Справа № 307/1289/19
Суддя: Чопик В. В.
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 307/1289/19
Провадження № 2-а/307/24/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2019 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області у складі головуючого судді - Чопик В.В., при секретарі - Олексій Я.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора прикордонного контролю І категорії відділення інспекторів прикордонної служби «Солотвино» старшого прапорщика Штефан Й.М. про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що інспектором прикордонного контролю І категорії відділення інспекторів прикордонної служби «Солотвино» старшого прапорщика ОСОБА_2 було винесено постанову № 016823 від 13.04.2019 року в справі про адміністративне порушення.

Відповідно до винесеної постанови ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перевищила термін перебування на території України на 2 дні, чим порушила ч.2 п.2 Постанова Кабінету Міністрів України № 150 від 15.02.2012 року «Про затвердження порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України», відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 203 КУпАП, у зв`язку із чим було складено постанову та накладено адміністративний штраф в розмірі 1700 гривень.

Вважає, що постанову винесено неправомірно, так як в її діях відсутній склад правопорушення, а саме відсутня вина, за на ступних обставин:

При цьому стверджує, що їй позивачці - ОСОБА_1 під час перетину кордону та в`їзду на територію України було поставлено прикордонний контрольний штамп в паспорті, на якому зазначено дату в`їзду в країну, а саме: 15 січня 2019 рік.

Згідно законодавства України, для країн з безвізовим порядком в`їзду термін перебування іноземців на території України, становить не більше 90 днів протягом 180 днів.

Постанову про притягнення до адміністративної відповідальності було винесено 13.04.2019 року, на момент винесення постанови термін перебування на території України становив - 88 діб з 90 можливих.

Стверджує, що з даною постановою її було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі 1 700 (одна тисяча сімсот) гривень, що для мене як для пенсіонера є значною сумою.

Виходячи з вищенаведеного, стверджує, що дана постанова про притягнення до адміністративної відповідальності винесена неправомірно, внаслідок неправильного обчислення уповноваженою посадовою особою строків перебування її на території України, що призвело до порушення законних прав та інтересів ОСОБА_1 .

Натомість відповідачем не з`ясовано цих обставин, допущено помилку та було притягнуто її до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП.

Вважаю, що дії відповідача не відповідають вимогам ст. 247 КУпАП України, тобто не встановлено вини правопорушника, що є складовою ознакою складу адміністративного правопорушення.

Крім цього, відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи

Відповідно до ст. 2 КАС України - завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адмініставиних справ.

Відповідно до ст. 7 КУпАП провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу). Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо особі буде надано достатній проміжок часу для підготовки до розгляду справи, пошуку адвоката, ознайомлення з матеріалами справи, тощо.

Відповідно до ст. 278 КУпАП, орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Відповідно до ст. 279 КУпАП, розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу. Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Ця позовна заява подана зокрема на підставі ст. 171-2 КАС України, яка надає право особі звернутися до місцевого загального суду як адміністративного щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 71 КАС України - в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Відповідно до ст. 19 КАС України - адміністративні справи з приводу оскарження правових актів індивідуальної дії, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача, або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача.

При складанні протоколу та винесенні постанови відповідач керується вимогами ст.ст. 256, 283, 247 КУпАП, а саме: відповідач перевіряє навність в діях позивача складу правопорушення.

Важаю, що в її діях відсутня вина щодо порушення правил перебування на території України - оскільки інспектором було неправильно здійснено обчислення періоду перебування на території України, отже в діях позивача відсутній склад правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП.

Тому просить, суд винести постанову суду, якою визнати постанову № 016823 від 13.04.2019 року винесену інспектором прикордонного контролю 1 категорії відділення інспекторів прикордонної служби «Солотвино» старшим прапорщиком ОСОБА_2 про адміністративне правопорушення про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 1700 гривень за порушення ч. 2 ст. 203 КУпАП, протиправною, скасувати її та закрити провадження в справі на підставі п.1 ч.І ст. 247 КпАП України.

Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 24 квітня 2019 року позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду в спрощеному порядку без виклику сторін.

Суд, дослідивши наявні у справі докази приходить до на ступного висновку.

Судом встановлено, що відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення, у справі про адміністративне правопорушення, №046823 від 13.04.2019 р., ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 203 КУпАП і на неї накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1700 гривень за те, що перевищила термін перебування на території України на 2 дні, чим порушила ч.2 п.2 Постанова Кабінету Міністрів України № 150 від 15.02.2012 року «Про затвердження порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України».

Позивач не погоджується з обставинами, викладеними в постанові про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення оскільки, під час перетину кордону та в`їзду на територію України було поставлено прикордонний контрольний штамп в паспорті, на якому зазначено дату в`їзду в країну, а саме: 15 січня 2019 рік.

Відповідно до «Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України» затвердженого постановою КМУ від 15.02.2012 року №150, іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС;

Постанову про притягнення до адміністративної відповідальності було винесено 13.04.2019 року, на момент винесення постанови термін перебування на території України становив - 88 діб з 90 можливих.

Тому за вказаних обставин в діях ОСОБА_1 не встановлено складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 203 КУпАП, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення на неї підлягає скасуванню.

За таких обставин, суд приходить висновку, що позовні вимоги про скасування постанови про накладання адміністративного стягнення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, яка передбачена ч. 2 ст. 203 КУпАП, підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з вимогами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

У відповідності з вимогами ст.4 Закону України "Про судовий збір" при зверненні до суду фізичної особи з адміністративним позовом немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи встановлений на рівні 1921 гривень.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 були задоволені, то з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,4 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 5-11, 77, 139,211, 217, 241-246, 250, 255, 257-263, 286 Кодексу адміністративного судочинства України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Постанову № 016823 від 13 квітня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 203 КУпАП, скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Державної Прикордонної Служби України західного регіонального управління Мукачівського прикордонного загону відділу прикордонної служби «Солотвино» на користь держави судовий збір у розмірі 768,4 гривень.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб-порталі судової влади в Україні за адресою: http://court.gov.ua/sud0711/.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів зі дня складання повного тексту рішення через Тячівський районний суд Закарпатської області до апеляційного суду у межах територіальної юрисдикції якого перебуває місцевий суд, який ухвалив судове рішення, що оскаржується.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 31 травня 2019 року.

Суддя: В.В. Чопик