Справа № 620/3839/18
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/3839/18 Суддя (судді) першої інстанції: Заяць О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Сосницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Сосницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Чернігівського окружного адміністративного суду з позовом до Сосницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України, в якому просила визнати протиправним рішення відповідача від 02 листопада 2018 року № 12 про відмову в зарахуванні до стажу державної служби періоду роботи спеціалістом в системі Держбанку СРСР та Агропромбанку СРСР; зобов`язати зарахувати в стаж державної служби періодів роботи спеціалістом в системі Держбанку СРСР та Агропромбанку СРСР та відповідно з цим провести перерахунок пенсії з урахуванням всіх складових заробітної плати.

Позов обґрунтовано тим, що з 19 травня 1980 року по 30 січня 1990 року позивач працювала спеціалістом в системі Держбанку СРСР та Агропромбанку СРСР . Однак при призначенні пенсії відповідач не зарахував в стаж державного службовця роботу в системі Держбанку СРСР та Агропромбанку СРСР.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року даний адміністративний позов - задоволено.

Визнано протиправним рішення Сосницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 02 листопада 2018 року № 12 про відмову ОСОБА_1 в зарахуванні до стажу державної служби періоду роботи спеціалістом в системі Держбанку СРСР та Агропромбанку СРСР.

Зобов`язано Сосницьке об`єднане управління Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_1 в стаж державної служби періоди роботи спеціалістом в системі Держбанку СРСР та Агропромбанку СРСР та провести перерахунок пенсії з урахуванням всіх складових заробітної плати.

Задовольняючи даний позов, суд виходив з того, що посади, на яких працювала позивач, відносяться до посад державної служби, отже відповідний стаж підлягає зарахуванню.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги, в судове засідання не з`явилися. Про причини своєї неявки суд не повідомили.

Враховуючи, що особиста участь сторін в судовому засіданні не обов`язкова, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін.

Згідно ч. 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Скарга обґрунтована тим, що відмова в зарахуванні часу роботи позивача спеціалістом в системі Держбанку СРСР та Агропромбанку СРСР до стажу державної служби ґрунтується на постанові Кабінету Міністрів України від 08 червня 1995 року №397 «Про доповнення постанови КМУ від 10 листопада 1994 року №758», згідно якої для службовців, які після прийняття цієї постанови при просуванні по службі зайняли посади держслужбовців, стаж державної служби для надання додаткової оплачуваної відпустки та призначення пенсії держслужбовцю обчислюється з дня призначення на посаду службовців відповідно до постанови КМУ від 20 грудня №1049, а за період роботи на посадах державних службовців - відповідно до постанови КМУ від 03 травня 1994 року №283.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, з 19 травня 1980 року по 30 січня 1990 року ОСОБА_1 працювала спеціалістом в системі Держбанку СРСР та Агропромбанку СРСР.

Наразі позивач перебуває на обліку відповідача та отримує пенсію за віком з 18 липня 2018 року на підставі Закону України «Про державну службу» №889-VIII від 10 грудня 2015 року.

Розрахунок розміру пенсії ОСОБА_1 проведено виходячи зі стажу державної служби 16 років 6 місяців 3 дні - з 08 січня 2002 року по 16 липня 2018 року.

За твердженням позивача при призначенні їй пенсії відповідач не зарахував в стаж державного службовця роботу в системі Держбанку СРСР та Агропромбанку СРСР.

При цьому, з 08 січня 2002 року, коли ОСОБА_1 була прийнята на посаду державного службовця, в стаж державної служби їй було зараховано період роботи спеціалістом в системі Держбанку СРСР та Агропромбанку СРСР і з врахуванням цього стажу нараховувалась надбавка до заробітної плати за вислугу років та надавалась додаткова оплачувана відпустка.

24 жовтня 2018 року позивач звернулася до відповідача з заявою про зарахування цього періоду роботи в стаж державного службовця та, відповідно, проведення перерахунку пенсії. Однак, рішенням від 02 листопада 2018 року №12 відповідач відмовив у перерахунку пенсії з врахуванням стажу державної служби на посадах спеціаліста в Держбанку та Агропромбанку.

Позивач, вважаючи таку відмову протиправною, а свої права порушеними, звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Обговорюючи правомірність такої відмови, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 46 Конституції України закріплено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 37 Закону України «Про державну службу» в редакції Закону від 16 грудня 1993 року № 3723-XII (надалі також - Закон №3723-XII).

Водночас, з 01 травня 2016 року набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року №889-VIII (надалі також - Закон №889-VIII). Пенсійне забезпечення державних службовців регулюється статтею 90 та п.10-12 Прикінцевих положень цього закону.

Так, відповідно до п.10-12 Прикінцевих положень Закону №889-VIII державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (в редакції від 16 грудня 1993 року №3723-XII) та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених цим Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-XII та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до статті 37 Закону №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09 липня 2003 року №1058 (надалі також - Закон №1058), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз.1 ч.1 статті 28 Закону №1058, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Таким чином, судом першої інстанції вірно зазначено, що підставами для призначення пенсії, відповідно до статті 37 Закону № 3723-ХІІ є досягнення встановленого віку та наявність не менше як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначену віку.

Згідно статті 1 Закону України «Про державну службу» державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.

Відповідно до ч.1 статті 25 Закону України «Про державну службу» основними критеріями класифікації посад державних службовців є організаційно-правовий рівень органу, який приймає їх на роботу, обсяг і характер компетенції на конкретній посаді, роль і місце посади в структурі державного органу.

Як зазначалося вище, згідно трудової книжки ОСОБА_1 , вона працювала з 19 травня 1980 року по 30 січня 1990 року спеціалістом в системі Держбанку СРСР та Агропромбанку СРСР.

Відповідно до п.6 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою КМУ від 25 березня 2016 року № 229, стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності Законом обчислюється відповідно до п.8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII.

Відповідно до п.8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Отже в даному випадку слід керуватися Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженим постановою КМУ від 03 травня 1994 року № 283 (надалі - Порядок №283).

Згідно п.2 Порядку №283 до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема, на посадах керівних працівників і спеціалістів апарату Національного банку України, Республіканського банку Криму, управління по місту Києву та Київській області, обласних управлінь Національного банку України.

В додатку до Порядку обчислення стажу державної служби міститься Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби. У вказаному Переліку, зокрема, наявні такі установи: Держбанк СРСР, Зовнішекономбанк СРСР, Будбанк СРСР, Промбудбанк СРСР, Агропромбанк СРСР, Житлосоцбанк СРСР, Ощадний банк СРСР, їх республіканські банки (контори), крайові, обласні (міські) управління, а також міські і районні відділення.

Таким чином, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції стосовно того, що посади, на яких працювала позивач, відносяться до посад державної служби, а отже, відповідний стаж підлягає зарахуванню.

З урахуванням наведеного вище колегія суддів дійшла висновку, що управління протиправно не зарахувало до стажу державної служби період роботи позивача на посаді спеціалістом в системі Держбанку СРСР та Агропромбанку СРСР в період з 19 травня 1980 року по 30 січня 1990 року, оскільки наведеними вище нормативно-правовими актами передбачена така можливість.

Відповідно, правомірним є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.

Відтак, розглянувши доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Сосницького об`єднаного управління Пенсійного фонду України - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 29 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Є.В. Чаку