Справа № 640/7198/19
Суддя: Мазур А.С.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

27 травня 2019 року м. Київ № 640/7198/19

Cуддя Окружного адміністративного суду міста Києва Мазур А.С., розглянувши позовну заяву і додані до неї матеріали

за позовом Приватного підприємства"СТАЛКЕР"

до Управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулося Приватне підприємство "СТАЛКЕР" із позовом до Управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації, в якому просить суд визнати протиправною бездіяльність Управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації щодо не проведення конкурсу на автобусних маршрутах загального користування №369 "Забір`я - Київ АС "Дачна"; №805 "Вишневе (зал. ст. "Жуляни") - Київ АС "Київ"; №368 "Боярка - Київ АС "Поділ"; №820 "Вишневе - Київ АС "Поділ" №813 "Боярка (вул. Привокзальна) - Київ АС ""Південна". Зобов`язати Управління інфраструктури Київської обласної державної адміністрації провести конкурс з визначення переможця автобусних маршрутах загального користування №369 "Забір`я - Київ АС "Дачна"; №805 "Вишневе (зал. ст. "Жуляни") - Київ АС "Київ"; №368 "Боярка - Київ АС "Поділ"; №820 "Вишневе - Київ АС "Поділ",'№813 "Боярка (вул. Привокзальна) - Київ АС ""Південна".

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.05.2019 залишено позовну заяву без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви.

Через відділ документального обігу, контролю та забезпечення розгляду звернень громадян від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Як була встановлено судом в ухвалі від 02.05.2019 позивач оскаржує бездіяльність відповідача щодо не проведення конкурсу на автобусних маршрутах. Зі змісту позовних вимог вбачається, що 21.03.2018 закінчився строк дії договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, у зв`язку з чим, відповідач як організатор перевезень, у відповідності до вимог "Порядку проведення конкурсу з перевезення пасажирів на автобусному маршруті загального користування" №1081 від 03.12.2008 був зобов`язаний протягом 45 календарних днів провести організацію конкурсу, однак останній всупереч вказаним приписам не виконав покладені на нього зобов`язання, чим порушив права позивача.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач дізнався про порушення власних прав та інтересів на 46 календарний день після закінчення дії договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, що перепадає на 09.07.2018 (з вирахуванням святкових днів,) у зв`язку з чим, зобов`язав позивача надати пояснення та докази на їх підтвердження, що свідчать про існування обставин, що об`єктивно перешкоджали йому звернутись до суду з адміністративним позовом у строки, визначені ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України.

В свою чергу позивач правом на поновлення строку на звернення до суду не скористався, натомість надав пояснення в яких стверджував, що ним не пропущено, визначений ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України строк на звернення до суду, оскільки відповідач вчиняє триваючу бездіяльність.

На думку позивача, вчинення відповідачем триваючого правопорушення не може вважатися пропуском строку на звернення до суду.

В свою чергу, суд зазначає, що ст. 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення України встановлено, що адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення.

З огляду на вимоги ст. 38 КУпАП, адміністративні правопорушення поділяють на триваючі правопорушення та правопорушення, що мають разовий характер, а обчислення строків адміністративного стягнення залежить від його виду.

При цьому, під триваючим правопорушенням розуміється проступок, пов`язаний із тривалим невиконанням обов`язків за невиконання якого передбачена нормами КУпАП адміністративна відповідальність. В той же час, виявити триваюче правопорушення може тільки компетентний орган, шляхом проведення контролюючих перевірок.

Таким чином твердження позивача, про те що відповідачем вчинено триваюче правопорушення не достатньо для встановлення такого виду адміністративного правопорушення, оскільки таке встановлюється відповідним органом, доказів, що підтверджують вказані позивачем обставини, суду надано не було.

Крім того, суд звертає увагу позивача, що норми Кодексу України про адміністративні правопорушення України та Кодексу адміністративного судочинства України регулюють різні за змістом правовідносини, щодо яких встановлюються відповідні процесуальні строки.

В той же час, положення Кодексу адміністративного судочинства України не містять спеціальних умов для обчислення строку звернення до суду при триваючому правопорушенні.

Частиною 1 ст. 120 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок .

У зв`язку з чим, строк на звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва потрібно обраховувати саме з 46 календарного дня після закінчення дії договорів про організацію перевезень пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, тобто з наступного дня після відповідної календарної дати, з якою пов`язано його початок.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. (ч. 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, нормами Кодексу адміністративного судочинства України закріплені чіткі правила обрахунку процесуального строку, які не підлягають кореляції, у зв`язку з чим, твердження позивача про не застосування строків позовної давності до триваючого правопорушення не знайшли свого підтвердження та узгодження із нормами Закону.

Разом з тим, судом не приймається до уваги посилання позивача на постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.05.2018 №826/3594/18, оскільки правовідносини, що досліджувалися судом в даній адміністративній справі не є ідентичними за змістом позовних вимог та складом учасників у справі №640/7198/19.

Водночас, як зазначив Європейський суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), «право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду ..., не є абсолютним, воно може бути обмеженим ... Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані...».

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Олександр Волков проти України» в контексті порушення статті 6 Конвенції, зазначив, що строки давності слугують кільком важливим цілям, а саме: забезпеченню юридичної визначеності та остаточності, захисту потенційних відповідачів від не заявлених вчасно вимог, яким може бути важко протистояти, та запобігти будь-якій несправедливості, яка могла б виникнути, якби від судів вимагалося виносити рішення щодо подій, що мали місце у віддаленому минулому, на підставі доказів, які через сплив часу стали ненадійними та неповними (рішення від 22.10.1996 у справі «Стаббінгз та інші проти Сполученого Королівства» (Stubbings and Others v. the United Kingdom), пункт 51, Reports 1996-IV).

Отже, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмежено, у тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа «Стаббігс на інші проти Великобританії», справа «Девеер проти Бельгії»).

Враховуючи вищезазначені обставини, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування наслідків пропуску строків звернення до адміністративного суду, які передбачені ч. 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву (ч. 2 ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно вимог ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Керуючись ст. ст. 123, 169, 243, 248, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву повернути.

Ухвалу про повернення позовної заяви надіслати позивачу.

Попередити позивача, що позовні матеріали будуть йому повернуті супровідним листом рекомендованим поштовим відправленням.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до ч. 7 ст. 169 КАС України ухвала може бути оскаржена за правилами, встановленими ст. ст. 293 -- 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) .

Суддя А.С. Мазур