Справа № 240/5728/19
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2019-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року м.Житомир справа № 240/5728/19

категорія 112030300

Житомирський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Нагірняк М.Ф.,

секретар судового засідання Добровольська Н.А.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Невмержицький С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Овруцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про зобов`язання призначити пенсію із зниженням пенсійного віку,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся з позовом до Овруцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання призначити та здійснити нарахування пільгової пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до вимог статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Ухвалою суду від 16.04.2019року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі і пояснив, що Позивач є потерпілою особою внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії і має право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років на підставі статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". З цих підстав за наявності 54 річного віку Позивач звертався до Овруцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області із заявою про таке дострокове призначення пенсії. На підтвердження свого права Позивачем було надано посвідчення потерпілої особи внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії та довідки про проживання в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993року, але Відповідач, на думку представника Позивача, протиправно з підстав, викладених в листі від 18.03.2019року, відмовив Позивачу в призначенні такої пенсії.

При цьому, представник Позивача в судовому засіданні не надав жодних пояснень щодо дати звернення Позивача до Відповідача для призначення пенсії, щодо термінів проживання чи роботи Позивача в зоні гарантованого добровільного відселення після 01.01.1993року та щодо наявності у Позивача загального стажу, необхідного для призначення пенсії.

В судовому засіданні представник Овруцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Відповідача по справі, проти позову заперечив і пояснив, що Позивачу було правомірно відмовлено в призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років, так як Позивач станом на 01.01.1993року постійно проживав та працював в зоні гарантованого добровільного відселення менше трьох років.

Заслухавши доводи представника Позивача, доводи представника Відповідача, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо порядку та підстав призначення пенсії, в тому числі зі зниженням пенсійного віку, регулюються правовими нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 9 липня 2003 року N 1058-IV (надалі-Закон N 1058-IV), що були чинні на день виникнення таких відносин.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Іноземні громадяни та особи без громадянства, які проживають в Україні, мають право на пенсію на рівні з громадянами України на умовах, передбачених законодавством або міжнародними угодами.

За приписами статті 8 Закону N 1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частиною першою статті 26 Закону N 1058-IV передбачено, що особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 20 років по 31 грудня 2017року.

Одночасно відповідно до положень статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991року N796-XII (надалі - Закон N796-XII) особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали, або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років вік виходу на пенсію зменшується на 3 роки та додатково на один рік за два роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Тобто, для зменшення віку виходу на пенсію на 6 років для вказаних осіб загальний термін постійного проживання чи постійної роботи таких осіб на території, що відноситься до зони гарантованого добровільного відселення станом на 1 січня 1993 року повинен складати не менше 9 років (3 роки плюс тричі по два роки).

Саме у відповідності до вказаних правових норм було зумовлено звернення Позивача до Відповідача щодо призначення їй пенсії зі зниженням пенсійного віку на 6 років.

За результатами розгляду вказаного звернення Позивача Відповідачем було прийнято оскаржуване рішення, викладене в листі від 18.03.2018року.

Таке рішення Відповідача відповідає обставинам справи та ґрунтується на вимогах чинного законодавства з огляду на таке.

Алгоритм дій Відповідача щодо розгляду звернення Позивача врегульований правовими нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року N 22-1 (надалі - Порядок N 22-1).

Як зазначено в оскаржуваному рішенні Відповідача від 18.03.2018року, суть спору між сторонами по даній справі зведена виключно до наявності чи відсутності факту проживання Позивача в зоні гарантованого добровільного відселення не менше трьох років станом на 01.01.1993року.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до положень Закону N 1058-IV та Закону N796-XII призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 6 років особі чоловічої статі, яка відноситься до осіб, потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії та постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали у зоні гарантованого добровільного відселення, можливе за одночасної наявності слідуючих умов:

- досягнення на день звернення до територіального органу пенсійного фонду України 54річного віку;

- наявності на день звернення до територіального органу пенсійного фонду України не менше 15 років загального трудового стажу;

- наявності станом на 1 січня 1993 року постійного проживання або роботи у зоні гарантованого добровільного відселення не менше 3 років та додатково постійного проживання або роботи у зоні не менше 6 років ( 1 рік за два роки постійного проживання або роботи в цій зоні).

Судом встановлено та визнається сторонами, що відповідно до паспорта громадянина України Позивач, ОСОБА_2 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто станом на день звернення до суду із даним позовом (12.04.2019року) є особою, якій виповнилося 54роки.

Разом з тим, жодних доказів щодо дати звернення Позивача до територіального органу пенсійного фонду України суду для призначення пенсії не надано.

Судом встановлено, що Позивач згідно посвідчення серії НОМЕР_1 відноситься до потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії (а.с.8).

Безспірно, згідно з положеннями ст. 65 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року N 796-XII посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.

Разом з тим, в розумінні вимог ст.11 та ст.55 Закону N796-XII посвідчення потерпілої особи внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії свідчить, що державою визнано, що Позивач станом на 01.01.1993року у зоні гарантованого добровільного відселення постійно проживав або постійно працював або постійно навчався не менше трьох років, що надає йому право на зменшення віку виходу на пенсію лише на три роки.

Разом з тим, ні Позивачем ні його представником суду не надано жодних належних та допустимих доказів постійного проживання чи праці Позивача у зоні гарантованого добровільного відселення ще не менше 6 років, окрім 3 років такого проживання чи праці до 01.01.1993років.

Крім того, ні Позивачем ні його представником суду не надано жодних належних та допустимих доказів наявності у Позивача станом на день звернення до територіального органу пенсійного фонду України не менше 15 років загального трудового стажу.

Таким чином, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження лише те, що Позивач станом на 01.01.1993року у зоні гарантованого добровільного відселення постійно проживав або постійно працював або постійно навчався не менше трьох років, що надає йому право на зменшення віку виходу на пенсію лише на три роки.

В суду відсутні докази щодо дати звернення Позивача до територіального органу пенсійного фонду України, докази наявності у Позивача на день такого звернення не менше 15 років загального трудового стажу і досягнення 54 річного віку, докази постійного проживання чи праці Позивача у зоні гарантованого добровільного відселення ще не менше 6 років, окрім 3 років такого проживання чи праці до 01.01.1993років.

Відсутність таких даних виключає наявність підстав у суду зобов`язати Відповідача призначити Позивачу пенсію за віком із зниженням пенсійного віку на 6 років як особі, що потерпіла внаслідок Чорнобильської катастрофи 3 категорії.

Зазначене свідчить, що позовні вимоги Позивача не відповідають обставинам справи та не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, а тому є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Підстави, передбачені ст.ст.139-143 КАС України, для стягнення або відшкодування судових витрат по даній справі відсутні.

Керуючись вимогами ст.ст.2,90,139-143,242-246,250,255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Овруцького об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів пп. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя М.Ф. Нагірняк

Повне судове рішення складене 28 травня 2019 року