Справа № 2540/3213/18
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2540/3213/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу Чернігівської міської ради на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року, суддя Падій В.В., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради, третя особа: Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом ( з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог) про визнання протиправною бездіяльності Чернігівської міської ради щодо нездійснення ОСОБА_1 компенсації додаткових витрат на оплату житлово-комунальних послуг, які нараховані Публічним акціонерним товариством "Облтеплокомуненерго" у межах, що перевищують соціальні нормативи, встановлені постановою Кабінету Міністрів України від 06.08.2014 №409 "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального господарства" та зобов`язати Чернігівську міську раду компенсувати ОСОБА_1 , за рахунок місцевого бюджету, додаткові витрати на оплату житлово-комунальних послуг, які нараховані Публічним акціонерним товариством "Облтеплокомуненерго", за період з вересня 2015 року по березень 2019 року, за нормами, встановленими рішеннями виконкому Чернігівської міської ради від 14.04.2014 №112, шляхом оплати суми, зазначеної у довідці Публічного акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго", на особовий рахунок ОСОБА_1 у Публічному акціонерному товаристві "Облтеплокомуненерго" НОМЕР_1 для погашення заборгованості за постачання гарячої води, зазначивши при цьому, в своєму рішенні, розмір збільшеної суми для компенсації Чернігівською міською радою.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2018 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Чернігівська міська рада звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове рішення в цій частині, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що рішеннями Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 14.04.2014 №112 та від 20.04.2017 №181 (діє з 01.05.2017) затверджені нормативи споживання послуг з централізованого постачання гарячої води, без встановлення приладу обліку, в обсязі 3,5 куб. метрів на місяць на одну особу (а.с.84-90).

ОСОБА_1 з вересня 2015 року є отримувачем субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, яка призначалась Управлінням праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради.

Протягом даного періоду розмір субсидії змінювався у зв`язку зі зміною розміру комунальних платежів та наявності чи відсутності опалювального сезону і позивачу надходили відповідні повідомлення щодо розміру субсидії та обов`язкового платежу, які вона мала здійснювати. Враховуючи такі повідомлення, позивач в повному обсязі здійснювала обов`язкові платежі, визначені органом, що призначив їй субсидію.

В результаті затвердження рішеннями Виконкому Чернігівської міської ради нормативів споживання послуг з централізованого постачання гарячої води, без встановлення приладу обліку, в обсязі 3,5 куб. метрів на місяць на одну особу, що перевищують соціальні нормативи, визначені пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 6 серпня 2014 року №409 "Про встановлення державних соціальних стандартів у сфері житлово-комунального обслуговування" у позивача виникла заборгованість по оплаті послуг з централізованого постачання гарячої води, оскільки загальний обсяг споживання води, встановлений вказаною постановою Кабінету Міністрів України № 409, становить 1,6 м. куб., у той час, коли АТ "Облтеплокомуненерго" здійснювало нарахування останній плати за споживання води за нормативами, затвердженими рішеннями Виконкому Чернігівської міської ради від 14 квітня 2014 року №112 в обсязі 3,5 м. куб. на місяць та від 20 квітня 2017 року №181 (діє з 01.05.2017) - в обсязі 3,5 м. куб. на місяць (а.с.84-90).

Станом на лютий 2019 року така заборгованість становить 5061,37 грн. і вона є різницею між нарахуваннями, здійсненими АТ "Облтеплокомуненерго" за нормативами споживання, встановленими вищезазначеними рішеннями Виконкому Чернігівської міської ради та нормативами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України №409, що підтверджується довідкою АТ "Облтеплокомуненерго" про розрахунок боргу за послуги, що надавалися АТ "Облтеплокомуненерго" по особовому рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1 (а.с.160).

28.08.2018 ОСОБА_1 звернулась до відповідача з заявою, у якій просила, за рахунок місцевого бюджету, компенсувати останній додаткові витрати на оплату житлово-комунальних послуг, які нараховані АТ "Облтеплокомуненерго", за період з вересня 2015 року по квітень (включно) 2018 року (а.с.31), проте зазначена компенсація не здійснена та позивачем відповідь від Чернігівської міської ради станом на момент звернення позивача до суду не отримана.

Вважаючи протиправною бездіяльність Чернігівської міської ради щодо нездійснення ОСОБА_1 компенсації додаткових витрат на оплату житлово-комунальних послуг, які нараховані АТ "Облтеплокомуненерго" у межах, що перевищують соціальні нормативи, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Колегія суддів вважає помилковими доводи суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог з огляду на наступне.

З метою забезпечення державних соціальних гарантій у сфері житлово-комунального обслуговування, приведення існуючих норм споживання житлово-комунальних послуг до їх фактичного обсягу споживання, дотримання принципу соціальної справедливості під час надання пільг і субсидій, відповідно до статей 5 і 9 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" Постановою №409 Кабінет Міністрів України установив соціальні нормативи, в межах яких держава надає громадянам пільги або субсидії на оплату житлово-комунальних послуг, витрат на управління багатоквартирним будинком, зокрема, для користування послугами з централізованого постачання гарячої води - 1,6 куб. метра на одну особу на місяць.

Пунктом 3-1 Постанови №409 встановлено, що в разі затвердження органами місцевого самоврядування норм споживання житлово-комунальних послуг, що перевищують соціальні нормативи, визначені підпунктами 2 - 4 пункту 3 цієї постанови, компенсація додаткових витрат громадянам, яким відповідно до законодавства призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, у разі відсутності квартирних приладів обліку холодної та гарячої води здійснюється за рахунок місцевих бюджетів.

Цей пункт не застосовується до громадян, які відмовилися від встановлення приладів обліку за рахунок місцевих бюджетів або підприємств - виробників/виконавців послуг, що підтверджено документально.

Як встановлено судом першої інстанції, рішеннями Виконавчого комітету Чернігівської міської ради від 14.04.2014 року №112 та від 20.04.2017 року №181, що діє з 01.05.2017 року затверджені нормативи споживання послуг з централізованого постачання гарячої води, без встановлення приладу обліку, в обсязі 3,5 куб. метрів на місяць на одну особу.

Отже нормативи споживання послуг з централізованого постачання гарячої води, без встановлення приладу обліку, встановлені рішеннями Виконавчого комітету Чернігівської міської ради, в період з 2015 по 2019 роки, перевищують соціальні нормативи, визначені пунктом 3 Постанови №409.

За місцем проживання позивачки за адресою АДРЕСА_1 , нарахування за отримані послуги з централізованого постачання гарячої води проводяться по затвердженим Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради нормативам споживання на одну особу, в обсязі 3,5 куб. метрів, що перевищує норматив споживання, визначений Постановою №409 на 1.9 куб. метрів.

За період з вересня 2015 року по лютий 2019 року, заборгованість ОСОБА_1 становить 5061,37 грн., що підтверджується довідкою АТ "Облтеплокомуненерго" розрахунку боргу за надані послуги з централізованого постачання гарячої води, по особовому рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_1, наявної у матеріалах справи (а.с.160).

Відповідно до частини 1 статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до повноважень виконавчих органів міських рад в галузі житлово-комунального господарства, побутового, торгового обслуговування, громадського харчування, транспорту і зв`язку належать: власні (самоврядні) повноваження, встановлення нормативів (норм) споживання комунальних послуг у порядку, встановленому КМ України.

Згідно зі статтею 19 Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» виключно законами України визначаються пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних послуг і послуг зв`язку та критерії їх надання. Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Згідно із частиною шостою статті 48 БК України бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно з законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Статтями 89, 102 цього ж Кодексу визначено, що видатки на відшкодування вартості послуг наданих пільговим категоріям громадян здійснюються з місцевих бюджетів за рахунок коштів, які надходять з державного бюджету України (субвенцій з державного бюджету України) у порядку, встановленому КМУ.

На виконання вимог статті 102 БК України постановою Кабінету Міністрів України № 256 від 04 березня 2002 року затверджено Порядок фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету (далі - Порядок) та встановлено, що головні розпорядники коштів місцевих бюджетів ведуть персоніфікований облік отримувачів пільг за соціальною ознакою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 29 січня 2003 року № 117 «Про Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги», а також здійснюють розрахунки з постачальниками послуг на підставі поданих ними щомісячних звітів щодо послуг, наданих особам, які мають право на відповідні пільги (пункт 2 Порядку).

Згідно з пунктом 3 Порядку головними розпорядниками коштів місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення є керівники головних управлінь, управлінь, відділів та інших самостійних структурних підрозділів місцевих держадміністрацій, виконавчих органів рад, до компетенції яких належать питання праці та соціального захисту населення.

Отже, за надані житлово-комунальні послуги окремим категоріям населення на пільговій основі розпорядником коштів є органи соціального захисту населення або ж відповідні адміністрації, які зобов`язані здійснювати розрахунки з організаціями, що надають послуги особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги.

Стаття 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначає норму щодо механізму фінансування програм соціального захисту за рахунок ОМС вищого рівня, а саме районної, обласної ради, зокрема у даній нормі зазначено, що виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються питання розподілу переданих з державного бюджету коштів у вигляді дотацій, субвенцій відповідно між районними бюджетами, місцевими бюджетами міст обласного значення, сіл, селищ, міст районного значення.

Як зазначив представник відповідача кошти на виплату компенсації з державного бюджету не виділялись, що підтверджується листом фінансового управління Чернігівської міської ради №28/2019/2-01.06 від 04.02.2019 року.

Крім того, відповідачем зазначено, що в бюджеті міста кошти на компенсацію сум додаткових витрат громадянам, яким призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг не передбачались.

За рахунок субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, послуг тепло-, водопостачання і водовідведення, квартплати, вивезення сміття в 2016 та 2017 роках кошти відповідно до Порядку фінансування видатків місцевих бюджетів на здійснення заходів з виконання державних програм соціального захисту населення за рахунок субвенцій з державного бюджету, затвердженого постановою КМ України від 04.03.2002 року №256 виділено лише на погашення пільг та субсидій.

Відповідно до ст. 116 Конституції України забезпечення політики у сфері соціального захисту населення, фінансової політики та розробка проекту закону про Державний бюджет України віднесено до компетенції КМ України.

Отже, як вірно зазначив відповідач, чинним законодавством України не встановлено обов`язку Чернігівської міської ради здійснювати компенсацію додаткових витрат за рахунок міського бюджету міста Чернігова, а з державного бюджету кошти на забезпечення виконання вищезазначеної постанови до міського бюджету м. Чернігова не поступали.

Колегія суддів також бере до уваги, що відповідно до п.3-1 Постанови КМ України №409, компенсація додаткових витрат громадянам, яким призначено субсидію на оплату житлово-комунальних послуг, у разі відсутності квартирних приладів обліку холодної і гарячої води, що може бути здійснена за рахунок місцевого бюджету - це відносини між юридичними особами - Чернігівською міською радою та АТ «Облтеплокомуненерго».

Частиною першою статті 96 ЦК України передбачено, що юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями.

Відповідно до статті 526 ЦК України і статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору.

З огляду на вказані норми законодавства у АТ «Облтеплокомунегнерго» виникло цивільне право на відшкодування фактичних витрат, що виникли у зв`язку з наданням комунальних послуг особам, які згідно з чинним законодавством мають право на соціальні пільги, а в Управління праці та соцзахисту як органу, через який діє держава у цивільних відносинах, - цивільний обов`язок здійснити з цією установою розрахунок за надані послуги, оскільки: по-перше, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (частина 1 статті 167 ЦК України); по-друге, держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом (стаття 170 ЦК України).

Таким чином, колегія суддів не встановила бездіяльності Чернігівської міської ради щодо нездійснення компенсації додаткових витрат на оплату житлово-комунальних послуг, що нараховані АТ «Облтеплокомуненерго» у межах, що перевищують соціальні нормативи, встановлені постановою КМ України №409 від 06.08.2014 року, оскільки такі витрати повинні компенсуватись з державного бюджету відповідно до вимог чинного законодавства, а не за рахунок місцевого бюджету відповідної територіальної громади міста. Тому відсутні підстави для зобов`язання відповідача компенсувати позивачці за рахунок місцевого бюджету додаткові витрати на оплату житлово-комунальних послуг, які нараховані АТ «Облтеплокомуненерго» шляхом оплати суми на особовий рахунок позивачки для погашення заборгованості за постачання гарячої води.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції помилково прийнято рішення про часткове задоволення позовних вимог без урахування вимог чинного законодавства України та без надання належної оцінки правовідносинам, що виникли між сторонами у даній справі.

Тому, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Щодо відмови позивачки від встановлення приладу обліку за рахунок місцевого бюджету або підприємств - виробників/виконавців послуг, суд першої інстанції вірно не прийняв до уваги доводи відповідача про те, що ОСОБА_1 відмовилася від встановлення приладу обліку, оскільки відсутні докази, які б підтвердили дану обставину.

Крім того, правовідносини щодо встановлення приладів обліку в квартирі позивачки не є предметом даного спору, оскільки у даній справі суд має перевірити чи мала місце бездіяльність відповідача та чи діяв відповідач на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 частини першої ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процессуального права.

За таких підстав, оскільки судом першої інстанції було порушено норми матеріального і процесуального права, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню та ухвалення постанови про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Чернігівської міської ради задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року в частині задоволених позовних вимог скасувати.

Ухвалити в цій частині постанову про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Чернігівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності щодо нездійснення компенсації додаткових витрат на оплату житлово-комунальних послуг та про зобов`язання компенсувати ОСОБА_1 додаткові витрати.

У решті рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Судя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Пилипенко О.Є.

Повний текст виготовлено: 29 травня 2019 року.