Справа № 640/8788/19
Суддя: Погрібніченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

28 травня 2019 року м. Київ № 640/8788/19

Суддя Окружного адміністративного суду міста Києва Погрібніченко І.М. ознайомившись із позовною заявою та доданими матеріалами

ОСОБА_1
до1. Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» 2. Державного реєстратор "Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Тарнавської Світлани Володимирівни, 3. Державного реєстратора Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Демченко Марини Олександрівни, 4. Комунального підприємства «Центр державної реєстрації», 5. Державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Демченко Марини Олександрівни
провизнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» (далі - відповідач 1), Державного реєстратор "Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Тарнавської Світлани Володимирівни (далі - відповідач 2), Державного реєстратора Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Демченко Марини Олександрівни (далі - відповідач 3), Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» (далі - відповідач 4), Державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Демченко Марини Олександрівни (далі - відповідач 5) про:

- визнання протиправними дії державних реєстраторів Тарнавської Світлани Володимирівни і Демченко Марини Олександрівни Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» та Комунального підприємства «Центр державної реєстрації», м. Київ, пов`язаних з відкриттям в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно спеціальних розділів та внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію речових прав, а саме прав суборенди земельних ділянок: НОМЕР_52 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , НОМЕР_23 , НОМЕР_24 , НОМЕР_25 , НОМЕР_26 , НОМЕР_27 , НОМЕР_28 , НОМЕР_29 , НОМЕР_30 , НОМЕР_31 , НОМЕР_32 , НОМЕР_33 , НОМЕР_34 , НОМЕР_35 , НОМЕР_36 , НОМЕР_37 , НОМЕР_38 , НОМЕР_39 , НОМЕР_40 , НОМЕР_41 , НОМЕР_42 , НОМЕР_43 , НОМЕР_44 , НОМЕР_45 , НОМЕР_46 , НОМЕР_47 , НОМЕР_48 за адресою: м. АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та експлуатації об`єктів рекреаційного призначення (дач).

Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно з п.п. 1, 2, ч. 1 ст. 4, п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи;

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 4 КАС України, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій. Наведене узгоджується і з положеннями ст.ст. 2, 19 КАС України, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Разом з тим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом розгляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі №802/1792/17-а.

Судом встановлено, що підставою звернення позивача до суду є вчинення відповідачами реєстраційних дій, пов`язаних з відкриттям в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно спеціальних розділів та внесенням до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію речових прав, а саме прав суборенди земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_1 , з цільовим призначенням для будівництва та експлуатації об`єктів рекреаційного призначення (дач).

У той же час, з наданих до позовної заяви матеріалів судом встановлено, що ОСОБА_1 , є власником двох об`єктів нерухомості:

нежитлового приміщення (будинку відпочинку) літера «В1» в Оздоровчому комплексі сімейного типу за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 44436494 від 24.09.2015р.;

нежитлового приміщення (будинку охорони) літера «Г1» в Оздоровчому комплексі сімейного типу за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 00, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № НОМЕР_53 від 24.09.2015р.

Як зазначає позивач, право власності на вказані об`єкти нерухомості було набуте ним внаслідок укладання відповідних інвестиційних договорів з Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрінформсервіс» та подальшого здійснення реєстраційних дій відповідно до порядку, встановленого законодавством. При цьому, будівництво вказаних будинків здійснювалося Закритим акціонерним товариством «Київгума» (95000. Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Леніна, буд. 23/1, кв. 6, ), Товариством з обмеженою відповідальністю «Укрінформсервіс» (01024, м. Київ, пров. Козловського, 4, кв.2, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Шико-2004» (01010, м. Київ, вул. Щорса, 29, ) на підставі Договору підряду № 1402/07 від 14.02.2007 року та Договору № 17-12/04 від 17 грудня 2004 про пайову участь у реконструкції оздоровчого комплексу сімейного типу, що розташований на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , з кадастровим номером НОМЕР_51 .

Судом також встановлено, що Розпорядженням КМДА від 08.07.2002р. № 1330 ЗАТ «Київгума» було дозволено здійснити проектування та реконструкцію дитячого оздоровчого комплексу по АДРЕСА_1.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 20.08.2002р. серії МК №010005105 ЗАТ " Київгума " є власником майнового комплексу, який розташований в АДРЕСА_1 . Вказане право власності було належним чином зареєстроване в Київському міському бюро технічної інвентаризації Київської міської державної адміністрації.

Рішенням Київської міської ради від 29.05.2003р. №487/647 «Про оформлення права користування земельними ділянками» ЗАТ «Київгума» була передана в оренду земельна ділянка площею 9,42 га по АДРЕСА_1 з кадастровим номером НОМЕР_51 для експлуатації та обслуговування дитячого оздоровчого комплексу. На підставі цього рішення було укладено договір оренди земельної ділянки № 79-6-00140 від 20.08.2003р.

У подальшому, між ОСОБА_1 та ЗАТ "Київгума" були укладені договори про передачу функцій замовника будівництва від 27.09.2012р. Пунктом 1.1 цих договорів встановлено, що ЗАТ «Київгума» (Сторона 1) на умовах і в порядку, передбачених цим Договором передає інвестору (Стороні 2) частину функцій замовника реконструкції об`єктів містобудування, зазначених у п.1.2 цього Договору (в подальшому - Функції замовника будівництва), а Сторона 2 реалізує передані йому за цим Договором Функції замовника будівництва, які відповідно до діючого законодавства України є складовими та невід`ємними частинами прав замовника будівництва (реконструкції). Пунктом 1.2 цих договорів встановлено, що під об`єктами містобудування, функції замовника будівництва якого передаються за цими Договорами, сторони розуміють нежитлове приміщення, літера «В1» та літера «Г1» загальною площею 36,0 кв.м. та 18,7 кв.м. по АДРЕСА_1.

Таким чином, як зазначає позивач, до нього перейшло право користування земельною ділянкою з кадастровим номером НОМЕР_51 на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у З AT "Київгума" на підставі договору оренди земельної ділянки №79-6-00140 від 20.08.2003 року, який до сьогоднішнього дня є чинним, і в установленому порядку не розірваний.

У той же час, в травні 2019 року з Єдиного державного реєстру судових рішень, де було оприлюднено судове рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 26.04.2019р. у справі №826/9962/18, а також з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач дізнався про те, що за адресою: м. Київ, Голосіївський р-н, Столичне шосе, 149, були зареєстровані права суборенди на земельні ділянки з абсолютно іншими кадастровими номерами, які утворилися внаслідок протиправного поділу земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_51 . Зазначені права суборенди базуються на протиправно укладених ліквідатором ЗАТ «Київгума» ОСОБА_5 . договорах суборенди без наявності прав оренди на такі земельні ділянки.

Вважаючи, що державна реєстрація 88 земельних ділянок з кадастровими номерами від :90:415:0100 до :90:415:0187 була здійснена з порушенням законодавства, позивач звернувся до суду.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Статтею 118 ЗК України встановлено підстави, порядок, строки передачі земельної ділянки у власність та користування громадян і визначено органи, уповноважені розглядати ці питання.

Визнання протиправним і скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права оренди на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за третьою особою є захистом прав позивача на земельну ділянку від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо того ж самого нерухомого майна.

За вказаних вище обставин, суд зазначає, що позивач фактично обґрунтував позовні вимоги наявністю у нього права оренди і відсутністю такого права у інших третіх осіб і, як наслідок, відсутністю в останніх правомірного інтересу щодо фіксації свого права суборенди у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Отже, суд вважає, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права суборенди земельної ділянки має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача на земельну ділянку іншою особою, за якою зареєстровано аналогічне право щодо тієї ж земельної ділянки. Належним відповідачем у такій справі є особа, право на майно якої оспорюється та щодо якої здійснено аналогічний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Участь державного реєстратора в якості співвідповідача (якщо позивач вважає його винним у порушені прав) у спорі не змінює його цивільно-правового характеру.

Також суд вважає, що оскільки позивач не був заявником стосовно оскаржуваних реєстраційних дій, тобто останні були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, також вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорюване рішення, здійснено оспорюваний запис.

Таким чином, спір у цій справі не є публічно-правовим. Оскарження рішення про державну реєстрацію права суборенди земельної ділянки безпосередньо пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо земельної ділянки з особою, яка не заперечує законності дій державного реєстратора з реєстрації за нею права оренди цієї ж земельної ділянки. Такий спір має приватноправовий характер. З огляду на суб`єктний склад сторін спору він має вирішуватися за правилами господарського судочинства.

Зазначена вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 04 квітня 2018 року у справі № 817/1048/16, від 18 квітня 2018 року у справі № 804/1001/16 під час розгляду спорів у подібних правовідносинах. А саме про те, що у спорах про скасування державної реєстрації права оренди на земельну ділянку незалежно від того, чи порушує позивач питання правомірності укладення цивільно-правових угод, на підставі яких здійснено оспорюваний запис, вирішення такого спору в будь-якому разі вплине на майнові права тієї особи, щодо прав якої здійснено оспорюваний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Такий спір є спором про цивільне право на одну й ту ж земельну ділянку та має розглядатися за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі лише, якщо позовну заяву не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у справі.

На підставі вищенаведеного, ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом до Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень», Державного реєстратор «Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Тарнавської Світлани Володимирівни, Державного реєстратора Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» Демченко Марини Олександрівни, Комунального підприємства «Центр державної реєстрації», Державного реєстратора Комунального підприємства «Центр державної реєстрації» Демченко Марини Олександрівни про визнання протиправними дій.

2. Роз`яснити учасникам судового розгляду, що цей спір повинен вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

3. Роз`яснити позивачу, що повторне звернення з тією самою позовною заявою не допускається

Згідно ч. 1 ст. 295 та ч. 1 ст. 297 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя І.М. Погрібніченко