Справа № 1740/2532/18
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/51/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л. Я., Судової-Хомюк Н. М.,

з участю секретаря судового засідання Сердюк О. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

суддя (судді) в суді першої інстанції - Друзенко Н. В.,

місце ухвалення рішення - м. Рівне,

дата складання повного тексту рішення - 13.11.2018 р.,

ВСТАНОВИВ:

04 жовтня 2018 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області, в якому просив скасувати податкові повідомлення-рішення від 23 березня 2018 року № 0035711/5202-1705, № 0035712/5202-1705 в частині податкових зобов`язань, що перевищують податкові зобов`язання при застосуванні ставки оподаткування нерухомого майна, відмінного від земельної ділянки, відповідно до розрахунку, затвердженого рішенням Колківської сільської ради від 28 січня 2015 року № 486 з врахуванням мінімальної заробітної плати 1378,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог вказував на протиправність нарахування контролюючим органом податкових зобов`язань з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік із врахуванням ставки, встановленої рішенням Колківської сільської ради від 06 червня 2017 року № 193, з огляду на відсутність підстав для застосування вказаного рішення у 2017 році.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує посиланням на обставини, викладені у позовній заяві. При цьому зазначає, що рішення органів самоврядування щодо встановлення місцевих податків є нормативно-правовими актами та відповідно до статті 58 Конституції України не можуть діяти в зворотному часі. Вказує, що при наявності суперечностей в податковому законодавстві діє презумпція правомірності дій платника податків, встановлена підпунктом 4.1.1 пункту 4.1 статті 4 Податкового кодексу України та за таких обставин держава зобов`язана прийняти рішення на користь платника податків (пункт 56.21 статті 56 Податкового кодексу України).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що позивачу на праві власності належать такі об`єкти нежитлової нерухомості: будівля зерносховища, площею 482,3 кв. м., за адресою: АДРЕСА_1 та будівля штучного осіменіння, площею 142,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_2.

23 березня 2018 Головним управлінням ДФС у Рівненській області прийнято податкові повідомлення-рішення № 0035711/5202-1705 та № 0035712/5202-1705, якими позивачу визначено податкові зобов`язання зі сплати податку на нерухоме майно, відмінного від земельної ділянки, за 2017 рік, у сумі 20006,40 грн.

Розрахунок податкових зобов`язань проведено із застосуванням затвердженої рішенням Колківської сільської ради від 06 червня 2017 року № 193 ставки податку у розмірі 1% розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року за 1 кв. м. бази оподаткування, тобто із розрахунку 32,00 грн за 1 кв. м. площі об`єкта нерухомого майна.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що у 2017 році для органів місцевого самоврядування відсутні обмеження щодо строків прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

01 січня 2015 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» від 28 грудня 2014 року № 71-VIII (далі - Закон № 71-VIII), яким було викладено у новій редакції статтю 266 Податкового кодексу України - «Податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки».

Пунктом 4 Прикінцевих положень Закону №71-VIII рекомендовано органам місцевого самоврядування у місячний термін з дня опублікування цього Закону переглянути рішення щодо встановлення на 2015 рік податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об`єктів житлової нерухомості, а також прийняти та оприлюднити рішення щодо встановлення у 2015 році податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) для об`єктів нежитлової нерухомості, податку на майно (в частині транспортного податку) та акцизного податку з реалізації суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Відповідно до підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з підпунктом 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою оподаткування відповідно до підпункту 266.3. пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Згідно з пунктом 266.5 статті 266 Податкового кодексу України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до підпункту 266.6.1 пункту 266.1 статті 266 Податкового кодексу України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

Підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 267 Податкового кодексу України передбачено, що обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Згідно з підпунктом 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 Податкового кодексу України податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком). Щодо новоствореного (нововведеного) об`єкта житлової та/або нежитлової нерухомості податок сплачується фізичною особою-платником починаючи з місяця, в якому виникло право власності на такий об`єкт.

Таким чином, із набранням 01 січня 2015 року чинності вказаними положеннями Податкового кодексу України власники об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості є платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Відповідно до підпунктів 8.1, 8.3 статті 8 Податкового кодексу України в Україні встановлюються загальнодержавні та місцеві податки та збори. До місцевих належать податки та збори, що встановлені відповідно до переліку і в межах граничних розмірів ставок, визначених вказаним Кодексом, рішеннями сільських, селищних, міських рад та рад об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, у межах їх повноважень і є обов`язковими до сплати на території відповідних територіальних громад.

Згідно із підпунктом 10.1.1 пункту 10.1 статті 10 Податкового кодексу України до місцевих податків належить податок на майно, який в силу статті 265 Податкового кодексу України складається з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Відповідно до пункту 10.3 статті 10 Податкового кодексу України місцеві ради в межах повноважень, визначених вказаним Кодексом, вирішують питання відповідно до вимог Кодексу щодо встановлення податку на майно (в частині податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки) та встановлення збору за місця для паркування транспортних засобів, туристичного збору.

Пунктом 12.3 статті 12 Податкового кодексу України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Підпунктами 12.3.1, 12.3.2 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України визначено, що встановлення місцевих податків та зборів здійснюється у порядку, визначеному вказаним Кодексом. При прийнятті рішення про встановлення місцевих податків та зборів обов`язково визначаються об`єкт оподаткування, платник податків і зборів, розмір ставки, податковий період та інші обов`язкові елементи, визначені статтею 7 вказаного Кодексу, з дотриманням критеріїв, встановлених розділом XII вказаного Кодексу для відповідного місцевого податку чи збору.

Згідно з пунктом 12.5 статті 12 Податкового кодексу України офіційно оприлюднене рішення про встановлення місцевих податків та зборів є нормативно-правовим актом з питань оподаткування місцевими податками та зборами, яке набирає чинності з урахуванням строків, передбачених підпунктом 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлених місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим.

Згідно із статтею 3 Бюджетного кодексу України бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

З огляду на викладене, прийняття рішень стосовно встановлення місцевих податків протягом бюджетного періоду є виключною компетенцією місцевих рад, при цьому таке рішення набуває чинності лише з початку наступного бюджетного періоду, але з урахуванням приписів підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України.

Як підтверджується матеріалами справи, на виконання вищевказаних норм 28 січня 2015 року Колківською сільською радою Дубровицького району Рівненської області прийнято рішення № 486, яким на території сіл Колки, Заслуччя та Порубка встановлено податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Згідно з додатком 3 до вказаного рішення, на будівлі торговельні, будівлі підприємств побутового обслуговування та на інші будівлі (приміщення) ставка податку визначена у розмірі 1% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

06 червня 2017 року Колківською сільською радою Дубровицького району Рівненської області винесено рішення № 193, яким на території сіл Колки, Заслуччя та Порубка затверджено розміри ставок податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, для відповідних типів об`єктів нежитлової нерухомості.

Згідно з додатком 3 до вказаного рішення, на будівлі торговельні, будівлі підприємств побутового обслуговування та на інші будівлі (приміщення) ставка податку визначена у розмірі 1% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року.

При цьому, колегія суддів зазначає, що пунктом 4 Розділу II Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році" від 20 грудня 2016 року №1791-VIII (далі - Закон № 1791-VIII) визначено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України "Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності".

Таким чином, у 2017 році не застосовується вимога підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України, що свідчить про відсутність обмеження для органів місцевого самоврядування щодо строку прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Враховуючи викладене, посилання позивача на помилковість нарахування контролюючим органом податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік на підставі рішення Колківської сільської ради Дубровицького району Рівненської області від 06 червня 2017 року № 193 з огляду на порушення органом місцевого самоврядування строку прийняття рішення про встановлення місцевих податків та зборів, не заслуговують на увагу, оскільки нормами Податкового кодексу України встановлено обов`язок громадянина сплатити податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік незалежно від часу прийняття відповідного рішення.

Вказана правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постанові від 06 листопада 2018 року у справі № 808/144/18.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що контролюючий орган при визначенні позивачу податкових зобов`язань діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законодавством України, що свідчить про правомірність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень та відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Посилання позивача на необхідність застосування приписів статті 58 Конституції України щодо дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, а також принципу правомірності дій платника податків, закріпленого у підпункті 4.1.4 пункту 4.1 статті 4, пункту 56.21 статті 56 Податкового кодексу України, є безпідставними, оскільки контролюючим органом застосовано норми податкового законодавства в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, а тому відсутнє неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків у спірному випадку.

Також, на думку колегії суддів, твердження позивача про порушення відповідачем принципу стабільності не знайшло свого підтвердження, оскільки у 2017 році законодавчо призупинено дію підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України терміном на один рік.

За наведених обставин колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2018 року у справі № 1740/2532/18 за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня її прийняття (проголошення), а у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
Н. М. Судова-Хомюк
Повне судове рішення складено 27.05.2019 р.