Справа № 500/683/19
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/683/19

23 травня 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання Гавіловської Х.М., представника позивача - Денисової Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чортківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з позовом до Чортківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправними дії Чортківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо невиплати ОСОБА_1 підвищення до пенсії за віком як члену сім`ї репресованої особи та у подальшому реабілітованої, яку було примусово переселено, в розмірі, передбаченому пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", із розрахунку 25 % мінімальної пенсії за віком, встановленої статтею 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 1 вересня 2018 року;

- зобов`язати Чортківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області проводити ОСОБА_1 нарахування та виплату підвищення до пенсії відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком, відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" встановленої частиною 1 статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" починаючи з 01 вересня 2018, з урахуванням виплачених сум і до настання обставин, з якими Закон пов`язує зміну чи припинення таких виплат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває на обліку у Чортківському об`єднаному управлінню Пенсійного фонду України Тернопільської області та отримує пенсію за віком. ОСОБА_1 звернулася до відповідача із заявою про встановлення підвищення до пенсії відповідно до пункту "г" частини 1 статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення". Однак, листом від 16.11.2018 №5429/03 їй відмовлено у підвищенні пенсії з посиланням на постанову Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 №654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян", якою з 1 вересня 2008 встановлено підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, членам сімей, яких було примусово переселено в розмірі 43,52 грн. Крім того, відповідач зазначив, що підвищення 25% мінімальної пенсії за віком, як реабілітованій особі відповідно до пункту "г" частини 1 статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" можливе лише особам, яких було піддано репресіям у формі позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу та яким встановлено інвалідність

Позивач не погоджується з такою позицією органу ПФУ та вважає, що оскільки є особою, яка є потерпілою від політичних репресій та є членом сім`ї, яку було примусово переселено, що підтверджується відповідним посвідченням, тому згідно даного закону має право на отримання підвищення до пенсії у розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком.

Ухвалою від 25.03.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, проте, подав клопотання про розгляд справи без його участі.

Від відповідача 02.05.2019 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву. Згідно позиції викладеної у відзиві, відповідач просить відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 №654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян", починаючи з 1 вересня 2008 встановлено підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, членам сімей, яких було примусово переселено в розмірі 43,52 грн.

Крім того, у відзиві зазначено про те, що з урахуванням змін внесених в ст.6 Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму1917-1991 років", підвищення 25% мінімальної пенсії за віком, як реабілітованій особі відповідно до пункту "г" частини 1 статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" можливе лише особам, яких було піддано репресіям у формі позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу та яким встановлено інвалідність. З врахуванням такої позиції, відповідач вважає, що оскільки позивачу не встановлено інвалідності то вона немає права на пільги встановлені п."г" ч.1 ст.77 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Суд, заслухавши представника позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних міркувань.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_1 , перебуває на обліку у Чортківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України та одержує пенсію за віком з 28 січня 1999 року.

Борщівською районною радою 22 лютого 2001р. позивачці видано посвідчення НОМЕР_2, згідно якого вона є особою, потерпілою від політичних репресій (аркуш справи 7).

ОСОБА_1 06.11.2018 звернулася до Чортківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою щодо нарахування та виплати їй підвищення до пенсії відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у розмірі 25 % мінімальної пенсії за віком.

Листом від 16.11.2018 №5429/03 відповідачем відмовлено у проведенні перерахунку пенсії позивачки (аркуш справи 9-10).

Як видно зі змісту вищевказаного листа, підставами для відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_1 слугувало те, що постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.2008 №654 "Про підвищення рівня пенсійного забезпечення громадян" з 1 вересня 2008 встановлено підвищення до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачується замість пенсії, членам сімей, яких було примусово переселено в розмірі 43,52 грн., яке позивачці виплачувалось і виплачується по сьогоднішній день.

Крім того, відповідач зазначив, що з урахуванням змін внесених в ст.6 Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму1917-1991 років", підвищення 25% мінімальної пенсії за віком, як реабілітованій особі відповідно до пункту "г" частини 1 статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення" можливе лише особам, яких було піддано репресіям у формі позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу та яким встановлено інвалідність. З врахуванням такої позиції, відповідач вважає, що оскільки позивачу не встановлено інвалідності то вона немає права на пільги встановлені п."г" ч.1 ст.77 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Не погоджуючись із прийнятим рішенням позивач звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які набули правового статусу реабілітованих, основи їх соціального статусу та гарантії їх соціальної захищеності шляхом надання пільг і державної соціальної підтримки визначені та закріплені в Законі України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму1917-1991 років", який до 13.03.2018 мав назву Закон України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні".

Метою зазначеного закону є відновлення історичної справедливості, встановлення порядку реабілітації репресованих осіб та осіб, які потерпіли від репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, відновлення їхніх політичних, соціальних, економічних та інших прав, визначення порядку відшкодування шкоди, завданої таким особам унаслідок репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років, недопущення повторення злочинів тоталітарних режимів.

Відповідно до статті 1-1 Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років" від 17.04.1991 № 962-XII (далі - Закон № 962-XII) вислання - примусове виселення особи з місця її проживання з встановленням заборони на проживання у визначеній місцевості або примусове виселення чи переселення особи з місця її проживання в іншу місцевість або за межі СРСР; заслання - примусове переміщення особи з місця її проживання з обов`язковим поселенням у певній місцевості, спецпоселенні, встановленням обмеження на право пересування та заборони виїзду з місця спецпоселення; члени сім`ї - чоловік або дружина репресованої особи, діти репресованої особи, у тому числі повнолітні або усиновлені, батьки, вітчим, мачуха репресованої особи, усиновлювач, опікун, піклувальник, а також інші родичі або особи, які на момент здійснення репресій проживали з репресованою особою однією сім`єю і були пов`язані спільним побутом.

Відповідно до пункту "г" частини першої статті 77 Закону № 1788-XII призначені пенсії підвищуються репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, призначені пенсії - на 50 процентів, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - на 25 процентів мінімальної пенсії за віком.

Таким чином, враховуючи те, що позивач є членом сім`ї, яку було примусово переселено, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами у справі, суд дійшов висновку, що позивач має право на підвищення до пенсії в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком відповідно до пункту "г" частини першої статті 77 Закону № 1788-XII, а тому твердження відповідача на те, що відповідно до частини шостої статті 6 Закону № 962-XII підвищення пенсії на 25% мінімальної пенсії за віком, як реабілітованій особі можливе лише особам, яких було піддано репресіям у формі позбавлення волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу та яким встановлено інвалідність, є хибним.

Водночас, суд звертає увагу на те, що частина шоста статті 6 Закону № 962-XII надано право вибору соціальних гарантій, які передбачені різними законодавчими актами, окремим категоріям осіб, а саме:

особи, реабілітовані відповідно до цього Закону, із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, за їх вибором отримувати пільги та інші соціальні гарантії, передбачені цією статтею або статтею 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", а особам із числа таких осіб, яким встановлено інвалідність, - статтею 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" або пунктом "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення", або статтею 47 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Дійсно позивач у справі не відноситься до жодної із вищеперелічених категорії цих осіб, але при цьому слід зауважити, що ч.6 ст.6 Закону № 962-XII не позбавила позивачку права, яке передбачене пунктом "г" частини першої статті 77 Закону № 1788-XII та визначає підвищення пенсії на 25 процентів мінімальної пенсії за віком членам сімей, яких було примусово переселено, до числа яких і відноситься позивач.

Крім того, суд вважає, що позиція відповідача викладена у відзиві є взаємносуперечлива, оскільки з однієї сторони Чортківське ОУПФУ визнає право ОСОБА_1 на отримання доплати як членам сімей, яких було примусово переселено в розмірі 43,52 грн., а з іншої, - зсилаючись на ч.6 ст.6 Закону № 962-XII, вважає, що позивач взагалі немає права на отримання соціальних гарантій бо не відноситься до відповідної категорії осіб, яким таке право надано.

Відповідно до пункту 6 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) до прийняття відповідного закону до пенсій, передбачених цим Законом, установлюються надбавки та здійснюється їх підвищення згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення". Зазначені надбавки та підвищення встановлюються в розмірах, що фактично виплачувалися на день набрання чинності цим Законом з наступною індексацією відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення. Виплата їх здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини першої статті 28 Закону № 1058-IV мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 35 років, а у жінок 30 років страхового стажу встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом.

Мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений частинами першою - третьою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом (частина четверта статті 28 Закону № 1058-IV).

Відповідно до чинного законодавства України, розмір мінімальної пенсії за віком визначається лише за правилами статті 28 Закону № 1058-IV. Однак, згідно з статтею 28 вказаного Закону, мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом першим частини першою цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсії, призначених згідно з цим Законом.

Підпунктом 2 пункту 4 Постанови № 654 установлено, що з 01.09.2008 репресованим особам, яких у подальшому було реабілітовано, до пенсії або щомісячного довічного грошового утримання чи державної соціальної допомоги, що виплачуються замість пенсії, підвищення проводиться в розмірі 54,4 гривні, а членам їх сімей, яких було примусово переселено, - 43,52 гривні.

Як слідує з матеріалів справи та не заперечується сторонами, позивачу з 01.09.2008 встановлено підвищення до пенсії у розмірі, встановленому Постановою № 654, а саме - 43,52 грн., тобто в меншому розмірі, ніж той, що гарантований пунктом "г" частини першої статті 77 Закону № 1788-XII.

Водночас, відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно із пунктами 1, 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються права і свободи людини та громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту.

Частиною третьою статті 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Таким чином, виходячи із визначених загальних засад пріоритетності законів над підзаконними актами, суд дійшов висновку, що при визначенні розміру підвищення до пенсії громадянам, які необґрунтовано зазнали політичних репресій і згодом були реабілітовані та членам їх сімей, підлягають застосуванню положення Закону № 1788-ХІІІ, а не Постанова № 654. Отже, відповідач протиправно виплачує позивачу підвищення до пенсії в розмірі, визначеному Постановою № 654, внаслідок чого розмір надбавки є суттєво меншим за той, що підлягає виплаті реабілітованим особам на підставі пункту "г" статті 77 Закону № 1788-ХІІІ.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 21.11.2018 у справі № 446/1563/16-а, від 14.02.2019 у справі №345/1416/17, а тому відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Водночас, підвищення відповідно до пункту "г" статті 77 Закону № 1788-ХІІІ в розмірі 25 процентів мінімальної пенсії за віком, виходячи з мінімального розміру пенсії за віком, встановленого частиною першою статті 28 Закону № 1058-IV, має бути встановлено з часу звернення особи про встановлення надбавки.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до вимог частини другої статті 87 Закону № 1788-ХІІІ суми пенсії, не одержані своєчасно з вини органу, що призначає або виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Однак, норми статті 87 Закону № 1788-ХІІІ не підлягають застосуванню в даному випадку, оскільки стосуються нарахованих та не виплачених сум пенсій, а в даному випадку спірним є питання нарахування і виплати пенсії пенсійним органом.

Як слідує з матеріалів справи, що позивач 06.11.2018 звернулась із заявою до відповідача щодо перерахунку пенсії відповідно до пункту "г" статті 77 Закону № 1788-XII.

З врахуванням вищенаведених обґрунтувань, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині визначення часу з якого необхідно провести перерахунок пенсії позивачу підлягають до задоволення частково, і такий перерахунок слід провести з 06.11.2018, а не з 01.09.2008. як просив позивач.

При цьому обираючи спосіб захисту порушеного права позивача, керуючись повноваженнями, якими наділений суд при вирішенні справи відповідно до ст.245 КАС України, суд вважає за необхідне обрати наступний спосіб захисту порушених прав позивача:

- визнати протиправними дії Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо не нарахування та невиплати підвищення до пенсії ОСОБА_1 в розмірі 25 відсотків мінімальної пенсії за віком відповідно до пункту "г" статті 77 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов`язати Чортківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, встановленої статтею 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 06.11.2018, з урахуванням раніше виплачених сум.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то на підставі статті 139 КАС України судові витрати стягненню не підлягають на користь позивача.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Чортківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, відповідно до п."г" ст.77 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

3. Зобов`язати Чортківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 в розмірі 25% мінімальної пенсії за віком, встановленої статтею 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, починаючи з 06.11.2018, з урахуванням раніше виплачених сум.

4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Реквізити сторін:

позивач - ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

відповідач - Чортківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області: 48500, Тернопільська область, м.Чортків, вул.Шевченка. 34, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28 травня 2019 року.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.