Справа № 823/2496/18
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 823/2496/18 Суддя (судді) першої інстанції: В.В. Гаращенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,

розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11.02.2019, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з позовом до Ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області, в якому, просить: визнати протиправним та скасувати акт ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області від 14.02.2018 за формою Н-5* розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 12.04.2011 о 17 год. 50 хв., зі старшим оперуповноваженим кримінальної міліції у справах дітей Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_1 , за висновком якого нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконання службових обов`язків.

Крім того, просив визнати протиправним та скасувати акт №5 ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області від 14.02.2018 за формою НТ* про нещасний випадок невиробничого характеру, що стався 12.04.2011 о 17 год. 50 хв., зі старшим оперуповноваженим кримінальної міліції у справах дітей Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_1 , за висновком якого нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконання службових обов`язків.

Також просив зобов`язати ліквідаційну комісію УМВС України в Черкаській області за фактом нещасного випадку, що стався 12.04.2011 близько 17 год. 50 хв., зі старшим оперуповноваженим кримінальної міліції у справах дітей Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_1 , відповідно до Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що стався в органах і підрозділах системи МВС, затвердженого наказом МВС №1346 від 27.12.2002 скласти акти за формою Н-5* та Н-1* за висновками яких вказати, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і пов`язаний із виконанням службових обов`язків та взяти зазначений випадок на облік.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано акт ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області від 14.02.2018 за формою Н-5* розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 12.04.2011 о 17 год. 50 хв., зі старшим оперуповноваженим кримінальної міліції у справах дітей Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_1 , за висновком якого нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконання службових обов`язків.

Визнано протиправним та скасовано акт №5 ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області від 14.02.2018 за формою НТ* про нещасний випадок невиробничого характеру, що стався 12.04.2011 о 17 год. 50 хв., зі старшим оперуповноваженим кримінальної міліції у справах дітей Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_1 , за висновком якого нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконання службових обов`язків;

Зобов`язано ліквідаційну комісію УМВС України в Черкаській області за фактом нещасного випадку, що стався 12.04.2011 близько 17 год. 50 хв., зі старшим оперуповноваженим кримінальної міліції у справах дітей Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_1 , скласти акти за формою Н-5* та Н-1* за висновками яких вказати, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і пов`язаний із виконанням службових обов`язків та взяти зазначений випадок на облік.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, Головне управління Національної поліції в Черкаській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх фактичних обставин справи. Вказує, що причинний зв`язок між тілесними ушкодженнями, отриманими ОСОБА_1 12.04.2011 та зазначеним діагнозом 14.04.2011 не встановлено, що дає підстави вважати травму отриману останнім не при виконанні службових обов`язків.

При цьому, судом першої інстанції не враховано, що нещасний випадок стався з позивачем 12.04.2011, у той же час, позивач перебував на лікуванні з 14.04.2011.

Крім того, зазначає, що у суду першої інстанції відсутні підстави скасовувати акти за формою Н-5* та НТ* та зобов`язувати повторно проводити розслідування нещасного випадку, у зв`язку з тим, що відповідач як суб`єкт владних повноважень діяв виключно на підставі, в межах помножень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Звертає увагу, що між подіями, які відбулись під час виконання ним своїх службових обов`язків та отриманням травм існує прямий причинно-наслідковий зв`язок, який безумовно вказує на наявність нещасного випадку в період проходження служби і пов`язаний з виконанням своїх обов`язків.

Також вказує, що зобов`язання відповідача скласти акти за формою Н-5* та Н-1* у даному випадку не є втручанням суду в дискреційні повноваження останнього, а є обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача, оскільки відповідач протиправно надав позивачу формальну відмову.

Сторони, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явилися.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, колегія суддів у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом управління МВС України в Черкаській області від 22.08.2015 №110о/с майора міліції ОСОБА_1 (М-184292) старшого уповноваженого карного розшуку лінійного відділення на станції Черкаси лінійного відділу на станції імені Тараса Шевченка УМВС України на Одеській залізниці звільнено з органів внутрішніх справ в запас Збройних Сил України за п. 64 «б» Положення (через обмежений стан здоров`я).

За результатами медичного огляду військово-лікарською комісією УМВС України в Черкаській області видано свідоцтво про хворобу №325 від 27.07.2015, згідно з яким захворювання позивача пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертної комісією серії 12 ААА №195078 позивачу встановлена ІІ група інвалідності з 19.10.2015 (безтерміново), у зв`язку із захворюванням, що пов`язане з проходженням служби в ОВС.

04.07.2017 позивач звернувся до ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області із заявою, в якій просив провести розслідування нещасного випадку, що стався 12.04.2011 під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Листом голови ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області від 25.07.2017 № 16/1-25 позивача повідомлено про те, що ліквідаційна комісія не виконує функції УМВС України в Черкаській області, а лише згідно законодавства наділена повноваженнями управління його справами; інших обов`язків ліквідаційна комісія не має. За вказаних обставин, правових підстав для проведення ліквідаційною комісією УМВС України в Черкаській області розслідування вказаного нещасного випадку не вбачається.

У той же час, постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 29.08.2017 у справі №823/1239/17 за позовом ОСОБА_1 до ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії позов задоволено повністю. Визнано протиправною відмову у проведенні розслідування нещасного випадку, викладену в листі голови ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області від 25.07.2017 №16/1-25 та зобов`язано ліквідаційну комісію УМВС України в Черкаській області призначити і провести розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 12.04.2011 та за результатами розслідування скласти акт розслідування нещасного випадку і акт, що свідчить про причини та обставини отримання травми ОСОБА_1 , за формою, що затверджується МВС.

На виконання зазначеної вище постанови Черкаського окружного адміністративного суду від 29.08.2017 у справі №823/1239/17 ліквідаційною комісією УМВС України в Черкаській області проведено розслідування нещасного випадку, що стався 12 квітня 2011 року зі ОСОБА_1 .. За наслідками проведення службового розслідування, складено акти форми Н-5* та форми НТ* від 14.02.2018.

Однак, згідно висновків, викладених в актах, нещасний випадок стався в період проходження служби, та не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, за обставин, які не підпадають під дію п.п. 3.9, 3.10 Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затвердженого наказом МВС України від 27.12.2002 №1346.

Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що комісія з розслідування нещасних випадків управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області складаючи акт Форми Н-5* від 14.02.2018 розслідування нещасного випадку та акт №8 Форми НТ* не надала належним чином оцінки обставинам, за якої стався нещасний випадок із позивачем, що вказує на їх неправомірність та наявність підстав для скасування таких актів.

Разом з тим, оскільки судом визнано неправомірними висновки відповідача про те, що випадок з позивачем трапився під час проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків, то інших варіантів поведінки, окрім як прийняти протилежне рішення, відповідач не має.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З метою врегулювання питань, пов`язаних із розслідуванням та веденням обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах внутрішніх справ України, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.12.2002 № 1346 затверджено Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (далі - Порядок № 1346).

У відповідності до п.2.1 Порядку №1346 розслідуванню підлягають раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, заподіяних іншою особою, гострі професійні захворювання і гострі професійні та інші отруєння, теплові удари, опіки, обмороження, утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, інші ушкодження, отримані внаслідок аварій, пожеж, стихійного лиха (землетруси, зсуви, повені, урагани та інші надзвичайні події), контакту з тваринами, комахами та іншими представниками фауни і флори, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення потерпілого на іншу (легшу) роботу терміном не менш як на один робочий день, а також випадки смерті в підрозділі (далі - нещасні випадки).

До гострих професійних захворювань і гострих професійних отруєнь належать випадки, що сталися після одноразового (протягом не більше однієї робочої зміни) впливу небезпечних факторів, шкідливих речовин.

Гострі професійні захворювання спричиняються дією хімічних речовин, неіонізуючих та іонізуючих випромінювань, значним фізичним навантаженням та перенапруженням окремих органів і систем людини. До них належать також інфекційні, паразитарні, алергічні захворювання тощо.

Гострі професійні отруєння спричиняються в основному шкідливими речовинами гостроспрямованої дії.

Згідно п. 2.2. Порядку №1346 за результатами розслідування складаються акти за формою Н-1* (додаток 1) і беруться на облік нещасні випадки (у тому числі поранення), які сталися з працівниками в період проходження служби при виконанні службових обов`язків.

У пункті 3.1 вказаного Порядку закріплено, що про кожний нещасний випадок (у тому числі поранення) працівник, який його виявив, або сам потерпілий повинні негайно повідомити безпосереднього керівника робіт чи іншу посадову особу підрозділу і вжити заходів до надання необхідної допомоги.

У силу вимог пункту 3.8 Порядку №1346 комісія з розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) зобов`язана протягом трьох діб після утворення комісії: обстежити місце події, опитати свідків і осіб, причетних до неї, і одержати пояснення потерпілого, якщо це можливо; визначити відповідність умов служби (праці, навчання) вимогам нормативно-правових актів про охорону праці; з`ясувати обставини і причини, що призвели до нещасного випадку (у тому числі поранення), визначити осіб, які припустилися порушення нормативно-правових актів, а також розробити заходи щодо запобігання подібним випадкам; визначити, чи трапився нещасний випадок (у тому числі поранення) у період проходження служби при виконанні службових обов`язків (не пов`язаний з виконанням службових обов`язків); скласти акт розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) за формою Н-5* (додаток 4) у трьох примірниках, а також акт за формою Н-1* (НТ*) у п`яти примірниках і передати їх на затвердження керівнику підрозділу, який призначив комісію.

У разі необхідності встановлений термін розслідування може бути продовжений керівником, який призначив комісію.

З огляду на вищевикладені норми Порядку, що підставами для проведення розслідування нещасного випадку є: раптові погіршення стану здоров`я, поранення, травми, у тому числі отримані внаслідок тілесних ушкоджень, що призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше; звернення до лікувально-профілактичного закладу системи МВС з посиланням на нещасний випадок (у тому числі поранення); повідомлення про нещасний випадок.

Відповідно до п. 3.9 Порядку №1346 Комісія з розслідування визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він трапився в період проходження служби під час: припинення або запобігання злочинам або правопорушенням; вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод; охорони і забезпечення громадського порядку; несення постової чи патрульної служби; виявлення і розкриття злочинів, розшуку осіб, що їх учинили; забезпечення безпеки дорожнього руху; участі в ліквідації наслідків аварії, пожежі, катастрофи, стихійного лиха та інших надзвичайних подій; виконання потерпілим трудових (посадових, функціональних) обов`язків за режимом роботи підрозділу, у тому числі у відрядженні; перебування на робочому місці, на території підрозділу або в іншому місці роботи чи служби (далі - робота) з моменту прибуття потерпілого в підрозділ до його відбуття, що фіксується відповідно до правил внутрішнього розпорядку підрозділу, у тому числі протягом робочого та надурочного часу, або, за дорученням керівника, у неробочий час; підготовки до роботи та приведення в порядок після закінчення роботи знарядь праці, засобів захисту, одягу, а також здійснення заходів щодо особистої гігієни, пересування по території підприємства перед початком роботи і після її закінчення; проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підрозділу, або іншому транспортному засобі відповідно до укладеного договору; проведення навчання, тренувань, обов`язкових фізичних занять у встановлений час, участі в спортивних змаганнях, професійних та кваліфікаційних конкурсах;використання власного транспорту в інтересах підрозділу з дозволу або за письмовим дорученням керівника підрозділу; провадження дій в інтересах підрозділу, у якому проходить службу (працює) потерпілий; прямування працівника до об`єкта (між об`єктами) обслуговування за затвердженими маршрутами; прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням про відрядження.

У той же час, згідно вимог п. 3.9 такого Порядку комісія з розслідування також визнає, що «нещасний випадок трапився при виконанні службових обов`язків», якщо він стався в період проходження служби внаслідок: безпосереднього впливу правопорушника (злочинця) на працівника (учинення опору, захват заручником, напад на працівника, який перебуває не при виконанні службових обов`язків, з метою помсти за законні дії з припинення правопорушення, затримання або викриття правопорушника в період служби тощо); спроби самогубства працівника під впливом психофізіологічних, небезпечних та шкідливих факторів, пов`язаних з виконанням службових обов`язків; травмування внаслідок нестатутних відносин (у разі відсутності вини потерпілого); раптового погіршення стану здоров`я працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків у разі відсутності умов, зазначених у третьому, четвертому та шостому абзацах пункту 3.11 цього розділу, що визнається пов`язаним з виконанням службових обов`язків за умови, що погіршення стану здоров`я працівника сталося внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів, що підтверджено медичним висновком, або якщо потерпілий не проходив медичного огляду, передбаченого законодавством, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку про стан його здоров`я. Медичний висновок щодо зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних чи шкідливих виробничих факторів або щодо протипоказання за станом здоров`я працівника виконувати зазначену роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування потерпілого на запит керівника підрозділу чи голови комісії з розслідування; в інших випадках, передбачених чинним законодавством України.

Як свідчать матеріали справи, позивач під час проходження служби 12.04.2011 отримав тілесне ушкодження, що призвело до втрати працездатності більше ніж на один робочий день.

Так, згідно даних картки первинного обліку інформації, яка надійшла по телефону - запис №2893 від 12.04.2011, до Придніпровського РВ УМВС України в Черкаській області по лінії « 102» - надійшло повідомлення про порушення громадського порядку біля буд. № 9 по вул. Козацькій в м. Черкаси, а саме: чути гуркіт схожий на постріли, який заважає відпочивати.

Комісією з розслідування нещасного випадку, відповідно до пояснення позивача встановлено, що 12.04.2011 за вказівкою начальника кримінальної міліції у справах дітей Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області майора міліції Ключника Ю.М . з метою перевірки оперативної інформації, ОСОБА_1 та ще кілька працівників Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області вирушили до пірсу, який знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул . Козацька.

Після приїзду за вищевказаною адресою під час затримання особи (прізвище та ім`я не пам`ятає), яка за попередньою інформацією завдала іншій особі тілесних ушкоджень, до працівників Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області в масках зі зброєю підбігли працівники спецпідрозділу «Сокіл» УБОЗ УМВС в Черкаській області, схопили їх та нанесли тілесні ушкодження. Після вищевказаної події працівників Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області доставили до приміщення УБОЗ УМВС в Черкаській області.

При цьому, згідно пояснень Ключника Ю.М. , перебуваючи в приміщенні УБОЗ УМВС в Черкаській області, капітан міліції ОСОБА_1 скаржився на головний біль через те, що отримав тілесні ушкодження під час затримання.

Зі слів позивача, останній разом з іншими працівниками Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області перебували в коридорі на другому поверсі приміщення УБОЗ УМВС в Черкаській області близько п`яти годин, після чого їх відпустили.

Зазначені обставини зафіксовані в акті розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення), що стався 12.04.2011 близько 17 год. 50 хв., зі старшим оперуповноваженим кримінальної міліції у справах дітей Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_1 .

З наведеного вбачається, що позивач, перебуваючи на добовому чергуванні у Придніпровському РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області разом з іншими працівниками вирушив для перевірки факту порушення громадського порядку біля буд. № 9 по вул. Козацькій в м. Черкаси за вказівкою начальника кримінальної міліції у справах дітей Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області майора міліції Ключника Ю.М .

Відтак, як вірно відзначено судом першої інстанції, позивач під час виконання службових обов`язків направлений за наведеною адресою для припинення або запобігання злочинам або правопорушенням, з метою вчинення дій із забезпечення особистої безпеки громадян, захисту їх прав і свобод.

У той же час, допитаний в суді першої інстанції в якості свідка Ключник Ю.М. підтвердив, що дійсно перебував на посаді начальника кримінальної міліції у справах дітей Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області у званні майора міліції, та 12.04.2011 віддав наказ підлеглим працівникам, в тому числі позивачу, здійснити перевірку факту та усунення порушення громадського порядку біля буд. № 9 по вул. Козацькій в м. Черкаси та вирушив разом з ними за вказаною адресою.

Прибувши на місце події вказані працівники розпочали з`ясування обставин правопорушення та встановлення осіб причетних до його вчинення. Однак, до нього та інших працівників Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області в масках зі зброєю підбігли працівники спецпідрозділу «Сокіл» УБОЗ УМВС в Черкаській області, схопили їх, поклали лицем на асфальт та нанесли тілесні ушкодження.

Після цього працівників Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області доставили до приміщення УБОЗ УМВС в Черкаській області.

Перебуваючи в приміщенні УБОЗ УМВС в Черкаській області, позивач скаржився на головний біль через те, що отримав тілесні ушкодження під час затримання.

Таким чином, позивач під час прибуття працівників спецпідрозділу «Сокіл» УБОЗ УМВС в Черкаській області виконував свої безпосередні службові обов`язки, пов`язані із встановленням обставин можливого правопорушення та осіб, що його вчинили.

Крім того, окрім вказаного пояснення свідка, згідно свідоцтва про хворобу №325 від 27.07.2015, виданому за результатами медичного огляду військово-лікарською комісією УМВС України в Черкаській області, позивач отримав 12.04.2011 струс головного мозку та йому діагностовано захворювання пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ.

У свою чергу, відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертної комісією серії 12 ААА №195078 позивачу встановлена ІІ група інвалідності з 19.10.2015 (безтерміново), у зв`язку із захворюванням, що пов`язане з проходженням служби в ОВС.

Отже, вказані обставини спростовують доводи апелянта про відсутність причинного зв`язку між тілесними ушкодженнями, отриманими 12.04.2011 та діагнозом, встановленим 14.04.2011 лікарем ДУ «Територіального медичного об`єднання МВС України в Черкаській області» та підтверджують факт нещасного випадку з позивачем в період проходження ним служби під час виконанням позивачем своїх службових обов`язків.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що наявність підстав для скасування актів ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області від 14.02.2018 за формою Н-5* та за формою НТ* про розслідування нещасного випадку (у тому числі поранення) та про нещасний випадок невиробничого характеру, що стався 12.04.2011 о 17 год. 50 хв., зі старшим оперуповноваженим кримінальної міліції у справах дітей Придніпровського РВ в м. Черкаси УМВС України в Черкаській області ОСОБА_1 , за висновком якого нещасний випадок трапився в період проходження служби і не пов`язаний з виконання службових обов`язків.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача скласти акти за формою Н-5* та Н-1* за висновками яких вказати, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і пов`язаний із виконанням службових обов`язків та взяти зазначений випадок на облік, колегія суддів звертає увагу на наступне.

Як випливає зі змісту Рекомендації № R (80) 2 Комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Пунктами 1.6, 2.4 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2010 № 1380/5 передбачено, що дискреційні повноваження - сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Дискреційні повноваження можуть закріплюватися в нормативно-правових актах, проектах нормативно-правових актів такими способами:

1) за допомогою оціночних понять, наприклад: «за наявності поважних причин орган вправі надати …», «у виключних випадках особа, уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, може дозволити…», «рішення може бути прийнято, якщо це не суперечить суспільним інтересам…» тощо;

2) шляхом перерахування видів рішень, що приймаються органом (особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування), не вказуючи підстав для прийняття того чи іншого рішення або шляхом часткового визначення таких підстав;

3) шляхом надання права органу (особі, уповноваженій на виконання функцій держави або місцевого самоврядування) при виявленні певних обставин (настанні конкретних юридичних фактів) приймати чи не приймати управлінське рішення залежно від власної оцінки цих фактів;

4) за допомогою нормативних приписів, що містять лише окремі елементи гіпотези чи диспозиції правової норми, що не дозволяють зробити однозначний висновок про умови застосування нормативного припису або правові наслідки застосування такого припису.

Стосовно дискреційних повноважень, колегія суддів, за наслідками аналізу вказаних положень, зазначає, що такими є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».

У такому випадку дійсно суд не може зобов`язати суб`єкта владних повноважень обрати один з правомірних варіантів поведінки, оскільки який би варіант реалізації повноважень не обрав відповідач, кожен з них буде правомірним, а тому це не порушує будь-чиїх прав.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - єдиним критерієм здійснення правосуддя є право, тому завданням адміністративного судочинства завжди є контроль легальності. Перевірка доцільності переступає компетенцію адміністративного суду і виходить за межі завдання адміністративного судочинства.

Отже, під дискреційним повноваженням суд розуміє таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Колегія суддів зазначає, що такий спосіб захисту, як зобов`язання позивача прийняти конкретне рішення, як і будь-які інші способи захисту застосовується лише за наявності необхідних підстав, з урахуванням фактичних обставин справи.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, у даному випадку, враховуючи протиправність актів від 14.02.2018 за формою Н-5* та за формою НТ*, відповідач інших варіантів поведінки, окрім як визнати нещасний випадок таким, що трапився під час проходження служби і пов`язаний з виконанням службових обов`язків, не має.

Посилання апелянта на втручання судом першої інстанції в дискреційні повноваження апелянта суд відхиляє, оскільки інакший варіант поведінки ніж зобов`язання відповідача видати відповідні акти, в яких вказати, що нещасний випадок трапився в період проходження служби і пов`язаний із виконанням службових обов`язків та взяти зазначений випадок на облік, не свідчив би про належний спосіб порушеного права позивача.

Суд зазначає, що спосіб порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини право особи на суд передбачає можливість отримати не лише формальний захист (визнання і підтвердження порушених прав), але й фактичний захист (тобто дійсне й ефективне поновлення порушених прав).

Згідно пункту 4 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

За правилами частини 1 статті 6 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Отже, аналіз наведених норм дає колегії суддів підстави для висновку, що кожному гарантується право на оскарження в суді будь-яких рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують висновки суду першої інстанцій.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо наявності підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії УМВС України в Черкаській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 23.05.2019