Справа № 826/15159/18
Суддя: Шейко Т.І.
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Київ

29 травня 2019 року № 826/15159/18
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Шейко Т.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу

за позовомОСОБА_1
до Військової частини НОМЕР_1 Комісії яка приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у військовій частині НОМЕР_1
прозобов`язання вчинити певні дії

встановив:
ОСОБА_1 (далі також позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва (далі також суд) з позовом до військової частини НОМЕР_1 , в останній редакції якого просив:

- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непризначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»;

- визнати протиправним та скасувати рішення військової частини НОМЕР_1 про відмову ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у разі настання інвалідності ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, а саме пункту 2.1 Протоколу засідання Комісії Військової частини НОМЕР_1 з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності від 18.04.2018 №3;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з настанням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, з урахуванням висновків суду;

- допустити рішення до негайного виконання.

Позовні вимоги вмотивовано протиправною відмовою відповідачів призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку зі встановленням йому первинно ІІ групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби, що призвело на порушення гарантованого йому Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» права на належний соціальний захист.

При цьому позивач стверджує, що згадана одноразова грошова допомога підлягає виплаті йому в повному обсязі без урахування розміру раніше виплаченої одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням йому ІІІ групи інвалідності, а також вказує на те, що Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» не містить жодних часових обмежень стосовно виплати йому вищевказаної одноразової грошової допомоги, а право на отримання цієї допомоги позивач реалізував в установлений законом трирічний строк, оскільки вперше звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою про виплату допомоги ще в березні 2016 року.

Ухвалою суду від 25.01.2019 до участі у справі судом залучено третю особу без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Комісію, яка приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у військовій частині НОМЕР_1 (далі також Комісія).

Ухвалою суду від 25.01.2019 вищевказану Комісію залучено до участі у справі співвідповідачем.

Відповідач військова частина НОМЕР_1 у письмовому відзиві просив відмовити у задоволенні позовної заяви, стверджуючи про її необґрунтованість з огляду на відсутність підстав для призначення та виплати позивачу вищевказаної одноразової грошової допомоги з огляду на те, що його звернення щодо її призначення та виплати відбулося поза межами строків, установлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідач Комісія, яка приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у військовій частині НОМЕР_1 , відзиву на позовну заяву до суду не направила, хоча належним чином повідомлена про судовий розгляд справи.

У судове засідання 09.04.2019 позивач та Комісія не прибули, своїх представників також не направили. Про судове засідання повідомлені в установленому порядку.

Представник відповідача - військової частини НОМЕР_1 в судовому засіданні щодо позову заперечив з підстав, викладених в письмовому відзиві на позовну заяву.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив військову службу та 23.09.11 звільнений з військової служби з посади офіцера 1 групи 1 відділу центру 8 управління військової частини НОМЕР_1 .

06.12.2011 позивачу вперше встановлено інвалідність ІІІ групи строком на 1 рік у зв`язку із травмою та її наслідками, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби, інвалідність призначено до 01.01.2013, дата чергового переогляду 06.12.2012, що підтверджується копією довідки до акта огляду МСЕК від 13.12.2011 серії ААА №776703.

У зв`язку зі встановленням позивачу інвалідності ІІІ групи рішенням Комісії від 14.07.2012 №146 йому призначено одноразову грошову допомогу в розмірі 104 312,61 грн., яку в подальшому в установленому порядку йому виплачено.

24.12.2012 проведено повторний огляд позивача та підтверджено йому ІІІ групу інвалідності (довідка до акту МСЕК від серії 10 ААА №792363 з датою чергового переогляду 12.12.2015).

18.03.2015 проведено повторний огляд позивача та з 16.02.2015 на строк до 01.03.2017 встановлено йому ІІ групу інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби (довідка до акту огляду МСЕК від 18.03.2015 №0427023).

У зв`язку зі зміною з 16.02.2015 групи інвалідності та встановленням ІІ (вищої) групи інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби, позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою від 04.01.2018 про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги.

Матеріалами справи підтверджується, що заяву направлено до військової частини НОМЕР_1 19.03.2018 та отримано останньою 21.03.2018.

За результатами розгляду указаної заяви рішенням Комісії від 18.04.2018, оформленим протоколом №3, ОСОБА_1 відмовлено у призначенні та виплаті згаданої одноразової грошової допомоги. Відмову вмотивовано наступним.

Статтею 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975, передбачено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю після первинного встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу інвалідності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

У разі повторного встановленні (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Крім того, особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Оскільки заяву про виплату одноразової грошової допомоги позивачем до військової частини НОМЕР_1 направлено 19.03.2018, тобто після спливу трирічного строку з дня первинного встановлення інвалідності, а з дня встановлення ІІ (вищої) групи інвалідності закінчився трирічний термін для реалізації права на отримання одноразової грошової допомоги, тому підстави у Комісії для подання висновку командиру військової частини НОМЕР_1 про призначення та виплат позивачу одноразової грошової допомоги відсутні.

Листом від 19.04.2018 №222/4/566 військова частина НОМЕР_1 повідомила позивача про вищевказане рішення.

Не погоджуючись із таким рішенням Комісії позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, при вирішенні якого суд виходить із такого.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у редакції, що діяла станом на 16.02.2015, тобто на час встановлення позивачу другої групи інвалідності, відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Відповідно до статті 3 названого Закону його дія поширюється на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Частиною першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

За змістом частини другої цієї ж статті одноразова грошова допомога призначається і виплачується, зокрема, у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Згідно з приписами статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи.

Частиною четвертою статті 16-3 згаданого Закону також встановлено, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Аналогічні приписи містяться і в пункті 8 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі Порядок №975), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975.

Також частиною восьмою статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» передбачено, що особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Згідно з пунктом 11 Порядку №975 військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи:

-заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності;

-довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності.

До заяви додаються копії:

-постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

-документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження;

-сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

-документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Відповідно до частини шостої Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», з якою кореспондується пункт 12 Порядку №975, одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Аналіз викладених вище правових норм дає підстави суду дійти висновку, що позивач у зв`язку зі встановленням йому ІІ групи інвалідності замість раніше встановленої ІІІ групи інвалідності, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, набув право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата якої провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми, зокрема в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Наведеним спростовуються доводи позивача про виникнення у нього права на отримання такої допомоги без урахування розміру раніше виплаченої йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням ІІІ групи інвалідності.

До того ж Верховний Суд в постанові від 20.03.2018 у справі №295/3091/17 погодився з висновком Верховного Суду України, що міститься в постанові від 10.03.2015 у справі № 21-563а14, про те, що у разі встановлення військовослужбовцю більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка дає право на отримання одноразової грошової допомоги у більшому розмірі, у нього виникає право на отримання відповідної допомоги, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги.

Водночас доцільно зауважити, що в тексті позовної заяви позивач не заперечує, що у встановленні другої групи інвалідності передбачає виплату грошової допомоги в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, тоді як в своїх позовних вимогах помилково просить зобов`язати військову частину НОМЕР_1 призначити та виплатити йому цю допомогу в розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на день встановлення інвалідності.

При цьому суд погоджується із доводами позивача про те, що, всупереч твердженню військової частини НОМЕР_1 , станом на час встановлення йому ІІ групи інвалідності Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей не містив жодних часових обмежень стосовно виплати йому згаданої одноразової грошової допомоги.

Так, приймаючи рішення від 18.04.2018, оформлене протоколом №3, про відмову позивачу у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги, Комісія виходила з того, що відповідно до абзацу другого частини четвертої статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII частину четверту статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».

Указаний Закон набрав чинності 01.01.2017, тоді як право позивача на призначення та виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому ІІ групи інвалідності виникло 16.02.2015, тобто до набрання чинності зазначеним Законом.

Конституційний Суд України в рішенні від 09.02.1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відтак, в силу статті 58 Конституції України, норма «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» Закону України від 06.12.2016 №1774-VІІІ, яка набрала чинності 01.01.2017, до спірних правовідносин не підлягає застосуванню.

Суд критично ставиться до доводів військової частини НОМЕР_1 стосовно того, що позивач невчасно реалізував своє право на отримання одноразової грошової допомоги, оскільки із заявою про виплату допомоги звернувся до військової частини НОМЕР_1 поза межами трирічного терміну, установленого для реалізації такого права частиною восьмої статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», вказуючи на те, що заяву від 04.01.2018 про виплату допомоги позивач направив поштою на адресу військової часини НОМЕР_1 19.03.2018.

Дійсно, указану заяву від 04.01.2018 направлено позивачем на адресу військової частини НОМЕР_1 19.03.2018.

Разом з тим також встановлено, що вперше позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 про прийняти рішення про призначення та виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку з призначенням ІІ групи інвалідності ще у березні 2016 року із заявою від 09.03.2016, у задоволенні якої листом військова частина НОМЕР_1 від 04.04.2016 №222/4/541 йому відмовила.

У подальшому листом від 09.09.2016 №222/4/1364 військова частина НОМЕР_1 знову відмовила позивачу у задоволенні його звернення щодо виплати грошової допомоги у зв`язку зі зміною групи інвалідності з ІІІ на ІІ.

Таким чином, суд вважає, що позивач у межах установленого законодавством трирічного строку від дня вставлення йому 16.02.2015 ІІ групи інвалідності реалізував своє право на отримання згаданої допомоги.

За наведених обставин вимоги позивача, спрямовані до військової частини НОМЕР_1 , є частково обґрунтованими, а тому підлягають до часткового задоволення судом. Зокрема, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача про:

- визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непризначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві»;

- визнання протиправним та скасування рішення Комісії, яка приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у військовій частині НОМЕР_1 від 18.04.2018, оформлене №3, в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби;

- зобов`язання військову частину НОМЕР_1 призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Вимога позивача про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 призначити йому одноразову у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності, з огляду на викладені вище висновки суду задоволенню не підлягає.

Позовні вимоги до Комісії, яка приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у військовій частині НОМЕР_1 , задоволенню не підлягають, оскільки згадана комісія функціонує у складі військової частині НОМЕР_1 , тоді як саме остання є суб`єктом владних повноважень.

З огляду на відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з розглядом справи, судові витрати розподілу не підлягають.

У відповідності до приписів статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України суд не вбачає підстав для того, щоб допустити рішення у цій справі до негайного виконання.

Керуючись статтями 2, 77, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо непризначення ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з настанням інвалідності ІІ групи, яка настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві».

Визнати протиправним і скасувати рішення Комісії, яка приймає рішення про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у військовій частині НОМЕР_1 від 18.04.2018, оформлене №3, в частині відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІ групи, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 призначити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві» у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, встановлені статтями 295 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Т.І. Шейко