Справа № 440/3862/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 р.Справа № 440/3862/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Н.Ю. Алєксєєва, м. Полтава, повний текст складено 30.01.19 року по справі № 440/3862/18

за позовом Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради

до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області , Державної архітектурно-будівельної інспекції України

про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, встановлення відсутності компенсації (повноважень) у суб`єкта владних повноважень,

ВСТАНОВИВ:

Виконавчий комітет Шевченківської районної у місті Полтаві ради звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області (далі по тексту - Департамент ДАБІ у Полтавській області, відповідач), в якій просив суд:

- встановити відсутність компетенції (повноважень) у суб`єкта владних повноважень - Департамент ДАБІ у Полтавській області щодо застосування заходів контролю, а саме: проводити планову, позапланову та інші види перевірок, відносно виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради та її структурного підрозділу - відділу містобудування та архітектури, в частині здійснення ними своїх власних (самоврядних) повноважень в сфері містобудівної діяльності - виготовлення та надання містобудівних умов та обмежень, будівельних паспортів;

- визнати протиправними дії Департаменту ДАБІ у Полтавській області з надання направлень вимог, приписів, складання актів про порушення, складання протоколів та постанов про адміністративне правопорушення, при застосуванні заходів контролю (проведення планових, позапланових та інших видів перевірок) відносно виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради та її структурного підрозділу - відділу містобудування та архітектури, в частині здійснення ними своїх власних (самоврядних) повноважень в сфері містобудівної діяльності та зобов`язати утриматись від таких дій.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 12.12.2018 року залучено до участі у справі № 440/3862/18 у якості співвідповідача - Державну архітектурно-будівельну інспекцію України (далі по тексту - відповідач, ДАБІ України).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 року в задоволенні виконавчого комітету Шевченківської районної у місті Полтаві ради (вул. Івана Мазепи, 30, м. Полтава, Полтавська область, 36040, ) до Державної архітектурно-будівельної інспекції України (бульвар Лесі Українки, 26, м. Київ, 01133, ), Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Полтавській області (вул. Гоголя, 25, к. 62, м. Полтава, Полтавська область, 36011, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, встановлення відсутності компетенції (повноважень) у суб`єкта владних повноважень відмовлено.

Позивач, Виконавчий комітет Шевченківської районної у місті Полтаві ради, не погодившись з вищевказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив:

1) скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 року по адміністративній справі №440/3862/18 повністю та ухвалити нове рішення згідно якого задовольнити позовні вимоги в повному обсязі;

2) при розгляді п.1 враховувати положення частин 3, 4 ст. 7 КАС України;

3) апеляційну скаргу розглядати без участі апелянта.

В обґрунтуванням вимог скарги посилається, що рішення суду першої інстанції за результатами розгляду справи №440/3862/18 є таким, що прийнято судом з порушенням норм матеріального та процесуального права і підлягає скасуванню. Посилається, що позивач здійснює виключно конституційні повноваження органу місцевого самоврядування, як суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на самостійний розгляд та вирішення питань місцевого значення, в межах повноважень, визначених Конституцією та законами України. Вказує, що рішенням позачергової другої сесії Полтавської міської ради сьомого скликання від 25.02.2016 р. "Про визначення обсягу і меж повноважень, які здійснюють районні у м. Полтаві ради" визначено, що до повноважень районних у м. Полтаві рад, їх виконавчих органів належить надання містобудівних умов та обмежень забудови земельних ділянок, будівництво садових, дачних будинків, гаражів, реконструкцію квартир, та виготовлення, реєстрація та видача будівельних паспортів. Виконавчі комітети районних у м. Полтаві рад делеговані їм Полтавською міською радою повноваження, своїм структурним підрозділам не передавали. Отже, зазначає, що виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтави ради є уповноваженим органом містобудування та архітектури, а визнання відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтави ради "об`єктом державного архітектурно-будівельного нагляду" порушує конституційне право органу місцевого самоврядування - виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтави ради на самостійний розгляд та вирішення питань місцевого значення, в межах повноважень, визначених Конституцією та законами України. Вказує, що повноваження головних інспекторів нагляду, які надають їм право проводити перевірки об`єктів нагляду порушує конституційне право органу місцевого самоврядування на самостійний розгляд та вирішення питань місцевого значення, в межах повноважень, визначених Конституцією та законами України. Також вказує, що порушене конституційне право органу місцевого самоврядування, як суб`єкта владних повноважень, на самостійний розгляд та вирішення питань місцевого значення, в межах повноважень, визначених Конституцією та законами України, є не тільки не захищено шляхом поновлення, а навіть не розглянуто та не прийнято до уваги. Посилається, що встановлення над органом місцевого самоврядування такого одноособового, нічим і ніким не обмеженого контролю (нагляду) з боку працівника департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції, який складається з різного роду перевірок, права зупиняти, відміняти рішення органу місцевого самоврядування та вносити зміни до них, звільняти посадових осіб органу місцевого самоврядування з роботи та притягати їх до дисциплінарної відповідальності, не те що звужує конституційне право органу місцевого самоврядування на самостійний розгляд та вирішення питань місцевого значення, в межах повноважень, визначених Конституцією та законами України, а взагалі позбавляє його, як орган місцевого самоврядування, такого права.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи .

Представники позивача в судовому засіданні підтримали доводи викладені в апеляційній скарзі.

Представники відповідачів по справі - Департаменту ДАБІ у Полтавській області та ДАБІ України не з`явилися в судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що на адресу виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради від Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції України у Полтавській області надійшли листи про проведення перевірок відділу містобудування та архітектури виконкому, зокрема:

- лист від 06.11.2018 №1016-1.19/2212 про проведення перевірки на 09.11.2018;

- направлення на проведення позапланової перевірки № 54 від 08.10.2018;

- акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 23.10.2018;

- припис № 30 про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;

- протокол № 9-18-П про адміністративне правопорушення від 23.10.2018 стосовно завідувача відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради Олефіра Бориса Миколайовича .

Позивач, вважаючи наявним порушення відповідачами його прав як органу місцевого самоврядування та втручання відповідачів у його діяльність, як уповноваженого органу містобудування та архітектури, у зв`язку з вчиненням відповідачами протиправних дій та прийняття неправомірних рішень, оскільки позивач здійснює виключно власні повноваження органу місцевого самоврядування, і в частині здійснення власних (самоврядних) повноважень не є підконтрольним органами державної влади, а саме Державній архітектурно-будівельній інспекції України, звернувся до суду.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів обґрунтованість заявлених ним позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Органами місцевого самоврядування, що представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, є районні та обласні ради.

Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи.

Частиною 1 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

Пунктом 1 ч.2 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що виключно на пленарних засіданнях міських рад (міст з районним поділом), крім питань, зазначених у частині першій цієї статті, вирішуються такі питання визначення обсягу і меж повноважень, які здійснюють районні у містах (у разі їх створення) ради та їх виконавчі органи в інтересах територіальних громад районів у містах.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" до уповноважених органів містобудування та архітектури належать органи, визначені у статті 13 Закону України "Про архітектурну діяльність".

Частиною 3 ст. 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" визначено, що до органів державного архітектурно-будівельного контролю належать: структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій; виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад.

Приписами ч.1 ст.13 Закону України "Про архітектурну діяльність" визначено, що до уповноважених органів містобудування та архітектури належать, зокрема, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад з питань архітектури.

Згідно з абз.9, 10 ч.1 ст. 13 Закону України "Про архітектурну діяльність" органи місцевого самоврядування здійснюють свою діяльність у сфері містобудування та архітектури відповідно до Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

З питань делегованих повноважень, передбачених підпунктом "б" частини першої статті 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", виконавчі органи сільських, селищних, міських рад підконтрольні відповідним органам виконавчої влади.

Підпунктом "б" частини першої статті 31 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать делеговані повноваження: 1) надання (отримання, реєстрація) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, здійснення державного архітектурно-будівельного контролю та прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів у випадках та відповідно до вимог, встановлених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності"; 2) організація роботи, пов`язаної зі створенням і веденням містобудівного кадастру населених пунктів; 3) здійснення в установленому порядку державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої містобудівної документації при плануванні та забудові відповідних територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке проводиться з порушенням містобудівної документації і проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоди навколишньому природному середовищу; 4) здійснення контролю за забезпеченням надійності та безпечності будинків і споруд незалежно від форм власності в районах, що зазнають впливу небезпечних природних і техногенних явищ та процесів; 5) організація охорони, реставрації та використання пам`яток історії і культури, архітектури та містобудування, палацово-паркових, паркових і садибних комплексів, природних заповідників; 6) вирішення відповідно до законодавства спорів з питань містобудування; 7) здійснення державного контролю за дотриманням договірних зобов`язань забудовниками, діяльність яких пов`язана із залученням коштів фізичних осіб у будівництво багатоквартирних житлових будинків.

Колегія суддів зазначає, що Державний архітектурно-будівельний нагляд здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, через головних інспекторів будівельного нагляду у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Механізм здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду визначає Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2015 №698 (далі по тексту - Порядок №698).

Відповідно до п.2 Порядку №698 нагляд здійснюється Держархбудінспекцією через головних інспекторів будівельного нагляду шляхом проведення планових, позапланових, документальних і камеральних перевірок.

Згідно з п. 3 Порядку № 698 основними завданнями нагляду є:

1) виявлення, припинення та запобігання порушенню уповноваженими органами містобудування та архітектури, визначеними відповідно до статті 13 Закону України "Про архітектурну діяльність", органами державного архітектурно-будівельного контролю, визначеними відповідно до статті 6 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", іншими органами, що здійснюють контроль у сфері містобудівної діяльності (далі - об`єкти нагляду), вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час провадження ними містобудівної діяльності;

2) скасування чи зупинення дії рішень, прийнятих з порушенням вимог містобудівного законодавства об`єктами нагляду, зокрема щодо документів, які дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування або анулювання зазначених документів;

3) притягнення посадових осіб об`єктів нагляду до відповідальності відповідно до закону.

Відповідно до ч.3 ст.41-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що з метою здійснення державного архітектурно-будівельного нагляду головні інспектори будівельного нагляду:

1) перевіряють законність рішень у сфері містобудівної діяльності, прийнятих об`єктами нагляду;

2) витребовують від органів державної влади, фізичних та юридичних осіб документи і матеріали щодо предмета нагляду, одержують інформацію з автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз даних, створених органами державної влади;

3) мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів, приміщень, документів та матеріалів, необхідних для здійснення нагляду;

4) вимагають від органів державного архітектурно-будівельного контролю проведення перевірок у разі наявності ознак порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил;

5) залучають у разі потреби до здійснення нагляду фахівців підприємств, установ, організацій, контрольних і фінансових органів.

Отже, з аналізу вказаних норм вбачається, що головні інспектори будівельного нагляду мають повноваження щодо перевірки законності рішень у сфері містобудівної діяльності, прийнятих об`єктами нагляду відповідно до визначених Законом №3038 повноважень, шляхом проведення перевірок та з цією метою мають право витребовувати від органів державної влади, фізичних та юридичних осіб документи і матеріали щодо предмета нагляду; надсилати об`єктам нагляду вимоги, приписи, складати акти про порушення, складати протоколи та постанови про адміністративне правопорушення при застосуванні заходів контролю.

Згідно вимог п. 5 ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень.

Компетенція - це сукупність повноважень, прав та обов`язків державного органу, установи або посадової особи, які вони зобов`язані використовувати для виконання своїх функціональних завдань.

Вирішуючи спірні правовідносини між сторонами в апеляційному порядку, колегія суддів зауважує, що спір щодо компетенції - це спір двох або більше органів державної влади або органів місцевого самоврядування, які визначають до компетенції якого з них відносяться певні підстави, проте в межах даної справи суд апеляційної інстанції вважає, що відсутній спір щодо компетенції (повноважень).

Так, якщо позивач вважає, що інший державний орган, вчинив відносно нього дії при цих взаємовідносинах, то слід зазначити, що в даному випадку Виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради не виступає як суб`єкт владних повноважень, а є підконтрольним органом відносно якого інший орган (Департамент ДАБІ у Полтавській області) здійснює певні повноваження, і належним способом захисту в такому разі є саме оскарження конкретних рішень чи дій державного органу в певній ситуації.

Колегія суддів наголошує, що в даному випадку позивач просить визнати відсутність компетенції (повноважень) у суб`єкта владних повноважень - Департамента ДАБІ у Полтавській області щодо застосування заходів контролю, тобто будь - які дії, які не є конкретними або індивідуально визначеними, а тому це не є належним способом захисту права.

Згідно з п.3 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень.

Колегія суддів зауважує, що спір про компетенцію міг - би виникнути якщо б позивач оспорював застосування заходів контролю щодо третіх осіб, які б здійснював не Департамент ДАБІ у Полтавській області, а Виконавчий комітет Шевченківської районної у м. Полтаві ради, проте позивач в даному випадку оспорює правомірність застосування заходів контролю саме відносно себе, а тому правовідносини, які виникли між сторонами не є спором про компетенцію.

Відповідно, оскільки позивачем не оскаржується конкретні дії державного органу в певній ситуації, вимога позивача про визнання протиправними дій Департамент ДАБІ у Полтавській області і з надання направлень вимог, приписів, складання актів про порушення, складання протоколів та постанов про адміністративне правопорушення, при застосуванні заходів контролю (проведення планових, позапланових та інших видів перевірок) відносно Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради та її структурного підрозділу - відділу містобудування та архітектури, в частині здійснення ними своїх власних (самоврядних) повноважень в сфері містобудівної діяльності та зобов`язати утриматись від таких дій також не є належним способом захисту права.

У разі якщо позивач вважає, що відносно нього Департамент ДАБІ у Полтавській області не має право здійснювати заходи контролю, а відповідно із перевищенням повноважень, тобто він не є підконтрольною установою, способом захисту права в даному випадку є оскарження конкретних дій чи рішень відповідача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку щодо необґрунтованості та безпідставності заявлених позивачем вимог, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог.

Щодо доводів апеляційної скарги, що позивач здійснює виключно конституційні повноваження органу місцевого самоврядування, як суб`єкта владних повноважень, які спрямовані на самостійний розгляд та вирішення питань місцевого значення, в межах повноважень, визначених Конституцією та законами України, а встановлення над органом місцевого самоврядування такого одноособового, нічим і ніким не обмеженого контролю (нагляду) з боку працівника департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції, який складається з різного роду перевірок, права зупиняти, відміняти рішення органу місцевого самоврядування та вносити зміни до них, звільняти посадових осіб органу місцевого самоврядування з роботи та притягати їх до дисциплінарної відповідальності, не те що звужує конституційне право органу місцевого самоврядування на самостійний розгляд та вирішення питань місцевого значення, в межах повноважень, визначених Конституцією та законами України, а взагалі позбавляє його, орган місцевого самоврядування, такого права, колегія суддів зазначає, що не заперечує, того факту, що чинним законодавством України надано право органам місцевого самоврядування розглядати та вирішувати питання місцевого значення в межах повноважень, зокрема в сфері містобудівної діяльності, визначених Конституцією України та законами України, проте наголошує, що позивач в даному випадку є підконтрольним органом відносно якого відповідач (Департамент ДАБІ у Полтавській області) здійснює певні повноваження щодо застосування заходів контролю, які з огляду на вищезазначене, визначені законодавством.

З урахуванням зазначеного, враховуючи необґрунтованість вимог позивача про відсутність компетенції (повноважень) у суб`єкта владних повноважень - Департаменту ДАБІ у Полтавській області щодо застосування заходів контролю, а також вимог про визнання протиправними дій Департаменту ДАБІ у Полтавській області, колегія суддів вважає доводи позивача щодо протиправності дій останнього з надання направлень вимог, приписів, складання актів про порушення, складання протоколів та постанов про адміністративне правопорушення, при застосуванні заходів контролю (проведення планових, позапланових та інших видів перевірок) відносно Виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради та його структурного підрозділу - відділу містобудування та архітектури, в частині здійснення ними своїх власних (самоврядних) повноважень в сфері містобудівної діяльності та зобов`язати утриматись від таких дій є такими, що не можуть слугувати підставою для задоволення даного позову.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на те щоб суд апеляційної інстанції при розгляді його вимоги про скасування рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 року по адміністративній справі №440/3862/18 повністю та ухвалення нового рішення згідно якого задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, враховував положення частин 3, 4 ст. 7 КАС України, колегія суддів вважає ці посилання необґрунтованими, оскільки під час апеляційного перегляду даної справи, в розрізі предмету спору, судом апеляційної інстанції не було встановлено факту того, що закон чи інший правовий акт суперечить або не відповідає Конституції України.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст.2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 21.01.2019 року по справі №440/3862/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 27.05.2019 року