, Закону про Державний бюджет України на відповідний рік та інших законів України.

Також, пунктом четвертим Прикінцевих положень Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» встановлено, що у 2013 році норми і положення, зокрема, статті 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік.

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 31 липня 2014 року, який набрав чинності 3 серпня 2014 року, доповнено Розділ «Прикінцеві положення» Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» пунктом 67, якими встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених положеннями постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення».

Крім того, 28 грудня 2014 року прийнято Закон України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», пунктом 9 Прикінцевих положень якого встановлено, що норми і положення, зокрема, статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Законом України «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» від 28 грудня 2014 року №79-VIII, який набув чинності 1 січня 2015 року, розділ VI Прикінцеві та перехідні положення Бюджетного кодексу України доповнено пунктом 26, яким встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування.

З аналізу наведених норм вбачається, що визначення порядку та розмірів виплат зазначеним категоріям громадян у 2011, 2012 та 2013 бюджетних роках делеговано Кабінету Міністрів України.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» (у редакції, чинній до 3 серпня 2014 року) не передбачалось обмежень щодо застосування статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Виходячи з пріоритетності законів над підзаконними нормативними актами, з 1 січня 2014 по 2 серпня 2014 року включно, під час визначення розміру пенсії ОСОБА_1 застосуванню підлягали положення статей 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а не постанови Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210.

Проте, в цій частині позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без розгляду ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.01.2019, яка позивачем не оскаржується.

У відповідності до пункту 3 статті 116 Конституції України, Кабінет Міністрів України забезпечує, зокрема, проведення політики у сфері соціального захисту.

Згідно з бюджетними призначеннями Кабінет Міністрів України встановлює розмір окремих видів компенсацій і допомог, зокрема постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджено порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Із набуттям чинності Закону України від 28 грудня 2014 року № 79-VIII «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин», Кабінету Міністрів України надано повноваження щодо визначення розміру виплат передбачених, зокрема, статтями 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Враховуючи викладене, здійснюючи виплату позивачу пенсії та доплати у порядку та розмірах, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 27 листопада 2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» відповідач діяв правомірно.

Аналогічного висновку дійшов Верховий Суд у постановах: від 06.06.2018 по справі №816/4614/15; від 19.06.2018 по справі № 344/14522/17; від 25.10.2018 по справі № 629/4376/16; від 22.11.2018 по справі № 640/19008/16.

Доводи апеляційної скарги щодо обов`язку відповідача здійснювати нарахування пенсії позивачу відповідно до судових рішень, якими встановлені розміри пенсії позивача, є помилковими, оскільки положення ст.ст. 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», на підставі яких ухвалені судові рішення, в подальшому викладені в новій редакції.

Щодо доводів скаржника про те, що зміни в редакції Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», звужують права громадян та суперечать Конституції України, колегія суддів зазначає, що вказані зміни не визнані Конституційним Судом України неконституційними, а тому є чинними та обов`язковими для виконання в спірний період часу.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують, як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

У пункті 28 рішення Європейського суду з прав людини «Валентина Ніканорівна Великода проти України» від 03 червня 2014 року (заява № 43331/12) зазначено про те, що зменшення розміру пенсійного забезпечення не є порушенням права власності у розумінні Протоколу № 1, оскільки таке зменшення відбувається шляхом внесення законодавчих змін до акта, яким встановлено таке право власності. Суд зауважив, що першою і найважливішою вимогою статті 1 Протоколу № 1 є те, що будь-яке втручання з боку державних органів в мирне володіння майном, повинно бути законним і що воно повинне переслідувати законну мету в інтересах суспільства. Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, необхідно знайти справедливий баланс до вимог загальних інтересів спільноти та вимог захисту основних прав особистості. Необхідний баланс не буде знайдений, якщо особі або особам доводиться нести індивідуальний і надмірний тягар. Зменшення розміру пенсії могло бути обумовлено міркуваннями економічної політики та фінансових труднощів, з якими зіткнулася Україна.

Цим же рішенням Європейський суд з прав людини підтвердив, що передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави. Отже, зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Враховуючи вищенаведені норми права, висновки Конституційного Суду України, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо того, що виплату позивачу державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з 06.07.2011 р. правомірно проведено відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України №745, а з 01.01.2012 р. відповідно до положень постанови Кабінету Міністрів України №1210.

Вказані висновки суду першої інстанції відповідають правовій позиції Верховного Суду викладеній у постановах: від 06.06.2018 по справі №816/4614/15; від 19.06.2018 по справі №344/14522/17; від 25.10.2018 по справі № 629/4376/16; від 22.11.2018 по справі № 640/19008/16, а також від 22.01.2019 у справі №281/667/17.

Доводи апеляційної скарги, про те суд повинен був прийняти до уваги рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018 є помилковими, оскільки вказаним рішенням норми ст.ст.50,54 Закону № 796-ХІІ неконституційними не визнавалися.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для її скасування колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч.1 ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст.329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Постанова суду складена в повному обсязі 28 травня 2019 року.

Головуючий Кузьменко Л.В.

Судді Шидловський В.Б. Франовська К.С.