Справа № 826/9197/17
Суддя: Кучма Андрій Юрійович
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9197/17 Суддя (судді) першої інстанції: Огурцов О.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого-судді: Кучми А.Ю.

суддів: Аліменка В.О., Бєлової Л.В.,

за участю секретаря: Чуб Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.11.2018 (дата складання повного тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Регіон Ріелті Груп" до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про скасування податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

ТОВ «Регіон Ріелті Груп» звернулось з позовом до Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення № від 25.05.2017 щодо збільшення грошового зобов`язання з ПДВ у розмірі 1 070 788,50 грн, а саме за основним платежем 713 859, 00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафом) у розмірі 356 929,50 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що висновки в акті перевірки щодо заниження ПДВ у сумі 3 432 162,00 грн у зв`язку з документальним не підтвердженням формування податкового кредиту по операціям позивача з контрагентами є незаконними, а ППР підлягає скасуванню.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.11.2018 вищевказаний адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Апеляційну скаргу мотивовано тим, що за результатами проведеної перевірки позивача згідно з проведеним аналізом в ЄРПН в податкових накладних № 90 від 11.03.2015, № 88 від 11.03.2015, № 294 від 30.03.2015 в графі «Вид цивільно-правового договору» вказано - договір поставки № М-486 від 24.02.2015 та в податкових накладних № 189, № 295 від 30.03.2015 в графі «Вид цивільно-правового договору», вказано - Договір про надання послуг № М-486 від 24.02.2015, водночас відповідні договори до перевірки надано не було, при цьому перевіркою не встановлено за чий рахунок здійснювалась поставка товару та не надано сертифікатів якості. Також відповідач посилався на те, що оскільки згідно з наданими до перевірки документами, орендодавцем приміщень за адресами м. Київ, вул. Райдужна, 15 та м. Київ, вул. Вишгородська, 21 жодної компенсації вартості проведених (придбаних) позивачем поліпщень об`єктів оренди не здійснювалось, повернення поліпшень у складені об`єктів оренди після закінчення дії відповідних договорів вважається операцією з необоротними активами, не пов`язаними з ведення господарської діяльності.

Також, відповідач посилався на те, що позивачем відображено у складі податкового кредиту суми ПДВ нараховані (сплачені) з оренди приміщень, що розташовані у ВЕЗ «Крим» за відсутності на те правових підстав.

20.05.2019 у судове засідання суду апеляційної інстанції з`явився представник відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін виходячи із наступного.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За матеріалами справи 24.02.2017 податковим органом проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Регіон Ріелті Груп» з питань дотримання вимог податкового, валютного законодавства та іншого законодавства за період з 01.01.2013 по 30.09.2016.

За результатами проведеної перевірки складено акт № 75/26-15-14-01-05/35316423 від 24.02.2017, яким встановлено наступні порушення:

1. .п.п. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14, п. 134.1.1 п. 134.1, п. 135.1, п. 135.2 ст. 135 ПК України, п. 6 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України № 318 від 31.12.1999, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 27/4248 від 19.01.2000, ТОВ «Регіон Ріелті Груп» неправомірно визначено показники податкової декларації з податку на прибуток підприємства, шляхом заниження фінансового результату до оподаткування, визначеного у фінансовій звітності відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або МСФЗ, в результаті чого, підприємством завищено від`ємне значення об`єкту оподаткування на 12139545, 00 грн, в т.ч. по періодам: ІІІ квартали 2016 року - 12139545 грн;

2. п. 185.1 ст. 185, п. 187.1 ст. 187, п. 189.1 ст. 189, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.5, п. 198.6 ст. 198 ПК, в результаті чого підприємством занижено ПДВ в розмірі 3432162,00 грн, в т.ч. по періодам:

-жовтень 2014 року - 15837,00 грн;

-листопад 2014 року - 15837,00 грн;

-грудень 2014 року - 2611254,00 грн;

-лютий 2015 року - 516156,00 грн;

- березень 2015 року - 23 205,00 грн;

-вересень 2015 року - 123 539,00 грн;

- січень 2016 року - 8576,00 грн;

-березень 2016 року - 117 758,00 грн.

3. п.п. 168.1.1, 168.1.2 п. 168.1 ст. 168, пп. 168.4.4 п. 168.4 ст. 168 ПК України, в результаті чого встановлено не сплату податку на доходи фізичних осіб за 2014 рік в сумі 8826,68 грн;

4. п.п. 1.1, п.п. 1.5 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ, пп. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 ПК України, в результаті чого встановлено несплату до бюджету військового збору за 2014 рік в сумі 101,4 грн;

5. п. 8, п. 9, п. 10, п. 11 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», п.п. 4.3.6 п. 4.3 розділу ІV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України № 449 від 20.04.2015 щодо несвоєчасної сплати в 2014 році єдиного соціального внеску в сумі 586,70 грн.

На підставі акту перевірки № 75/26-15-14-01-05/35316423 від 24.02.2017 податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення № , № , № від 21.03.2017.

Позивачем на зазначені податкові повідомлення рішення подано скаргу до ДФС України.

За результатами розгляду скарги, ДФС скасовано податкове повідомлення-рішення № від 30.12.2016, скасовано податкове повідомлення-рішення № від 30.12.2016 в частині 2718303,00 грн та у відповідній частині штрафні санкції, а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення та податкове повідомлення-рішення № від 21.03.2017 залишено без змін, а скаргу частково задоволено (а.с. 98-106 т. 1).

На підставі акту перевірки № 75/26-15-14-01-05/35316423 від 24.02.2017 та рішення ДФС України про результати розгляду скарги № 11135/6/99-99-11-01-01-25 від 24.05.2017 ГУ ДФС у м. Києві прийнято податкове повідомлення-рішення № від 29.05.2017, яким збільшено грошове зобов`язання з ПДВ у розмірі 1 070 788,50 грн, а саме за основним платежем 713 859, 00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 356 929,50 грн (а.с. 11 т. 1).

Щодо контрагента ТОВ «Техно-Маркет», колегія суддів зазначає наступне.

24.02.2015 між ТОВ «Техно-Маркет» (продавець) та позивачем укладено договір № М-486, згідно з предметом якого продавець поставляє товар, найменування, тип якого, вказується в Специфікації (Додаток № 1) і здійснює пусконалагоджувальні роботи, а покупець оплачує і примає товар і пусконалагоджувальні роботи на умовах, які передбачені Договором.

Постачання здійснюється партіями відповідно до заявок покупця. Заяки складаються покупцем на підставі Специфікації (Додаток № 1) і є невід`ємними додатками до Договору після підтвердження їхнього розміщення продавцем.

Після одержання заявки протягом 3 (трьох) днів продавець зобов`язаний підтверджувати її розміщення, або повідомляти покупця про відмову в постачанні товару, на викладених у заявці умовах. Підтвердженням розміщення заявки є виставлення продавцем рахунку на оплату товару, зазначеного в заявці.

На підтвердження виконання умов договору позивачем надано:

-специпікації по заявкам від 24.02.2015, від 27.03.2015;

-додаткова угода № 1;

-видаткові накладні № 394, № 395 від 11.03.2015, № 528 від 30.03.2015;

-акт наданих послуг № 297 від 30.03.2015;

- виписка з банку (а.с. 8 - 27 т. 2).

Щодо посилання апелянта на факт того, що позивачем до перевірки не надано контролюючому органу договір № М-486 від 24.02.2015, сертифікатів якості, документів щодо поставки товару, то у відповідності до п. 85.6 статті 85 Податкового кодексу України доказів на підтвердження факту відмови позивача надати контролюючому органу певні документи, зокрема, акту відповідачем суду не надано.

Крім того, договори, сертифікатів якості не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання товару та пусконалагоджувальних робіт на підставі Договору.

Посилання апелянта на правовідносини між ТОВ «Техно-Маркет» та його контрагентами ТОВ «ТРАНСЛОКАЛСЕРВІС» та ТОВ «Вердо Груп», як на підтвердження відсутності факту здійснення фінансово - господарських правовідносин між ТОВ «Техно-Маркет» та позивачем зумовлюється тим, що відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що ТОВ «Техно-Маркет» поставило позивачу обладнання та виконало роботи саме за рахунок правовідносин з ТОВ «ТРАНСЛОКАЛСЕРВІС» та ТОВ «Вердо Груп».

В акті № 75/26-15-14-01-05/35316423 від 24.02.2017 міститься посилання на дані АІС «Податковий блок» підсистеми «СФП», згідно з якими ТОВ «Техно-Маркет» зареєстровано (перереєстровано) та проваджено фінансово-господарську діяльність без відома та згоди його засновників та призначених у законному порядку керівників. На підставі яких документів відповідну інформацію було внесено до АІС «Податковий блок» з матеріалів справи не вбачається.

Проте, колегія суддів вважає, що наявність певної податкової інформації, одержаної від інших підрозділів податкового органу чи з інформаційних систем податкового органу, що не є юридичним фактом, утворює лише привід і підстави для перевірки такої інформації, може породжувати певні сумніви щодо законності господарських операцій платника податків, однак не є беззаперечним доказом на підтвердження відсутності у позивача прав на формування податкового кредиту за фінансово-господарськими відносинами з ТОВ «Техно-Маркет».

При цьому, податкові повідомлення-рішення, на підставі яких визначаються податкові зобов`язання платника податків, приймаються податковим органом за результатами оцінки фінансово-господарських документів, активів та інших обставин господарської діяльності особи, з дотриманням визначеної законом процедури, висновки податкового органу не можуть ґрунтуватися на неперевірених припущеннях чи суб`єктивних думках посадових осіб інших податкових органів, а повинні доказуватись як факт і підтверджуватись документально.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про підтвердження відповідності» сертифікат відповідності - документ, який підтверджує, що продукція, системи якості, системи управління якістю, системи екологічного управління, персонал відповідає встановленим вимогам конкретного стандарту чи іншого нормативного документа, визначеного законодавством.

Аналіз наведеної норми свідчить, що сертифікат відповідності продукції не є первинним документом, який фіксує та підтверджує здійснення платником податків господарської операції.

Згідно з підпунктом 7 пункту 6 Положення про Державну інспекцію України з питань захисту прав споживачів, затвердженого Указом Президента України № 465/2011 від 31.04.2011, перевірка наявності сертифіката відповідності або свідоцтва про визнання відповідності такої продукції, якщо її внесено до переліку продукції, що підлягає обов`язковій сертифікації належить належить саме до повноважень Державної інспекції України з питань захисту прав споживачів.

Наведене свідчить, що органи Державної фіскальної служби України не вправі перебирати на себе повноваження, віднесені до компетенції інших органів виконавчої влади.

Тому доводи апелянта щодо не надання позивачем до перевірки сертифікатів якості є безпідставними.

Щодо контрагента ТОВ «Рікомб» колегія суддів зазначає наступне.

31.03.2011 між ТОВ «Рікомб» (орендодавець) та позивачем (орендар) укладено договір оренди № 31/03-11, згідно з предметом договору орендодавець зобов`язується передати у строкове платне користування (оренду), а орендар прийняти нерухоме майно, загальною площею 8461,4 кв.м, яке складається з нежитлових будівель та споруд: літ. А - адміністративний корпус, площею 2661,1 м2, літ. Б - ремонтна майтерня, площею 4957,5 м2, літ. В - авто мийка, площею 205,2 м2, літ Г - котельна, площею 112,0 м2, літ. Е - заправка, площею 17,8 м2, літ Ж - контрольно-технічний пункт, площею 507,8м2, на ділянці: літ. 3 - трансформаторна підстанція, літ И,К - навіси, літ. Л - сторожка, розташоване за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Ялта, провулок Дарсанівський, буд. 10 , та належить орендодавцю на праві власності відповідно до договору купівлі продажу від 15.06.2006, зареєстрованого Ялтинським міським бюро технічної інвентаризації, реєстраційний № 14761290, витяг № 11240663 від 17.07.2006.

24.01.2013 між ТОВ «Рікомб» (орендодавець) та позивачем (орендар) договір про внесення змін до договору оренди № 31/03-11 від 31.03.2011.

На виконання умов догову позивачем суду надано акти прийому-передачі № 1 від 01.04.2011, № 2 від 29.03.2014.

30.03.2014 між ТОВ «Рікомб» (орендодавець) та позивачем (орендар) укладено договір оренди № 30/03-14 згідно з предметом договору орендодавець зобов`язується передати у строкове платне користування (оренду), а орендар прийняти нерухоме майно, загальною площею 8461,4 кв.м, яке складається з нежитлових будівель та споруд: літ. А - адміністративний корпус, площею 2661,1 м2, літ. Б - ремонтна майтерня, площею 4957,5 м2, літ. В - авто мийка, площею 205,2 м2, літ Г - котельна, площею 112,0 м2, літ. Е - заправка, площею 17,8 м2, літ Ж - контрольно-технічний пункт, площею 507,8м2, на ділянці: літ. 3 - трансформаторна підстанція, літ И,К - навіси, літ. Л - сторожка, розташоване за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Ялта, провулок Дарсанівський, буд. 10 , та належить орендодавцю на праві власності відповідно до договору купівлі продажу від 15.06.2006, зареєстрованого Ялтинським міським бюро технічної інвентаризації, реєстраційний № 14761290, витяг № 11240663 від 17.07.2006.

На виконання умов догову позивачем суду надано акт прийому-передачі № 1 від 30.03.2014, договір про розірвання договору оренди № 30/03-14 від 30.03.2014 від 30.12.2014, акти виконаних робіт до договору оренди майна № 30/03-14 від 30.03.2014, податкові накладні від 29.10.2014, 29.11.2014, 24.12.2014, виписки з банку (а.с. 107-137 т. 1).

В апеляційній скарзі відповідачем зазначено, що в податковому обліку сума податку на додану вартість нарахована (сплачена) у складі вартості послуг з оренди приміщення за адресою: ВЕЗ «Крим» включено до складу податкового кредиту та відображено в деклараціях з ПДВ, однак постачання товарів місцем постачання яких визначена територія ВЕЗ «Крим» не є об`єктом оподаткування ПДВ.

В той же час, відповідно до п.п. 6 п. 12.3 ст. 12 Закону України, № 1636-VII від 12.08.2014, «Про створення вільної економічної зони «Крим» та про особливості здійснення економічної діяльності на тимчасово окупованій території України» під час тимчасової окупації справляння податків і зборів, єдиного соціального внеску та застосування реєстраторів розрахункових операцій відносно території ВЕЗ «Крим» діють з урахуванням того, що будь-які податки, збори (обов`язкові платежі), стягнуті на території ВЕЗ «Крим», не змінюють розмір податкових зобов`язань з податків, зборів (обов`язкових платежів), нарахованих (що підлягають стягненню) на іншій території України;

Окрім того, ТОВ «РІКОМБ» зареєстровано та здійснює свою підприємницьку діяльність на території України, що підтверджується даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб та громадських формувань та доказів на підтвердження того, що ТОВ «РІКОМБ» не було задекларовано та сплачені податкові зобов`язання за договорами № 31/03-11 від 31.03.2011 та № 31/03-14 від 31.03.2014 відповідачем суду надано не було, як і не було зазначено про наявність відповідного факту.

Щодо контрагента ПАТ «Універсам №11 «Райдужний», колегія суддів зазначає наступне.

В акті перевірки зазначено, що враховуючи той факт, що згідно з наданими до перевірки документами орендодавцем приміщень за адресами м. Київ, вул. Райдужна, 15 та м. Київ, вул. Вишгородська, 21 жодної компенсації вартості проведених (придбаних) позивачем поліпщень об`єктів оренди не здійснювалось, повернення поліпшень у складені об`єктів оренди після закінчення дії відповідних договорів вважається операцією з необортними активами, не пов`язаними з ведення господарської діяльності.

ПАТ «Універсам №11 «Райдужний» передано позивачу в тимчасове платне користування відповідно до договору оренди нежилих приміщень № 2 від 01.02.2014 частину нежилих приміщень, які знаходиться за адресою м. Київ, вул. Радужна, 15 загальною площею 1919,9 кв.м., договору оренди нежилих приміщень № 1 від 31.03.2011 частину нежилих приміщень, які знаходиться за адресою м. Київ, вул. Радужна, 15 загальною площею 2357,10 кв.м., договору оренди нежитлових приміщень від 01.04.2012 № 1-2012 частину нежилих приміщень, які знаходиться за адресою м. Київ, вул. Радужна, 15 загальною площею 437,2 кв.м.

Між позивачем та ПАТ «Універсам №11 «Райдужний» було укладено договір про припинення (розірвання) до Договору оренди нежилих приміщень № 1 від 31.03.2011 від 14.03.2014 яким з 14.03.2014 припинено дію договору оренди нежилих приміщень № 1 від 31.03.2011 та договір про припинення (розірвання) до Договору оренди нежилих приміщень № 1-2012 від 01.04.2012 року від 28.02.2015 яким з 28.02.2015 припинено дію договору оренди нежилих приміщень № 1 від 31.03.2011.

ТОВ «СІНЕРГІЯ-АЛЬФА» передано позивачу у тимчасове платне користування за договорами піднайму (суборенди) № 01/08 від 04.08.2014, № 01/03 від 25.03.2016 та відповідно до договору про заміну сторони в договору піднайму (суборенди) № 29/04 від 29.04.2013 нежитлове приміщення, що знаходиться в будівлі за адресою м. Київ, вул. Вишгородська, 21 загальною площею 2331,5 кв.м.

Між позивачем та ТОВ «СІНЕРГІЯ-АЛЬФА» було укладено договір про розірвання договору піднайму (суборенди) № 01/08 від 01.08.2014 від 25.03.2016 яким з 25.03.2016 припинено дію договору піднайму (субороенди) № 01/08 від 01.08.2014 та договір про розірвання договору піднайму (суборенди) № 29/04 від 29.04.2013 року від 31.07.2014 яким з 31.07.2014 припинено дію договору піднайму (субороенди) № 29/04 від 29.04.2013.

Між позивачем та ТОВ «Фуршет Центр» було укладено договори:

- від 14.03.2014 купівлі - продажу за яким було передано у власність позивача сформований матеріальний актив, а саме, ремонтно - будівельні роботи в нежитлових приміщеннях, що знаходяться за адресою м. Київ, вул. Райдужна,15, факт передання матеріального активу за вказаним договором підтверджується актом приймання передачі від 14.03.2015, накладною № від 14.03.2014та довідкою від 14.03.2014;

- № 14/03/14-26 від 14.03.2014 купівлі - продажу за яким було передано у власність позивача сформований матеріальний актив, а саме, ремонтно - будівельні роботи в нежитлових приміщеннях, що знаходяться за адресою м. Київ, Кондитерський цех, вул. Райдужна,15, факт передання матеріального активу за вказаним договором підтверджується актом приймання передачі від 14.03.2015, накладною № від 14.03.2014 та довідкою від 14.03.2014;

- № ФЦ14/03-РРГ від 14.03.2014 за яким було передано у власність позивача сформований матеріальний актив, а саме, систему охорони тривожної сигналізації та встановлення зв`язку у мережі СКС, яка встановлено за адресою м. Київ, вул.Вишгородська, 12, факт передання матеріального активу за вказаним договором підтверджується актом приймання передачі від 14.03.2015, накладною від 14.03.2014 № ;

- № 14/03/14-95 від 14.03.2014 за яким було передано у власність позивача сформований матеріальний актив, а саме, охоронну сигналізацію, пожежну сигналізацію, локальну комп`ютерно - телефонну мережу, систему відеоспостереження, яка встановлено за адресою м. Київ, вул. Райдужна,15, факт передання матеріального активу за вказаним договором підтверджується актом приймання передачі від 14.03.2015, накладною № від 14.03.2014.

- № 14/03-14-53 від 14.03.2014 за яким було передано у власність позивача матеріальний актив, а саме, сигналізаційну систему, яка встановлена за адресою м. Київ, вул. Райдужна,15, факт передання матеріального активу за вказаним договором підтверджується актом приймання передачі від 14.03.2015, накладною № від 14.03.2014;

- від 14.03.2014 купівлі - продажу за яким було передано у власність позивача сформований матеріальний актив, а саме, ремонтно - будівельні роботи придбані/виконані в нежитлових приміщеннях, що знаходяться за адресою м. Київ, вул. Вишгородська, 21, факт передання матеріального активу за вказаним договором підтверджується актом приймання передачі від 14.03.2015, довідкою від 14.03.2014 та накладною від 14.03.2014 № .

За договором № 31/08/15 від 31.08.2015 укладеним між позивачем та ТОВ «СК РЕСТАЛ» останнім було виконано ремонтно - оздоблювальні роботи магазину за адресою м. Київ, вул. Вишгородська, 21. Факт отримання послуг за вказаним договором підтверджується довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати, актом приймання виконаних будівельних робіт.

Таким чином матеріальні активи за договорами від 14.03.2014, від 14.03.2014 № 14/03/14-26, від 14.03.2014 № ФЦ14/03-РРГ, від 14.03.2014 № 14/03/14-95, від 14.03.2014 № 14/03-14-53, від 14.03.2014 від ТОВ «Фуршет Центр» та виконані будівельно - оздоблювані роботи від ТОВ «СК РЕСТАЛ» за договором від 31.08.2015 № 31/08/15 були отримані позивачем в період дії договорів оренди нежилих приміщення за адресою м. Київ, вул. Вишгородська, 21 та м. Київ, вул. Райдужна,15.

Факт того, що вказані приміщення використовувались позивачем у господарській діяльності сторонами не заперечується, а отже і факт отримання позивачем матеріальних активів і робіт за договорами від 14.03.2014 б/н, від 14.03.2014 № 14/03/14-26, від 14.03.2014 № ФЦ14/03-РРГ, від 14.03.2014 № 14/03/14-95, від 14.03.2014 № 14/03-14-53, від 14.03.2014 від ТОВ «Фуршет Центр» та від ТОВ «СК РЕСТАЛ» за договором № 31/08/15 від 31.08.2015 з метою їх використання у власній господарській діяльності.

Відповідач зазначаючи в акті перевірки № 75/26-15-14-01-05/35316423 від 24.02.2017 про те, що позивачем здійснено повернення ПАТ «Універсам №11»Райдужний» та ТОВ «СІНЕРГІЯ-АЛЬФА» поліпшень у складені об`єктів оренди після закінчення дії відповідних договорів, тобто здійснено операцією з необортними активами, не пов`язаними з ведення господарської діяльності водночас крім посилань на відсутність факту надання ПАТ «Універсам №11»Райдужний» та ТОВ «СІНЕРГІЯ-АЛЬФА» певної компенсації водночас не наводить інших доводів та обґрунтувань на підтвердження того, що позивачем було передано зазначеним товариства матеріальні активи і роботи отримані за договорами від 14.03.2014 б/н, від 14.03.2014 № 14/03/14-26, від 14.03.2014 № ФЦ14/03-РРГ, від 14.03.2014 № 14/03/14-95, від 14.03.2014 № 14/03-14-53, від 14.03.2014, від 31.08.2015 № 31/08/15, як і не надає доказів на підтвердження відповідних фактів та не зазначає про причини неможливості їх надання.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.11.2018 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 27.05.2019.

Головуючий-суддя:А.Ю. Кучма

Судді:В.О. Аліменко

Л.В. Бєлова

< Головуючий суддя >