Справа № 235/2283/19
Суддя: Величко О. В.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження№2-а/235/39/19
Справа №235/2283/19
Р І Ш Е Н Н Я
27 травня 2019 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області
в складі: головуючого судді Величко О.В.
при секретарі - Лебеденко В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Покровську адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора взводу № 1 роти № 6 батальон № 4 Управління Патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції (інспектора взводу № 1 роти № 6 батальон № ;) про скасування постанови про адміністративне правопорушення. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 11.03.2019 року в 13-35 годин інспектором № 6 батальону № 4 УПП ДПП лейтенантом поліції Коритним Д.О. винесено постанову серії НК № 484128 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, 125 КУпАП та накладено стягнення у розмірі 425 грн. Зі змісту постанови вбачається, шо він керував транспортним засобом у якого не працювала права фара в режимі ближнього світла фар, а також не мав при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 31.4.3 а) та п. 2.1 Правил дорожнього руху. Вважає постанову, винесену 11.03.2019 року незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки Правил дорожнього руху він не порушував, а тому дії інспектора при їх винесенні вважає протиправними. Відповідач не вказав причину зупинки, не ознайомив з правами та обов`язками, при зупинці лише зазначив, що у нього не працює права світлова фара на транспортному засобі та йому було запропоновано підписати постанову. Він запропонував інспектору скласти протокол із залученням свідків та з наданням йому можливості скористатися своїм правом на захист, надати пояснення та докази.. Відповідачем були проігноровано його прохання. Відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, позбавив його можливості скористатися у повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, а також порушив вимоги щодо процедури розгляду справ про адміністративне правопорушення. Вважає, що дії внстектора Коритного Д.О. щодо розгляду справи про адміністративне правопуоршення без врахування його пояснень за відсутності доказів є протиправними, а винесена постанова від 11.03.2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності є незаконною і необгрунтованою, а тому підлягає скасуванню. Просить поновити строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, визнати дії інспектора роти № 6 батальону № 4 лейтенанта поліції Коритного Д.О. щодо притягнення його до адміністративної відповідальності протиправним, скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 484128, винесену 11.03.2019 року інспектором роти № 6 батальйону № 4 лейтенантом поліції Коритним Д.О. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 , ст. 125 КУпАП - закрити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив.
Відповідно до ст. 205 КАС України суд розглядає справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній доказів.
Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.
Судом встановлено, що 11.03.2019 року відповідачем по справі інспектором роти № 6 батальону № 4 УПП ДПП лейтенантом поліції Коритним Д.О. було винесено постанову серії НК № 484128 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, ст. 125 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.
Відповідно до постанови ОСОБА_1 керував транспортним засобом, у якого не працює права світлова фара в режимі ближнього світла фар, а також не мав при собі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів, чим порушив п. 31.4.3 а) та п. 2.1 Правил дорожнього руху. ( а.с. 5).
З наданого позивачем відеозапису вбачається, що позивач дійсно був зупинений інспектором, коли той керував транспортним засобом 516 км автодорозі. В процесі зупинки між позивачем та відповідачем по справі виникли суперечні моменти з приводу встановлення інспектором факту порушення позивачем правил дорожнього руху.
З відеозапису вбачається, що позивачем не заперечувався факт наявності несправності правої світлової фари на транспортному засобі та факт відсутності на момент зупинки страхового полісу , посилаючись на те, що поліс страхування значиться в електронній базі, а несправність правої світлової фари він усуне. При цьому, позивач наполягав на тому, що інспектор забезпечив його право мати захисника та оформити документи в присутності свідків.
Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач також не спростовує факт відсутності у нього на момент зупинки інспектором полісу ОСЦПВВНТЗ, зазначивши, що поліс значиться в єдиній централізованій базі даних та факт несправності правої світлової фари, вказує на порушення відповідачем процедури розгляду справи, передбачений нормами ст.ст. 268,278,279, КУпАП.
Зокрема зазначає, що інспектором при винесенні постанови були порушені його права, передбачені ст. 268 КУпАП та не складено протокол про адміністративне правопорушення, не допитано свідків, постанова винесена на місці зупинки.
Доводи позивача про те, що відповідачем порушено порядок винесення постанови, передбачений ст.ст. 278, 279 КУпАП не заслуговують на увагу, оскільки, в даному випадку, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення в порядку скороченого провадження.
Статтею 222 КУпАП встановлені повноваження органів Національної поліції щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення.
Так, органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі,: про порушення правил дорожнього руху , правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя, п`ята статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).
Відповідно до ст. 254 КУпАП про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол про адміністративне правопоршуення.
Згідно до ч.3 ст 254 КУпАП встановлено, що протокол не складається у випадках, передбачених ст. 258 цього Кодексу.
Відповідно до ч. ч. 2, 4, 5 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
Відповідно до ст. 283 КУпАП , розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 185-3 КУпАП та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Вказана Інструкція визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п.1 р. 1 Інструкції № 1395)
Згідно п.4 р. 1 Інструкції № 1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, пятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128,129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.
Згідно п. 2 розділу 111 Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені ст.ст. 125, 126 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до п. п.9-10 Інструкції розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.
Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Відповідно до п. 1 розділу У1 Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.
Вказана позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 21.03.2019 року у справі № 522/18184/16а.
Отже, у визначених законодавством випадках допускається скорочене провадження у справах про адміністративні правопорушення, яке передбачає, зокрема, фіксацію адміністративного правопорушення і накладення адміністративного стягнення на правопорушника безпеосередньо на місці його вчинення. Застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначеного законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП. В даному випадку протокол не складається, навіть за умови незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з інкримінованим правопорушенням.
Можливість реалізації особою своїх прав на участь у розгляді справи права на захист тощо, передбачена також шляхом оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення до суду.
Висновки аналогічного змісту містяться у рішенні Конституційного Суду України від 26.05.2015 року по справі № 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП та у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 року у справі № 536/583/17.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна(умисна або необережна)дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ч. 5 ст. 14 Закону «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху України, та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємства, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.1 Правил дорожнього руху України затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення);
Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), -
тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Відповідно до вимог ст. 21 Закону України « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільоно-правової відповідальності чинного на території України.
Контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.
Відповідно до ст. 21 ч. 4 Закону « Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО /0379973, згідно укладеного договору від 10.03.2019 року, правова відповідальність позивача, як власника належного йому транспортного засобу MAN 18410 , є забезпеченою Тобто , експлуатація транспортного засобу відбувалась при наявності чинного полісу ОСЦПВВНТЗ, проте, поліс не був пред`явлено позивачем на вимогу інспектора.
Відповідно до п. 21.3 ст.21 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при викорситанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс. Страховий полів пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.
Тобто, вказаною нормою права визначено обов`язок водія мати при собі страховий поліс і такий страховий поліс має бути пред`явлений посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. При цьому, п. 21.3 ст. 21 Закону не вказує на те, що поліс страхування може бути пред`явлений на вимогу повноважної особи лише у випадку складання нею протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформлення матеріалів дорожньо-транспортних пригод.
Аналізуючи зазначені норми Закону України « Про дорожній рух» , Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» підстави контролю за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, не є вичерпними, оскільки вказаний Закон не є спеціальним законом ,який регулює правовідносини у сфері безпеки руху та визначає повноваження підрозділів Національної поліції в цих правовідносинах.
Тобто, інспектор патрульної поліції мав обґрунтовані підстави зупинити автомобіль позивача і оскільки він дійшов висновку про наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то, відповідно, правомірно вимагав в позивача пред`явити документи, що посвідчують наявність договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Враховуючи той факт, що на момент зупинки транспортного засобу поліс ОСЦПВВНТЗ був дійсним та чинним, то будь-які підстави та причини для його непред`явлення позивачем об`єктивно відсутні.
Отже, з огляду на встановлений факт не пред`явлення позивачем інспектору патрульної поліції для перевірки поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, який не заперечується позивачем, та підтверджуються наданим відеозаписом, суд вбачає в діях позивача склад адміністративного правопорушення, за яке передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Що стосується доводів позивача про неправомірне притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП, то суд виходить з наступного.
Відповідно до п.31.4.3 А) , Правил дорожнього руху України затверджених постановою КМУ від 10.10.2001 року № 1306, забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;
Відповідно до ст. 125 КУпАП інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу, - тягнуть за собою попередження.
Відповідно до п. 31.4. Правил забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: п.п.31.4.3. Зовнішні світлові прилади:
а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу;
б) порушено регулювання фар;
в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла;
г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу;
ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.
Однак, як встановлено судом, фактично позивача було притягнуто за те, що в нього не горіла лампа правої фари в режимі ближнього світла. Проте, Правила дорожнього руху не забороняють експлуатацію транспортного засобу з такою несправністю. Тобто, встановлені інспектором порушення не відповідають жодному з п.п. 31.4.3 ПДР України.
Відповідно до п. 31.5. Правил у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.
Відповідно до п. 31.6. Правил забороняється подальший рух транспортних засобів, у яких:
а) робоча гальмова система чи рульове керування не дають змоги водієві зупинити транспортний засіб або здійснити маневр під час руху з мінімальною швидкістю;
б) у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості не горять лампи фар чи задніх габаритних ліхтарів;
в) під час дощу або снігопаду не працює склоочисник з боку розміщення керма;
г) зіпсований тягово-зчіпний пристрій автопоїзда.
Тобто, з урахуванням вищевказаного, повна заборона подальшого руху може бути лише у випадках, коли у темну пору доби не горять лампи усіх фар чи задніх габаритних ліхтарів.
Враховуючи зазначена, суд приходить до висновку, що при несправності лампи правої фари в режимі ближнього світла, правила дорожнього руху не забороняють рух транспортного засобу з такою несправністю і не вимагають виконувати вимоги п. п. 9.9 і 9.11 цих Правил.
Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП не було з огляду на відсутність складу цього правопорушення в діях позивача.
Приймаючи до уваги зазначені вище обставини, відсутні підстави для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за частиною першою статті 126 КУпАП, оскільки останній керував транспортним засобом без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а тому відповідачем правомірно накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн., тобто в межах санкції зазначеної норми КУпАП.
Суд вважає поновити позивачу строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення, оскільки оскаржувана ним постанова, як вбачається з матеріалів справи, особисто була ним отримана 22 березня 2019 року ( а.с. 2-23).
На підставі ст. 252 КУпАП України орган ( посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`активному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи ( у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст .271 КУпАП у справах, визначених статтями 273-277,280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.
Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.
На підставі викладеного, керуючись ст. 122 КУпАП, ст. ст. 2. 9, 11, 12, 86, 99, 100, 159, 160, 162, 163, 186, 247,251, 286 КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В :
Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії НК № 484128, винесену 11.03.2019 року, складену інспектором роти № 6 батальону № 4 лейтенантом поліції Коритним Дмитром Олександровичем в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 125 КУпАП, провадження по справі в цій частині закрити.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: