Справа № 260/651/19
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

28 травня 2019 рокум. Ужгород№ 260/651/19
Суддя Закарпатського окружного адміністративного суду Рейті С.І., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області, якою просить: визнати протиправною бездіяльність Регіонального відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області щодо неповідомлення та непропонування ОСОБА_1 , всіх вакантних посад, що з`явились в Регіональному відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській області та Волинській областях, починаючи з 24.04.2019 року по 08.05.2019 року та зобов`язати Регіональне відділення Фонду державного майна України по Закарпатській області повідомити та запропонувати Піпаш Тамарі Василівні всі вакантні посади, що з`явились в Регіональному відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській області та Волинській областях, починаючи з 24.04.2019 року по 08.05.2019 року.

Ухвалою судді від 17.05.2019 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.

27.05.2019 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову аналогічного змісту, якою просить вжити заходи забезпечення позову у даній справі шляхом заборони РВ ФДМУ в Закарпатській області до вирішення справи по суті: вживати заходів щодо завершення реорганізації РВ ФДМУ в Закарпатській області; звільняти працівників, в тому числі, і ОСОБА_1 .

Обгрунтовуючи подану заяву та необхідність вжиття заходів забезпечення адміністративного суду, ОСОБА_1 знову ж таки вказує на те, що протиправність допущеної відповідачем бездіяльності, що полягає у неповідомленні та не пропонуванні ОСОБА_1 всіх вакантних посад, що з`явилися в Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях є очевидною. Крім того, зазначає про унеможливлення без вжиття заходів забезпечення позову виконання рішення суду або ефективний захист поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, адже на даний момент комісією з реорганізації РВ ФДМУ в Закарпатській області заплановано здійснення заходів спрямованих на припинення функціонування відповідача, зокрема, щодо повідомлення первинної профспілкової організації про реорганізацію та можливе наступне звільнення працівників; безпосереднє повідомлення працівників відділення про можливе наступне звільнення; повідомлення центру зайнятості про заплановане масове звільнення працівників; звільнення працівників відділення в порядку переведення до новоутвореного регіонального відділення; звільнення з роботи працівників відділення, які відмовились від працевлаштування (окремі з вищеперерахованих заходів на даний момент вже реалізовані). Припинення функціонування РВ ФДМУ в Закарпатській області як юридичної особи вочевидь може мати місце до моменту вирішення даного спору по суті, що унеможливить виконання можливого рішення суду про задоволення позову, а також ефективний захист та поновлення трудових прав та законних інтересів ОСОБА_1 як працівника відділення. Крім того, існує висока ймовірність того, що вакантні посади, на які могла б претендувати ОСОБА_1 , будуть заповнені іншими працівниками без врахування кваліфікації та бажання та права обійняти ту чи іншу посаду останньою.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або є очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

В розумінні наведеної норми закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступних критеріїв: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.

Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що суд може забезпечити позов лише за наявності двох обов`язкових умов: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06.03.2008р. № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підсумовуючи вищенаведене, суд звертає увагу позивача, що необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову, однак, зазначені у заяві про забезпечення позову мотиви для його забезпечення не містять обставин, встановлених ч. 2 цієї статті, за яких допускається забезпечення позову, оскільки не вказано яким чином не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову може привести до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

При цьому, суд звертає увагу позивача на те, що положеннями Кодексу адміністративного судочинства України не передбачено повноважень адміністративного суду в рамках вжиття заходів забезпечення адміністративного позову позбавляти суб`єкта владних повноважень наданих йому чинним законодавством яких-небудь повноважень, втручатися в такі повноваження або обмежувати його в реалізації ним владної компетенції.

Отже, суд при вжитті заходів забезпечення адміністративного позову виходить з того, що владні управлінські функції суб`єкта владних повноважень не можуть бути змінені або обмежені судом, оскільки вони передбачені законом.

З цього приводу суд зазначає, що вимога клопотання про забезпечення позову щодо заборони РВ ФДМУ в Закарпатській області до вирішення справи по суті вживати заходів щодо завершення реорганізації РВ ФДМУ в Закарпатській області, не узгоджуються з цілями, на які направлено вжиття заходів забезпечення позову, а тому доводи позивача в обґрунтування клопотання про забезпечення позову, на думку суду є припущенням того, що права та інтереси позивача можуть бути порушені.

Суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову не може бути заходом втручання у здійснення РВ ФДМУ в Закарпатській області повноважень щодо організації та проведення відповідної реорганізації, а тому клопотання позивача не може бути задоволено.

У зв`язку з цим, суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони РВ ФДМУ в Закарпатській області до вирішення справи по суті: вживати заходів щодо завершення реорганізації РВ ФДМУ в Закарпатській області; звільняти працівників, в тому числі, і ОСОБА_1 .

Стосовно забезпечення позову з підстав можливого подальшого ініціювання звільнення ОСОБА_1 - суд констатує, що діюче законодавство передбачає можливий захист порушеного права, в тому числі, шляхом відшкодування шкоди, заподіяної вчиненими протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, тобто, за умови прийняття рішення, вчинення дій чи допущення бездіяльності, а не самої гіпотетичної можливості їх прийняття/вчинення/допущення у майбутньому, в зв`язку з чим викладені у заяві мотиви для вжиття судом заходів забезпечення позову - є необґрунтованими та передчасними, не підтверджуються наявними доказами, та з цих підстав заява задоволенню не підлягає.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (а положення ч. 2 цієї статті (щодо обов`язку доказування суб`єктом владних повноважень) застосуванню не підлягають, оскільки такий покладається в частині доведення правомірності рішення, дій чи бездіяльності, а не щодо доведення наявності чи відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову), при цьому, ні позовною заявою, ні заявою про забезпечення позову не надано доказів як небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, так і необхідності понесення значних зусиль та витрат для їх усунення та суд констатує, що саме по собі подання заяви про забезпечення позову не передбачає обов`язковості щодо його задоволення за відсутності законодавчо встановлених підстав.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову шляхом заборони РВ ФДМУ в Закарпатській області до вирішення справи по суті: вживати заходів щодо завершення реорганізації РВ ФДМУ в Закарпатській області; звільняти працівників, в тому числі, і ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 150, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 256 КАС України, та може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд у встановлений ст. 295 КАС України п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя С.І. Рейті