Справа № 804/5090/16
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2019 року Справа № 804/5090/16
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
за участі секретаря судового засіданняМанько К.А.
представника позивача Радіновський Р.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аском Сервіс» про арешт майна
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДФС України у Дніпропетровській області до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГОЛМЕТРЕСУРС", в якому позивач просить:
застосувати арешт коштів на рахунках платника податків ТОВ "ГОЛМЕТРЕСУРС".
Представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, в якому останній зазначив, що правовими підставами для звернення до суду щодо застосування арешту коштів на рахунках платника податків є наявність у платника податків податкового боргу та відсутність майна та/або якщо балансова вартість відповідного майна менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу. Відповідач вважає, що для звернення з позовними вимогами щодо застосування арешту коштів на рахунках платника податків з підстави недопуску перевіряючих до перевірки, не є передбаченою правовою підставою згідно з приписами податкового законодавства для застосування арешту коштів, які знаходять на рахунках ТОВ "Аском Сервіс", відкритих у банківських установах.
В ході розгляду справи з`ясовано, що відповідач змінив назву з "ГОЛМЕТРЕСУРС" на ТОВ "Аском Сервіс" (не змінюючи ідентифікаційний номер юридичної особи) та змінив місцезнаходження юридичної особи. У зв`язку з зазначеним в засіданні ухвалою суду замінено назву відповідача.
Представник позивача у судовому засіданні адміністративний позов підтримав та просив задовольнити його.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
08.08.2016 року на виконання цього наказу видано направлення на перевірку за №280.
Головним бухгалтером відповідача - ОСОБА_1 було відмовлено уповноваженим особам контролюючого органу у допуску до проведення перевірки підприємства, що підтверджується відповідною відміткою на направленні на перевірку, яке міститься в матеріалах справи.
Уповноваженими особами контролюючого органу факт не допуску до перевірки зафіксований актом №286/04-67-14-00 від 09.08.2016 року.
10.08.2016 року в.о.начальника ДПІ у Ленінському районі м.Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області прийнято рішення про застосування адміністративного арешту майна платника податків, відповідно до якого вирішено застосувати умовний адміністративний арешт майна платника податків - Товариства з обмеженою відповідальністю "Голметресурс".
Товариства з обмеженою відповідальністю "Голметресурс" оспорило наказ №362 від 08.08.2016р. «Про проведення позапланової документальної виїзної перевірки ТОВ "Голметресурс" до суду, та рішенням у справі №804/5101/16 у задоволенні вимог позивача відмовлено, рішення набрало законної сили 16.02.2018 року.
Позивач вважаючи, що відмова від допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є законною підставою для застосування арешту коштів на рахунках відповідача, у банківських установах, які його обслуговують, звернувся із цим позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вважає за необхідне зазначити таке.
Приписами статті 94 Податкового кодексу України визначені підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків.
Відповідно до п. 94.4 ст.94 ПКУ арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.
Згідно підп.94.2.3 п.94.2 ст.94 ПК України арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.
Положеннями підп.94.6.2 п.94.6 ст.94 ПК України передбачено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.
Таким чином, на законодавчому рівні, положеннями норм податкового законодавства розрізненні правові поняття щодо арешту майна та арешту на кошти, що знаходяться в банківських установах платника податків.
При цьому, не зважаючи на те, що кошти є також складовою майна платника податків, що складає загальний об`єкт, в той же час має свої особливості та різницю виникнення підстав для вчинення відповідних дій пов`язаних із встановленням певного виду обмеження щодо такого майна (коштів), у вигляді арешту, а також можливим порядком його застосування. Обидва види арешту, розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів). У зв`язку з означеним має місце різна правова природа виникнення та регулювання цих предметів, які не можна вважати тотожними в межах спірних правовідносинах.
Відповідно до підп.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПК України контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
З огляду на викладене вбачається, що законодавець передбачив два види арешту майна залежно від підстав та порядку його застосування: адміністративний арешт майна, в тому числі коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом (не виключно обов`язку сплатити податкове зобов`язання), який застосовується за адміністративним або судовим рішенням (залежно від виду майна); арешт коштів та інших цінностей платника податків, що перебувають у банку, який застосовується за рішенням суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу.
В даному випадку такими правовими підставами (умовами) є саме або наявність податкового боргу, у разі якщо у платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.
Однак для звернення з позовними вимогами щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться в банку, платника податків з підстав не допуску перевіряючих до перевірки, не є передбаченою правовою підставою визначених положеннями податкового законодавства для накладання арешту на кошти, які перебувають на рахунках ТОВ "Голметресурс", відкритих в банківських установах.
Разом з тим, позивач не дотримався приписів підп.20.1.33 п.20.1 ст.20 ПК України, які є спеціальними щодо положень п.94.2 ст.94 ПК України відповідно до яких встановлено окремі підстави застосування арешту коштів на рахунку платника податків. Зокрема, позивач не надав жодних доказів наявності у ТОВ "Голметресурс" (нині ТОВ "Аском Сервіс") податкового боргу та відсутності майна для погашення цього податкового боргу, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для застосування адміністративного арешту коштів на рахунках відповідача.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог.
Згідно із ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Докази, надані позивачем, не підтверджують обставини, на які він посилається в обґрунтування позовних вимог, та були спростовані доводами відповідача.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст. ст.243-246, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 24 травня 2019 року.

Суддя О.В. Єфанова