Справа № 140/86/19
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/4680/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Гуляка В.В., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року, ухвалене суддею Каленюк Ж.В. у м. Луцьку Волинської області о 14:04, повний текст якого складений 20 березня 2019 року, у справі №140/86/19 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним і скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

15 січня 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача - Волинської митниці ДФС , у якому просив визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 11 грудня 2018 року №UA205110/2018/001133/2.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 06.12.2018 при перетині митного кордону України до Львівської митниці ДФС представником позивача ПП «ВЕСТБРОК» було подано попередню митну декларацію, в якій зазначено загальну фактурну вартість автомобіля в розмірі 6800 євро, у зв`язку з чим зроблено відповідні розрахунки митних платежів, що були сплачені позивачем згідно квитанції №0.0..1 від 05.12.2018. У цей день ЗМК МП «Краковець» Львівської митниці ДФС було проведено митний огляд автомобіля, про що складено Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA 209020/2018/50190 від 06.12.2018. За результатами огляду було здійснено повний пропуск автомобіля до митного органу призначення - Волинської митниці ДФС.

10.12.2018 ПП «ВЕСТБРОК» було подано митну декларацію №UA205100/2018/020327, у графі 42 якої ватрість автомобіля також була визначена за основним методом, а саме за фактурною вартістю в розмірі 6800 євро.

Відповідач не погодившись із визначеною декларантом митною вартістю, 11.12.2018 прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA205110/2018/001133/2, що мало наслідком збільшення митної вартості товару та склала 8700 євро.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивачем 13 грудня 2018 року було подано скаргу до Волинської митниці ДФС. В подальшому листами від 18 та 19 грудня 2018 року надіслано додаткові копії документів для прийняття рішення за результатами розгляду скарги, однак листом Волинської митниці ДФС від 20 грудня 2018 року №150/19/03-7019-01 повідомлено про відмову у задоволенні скарги.

Позивач вважає рішення Волинської митниці ДФС від 11 грудня 2018 року про коригування митної вартості товарів №UA205110/2018/001133/2 протиправним та таким, що підлягає скасуванню. Зазначає, що на підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товару та обраного методу її визначення декларантом було подано усі необхідні документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування згідно з частиною першою статті 53 Митного кодексу України (далі - МК України), які відповідачем необґрунтовано не взято до уваги. При цьому, у відповідача не було підстав, визначених частиною третьою статті 53 МК України, запитувати додаткові документи у декларанта. Так, у повідомленні про надання додаткових документів відсутні покликання на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації (хоча ціна, зазначена у документах, відповідає ціні, зазначеній у митній декларації) та відсутні вказівки на те, які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах (хоча подані документи чітко визначають, що розрахунок за автомобіль було здійснено позивачем у день його оплати у розмірі 6800 євро з урахування ПДВ в розмірі 0 %); які саме складові митної вартості не підтверджені документально.

Позивач зауважує, що транспортування автомобіля не здійснювалося, як і не здійснювалося його страхування (поданий відповідачу страховий поліс підтверджує страхування відповідальності власника транспортного засобу перед третіми особами), також із поданих при митному оформленні автомобіля документів не вбачається, що позивач поніс (чи повинен понести) витрати, що можуть бути включені до митної вартості товару, що визначені частиною десятою статті 58 МК України. Також відповідачем не було виявлено розбіжностей у документах та/або ознак їх підробки.

На думку позивача, всупереч вимог, визначених ст. 55 МК України, оскаржуване рішення не містить посилань на наявність в митного органу інформації (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у ньому відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товару, скоригованої відповідачем, та фактів, які вплинули на таке коригування. Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за другорядним методом.

Вказує, що відповідно до відомостей електронного каталогу Schwacke, де вказані середні ціни на автомобілі у європейських країнах, наданих ПП "ВЕСТБРОК", що має доступ до вказаного каталогу, станом від 19 грудня 2018 року покупна (ринкова) вартість автомобіля Volkswagen Golf Variant 1.6 TDI Cup без урахування наявності пошкоджень становить 6600 євро з ПДВ (№ оцінки 018797/28354375), тоді як придбаний позивачем автомобіль взагалі не оподатковувався ПДВ. Тобто, ринкова вартість автомобіля відповідної марки та моделі, що й у позивача, є взагалі меншою, ніж сплачена та задекларована останнім, що перекладає на відповідача обов`язок доказування обґрунтованості прийняття рішення про коригування митної вартості автомобіля до рівня 8700 євро.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Рішення мотивоване тим, що відповідачем не обґрунтовано ціну, яка визначена ним у розмірі 8700 євро внаслідок проведеного коригування митної вартості за резервним методом; відповідач не довів того, що товар за такою митною вартістю дійсно був увезений до України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що за результатом опрацювання згенерованих профілів ризику, посадовою особою митниці здійснено відповідні митні формальності та встановлено, що «митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення МВ за VIN-кодами НОМЕР_1 , валюта -EUR, вартість - 8700 Євро».

З огляду на вказане, відповідний запит щодо визначення митної вартості т/з було направлено до спеціалізованого підрозділу, а саме Управління адміністрування митних платежів та митно-тарифного регулювання Волинської митниці ДФС.

За результатами опрацювання запиту та документів, поданих до митного оформлення, декларанту направлено повідомлення з вимогою про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.

У відповідь на вказану вимогу щодо надання додаткових документів на підтвердження заявленої митної вартості декларантом направлено повідомлення від 11.12.2018 №б/н про відмову у наданні витребуваних документів, що в розумінні ч.6 ст.54 МК України є підставою для відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

В даному випадку, за відсутності одного із обов`язкових документів - документа про оплату за товар та ненадання документів на транспортування визнання заявленою позивачем митної вартості було неможливим.

Зважаючи на фактичну оплату товару готівкою під час придбання авто, позивач при митному оформленні т/з в режимі «імпорт» був зобов`язаний вказати цей документ в гр.44 та подати митниці. Проте, документів про оплату т/з готівкою чи іншим способом, передбаченим законодавством, позивач до прийняття рішення про коригування митної вартості не надав.

Скаржник зазначає, що згідно вимог ч.10 ст.58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включались до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України та витрати на страхування цих товарів.

Вказує на помилковість висновків суду першої інстанції про нездійснення позивачем транспортування вказаного транспортного засобу, оскільки подана позивачем митна декларація для здійснення митного оформлення авто засвідчує транспортування автомобіля самоходом, а тому витрати, понесені на оплату пального, обов`язково підлягають включенню до митної вартості товару.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 05 грудня 2018 року позивач ОСОБА_1 у компанії AHG Cars (місцезнаходження - Німеччина, місто Фульда) придбав легковий автомобіль VOLKSWAGEN GOLF, номер кузова НОМЕР_1 за ціною 6800 євро (ПДВ 0 %), що підтверджується квитанцією від 05 грудня 2018 року (т.1 а.с.25), рахунком-фактурою продавця від 05 грудня 2018 року №200 (т.1 а.с.15), згідно з яким оплата проведена готівкою. 06 грудня 2018 року при перетині митного кордону України до Львівської митниці ДФС представником позивача ПП "ВЕСТБРОК" було подано попередню митну декларацію ДКД - EE №UA 205100.2018.20059 (т.1 а.с.11), в якій зазначено загальну фактурну вартість автомобіля в розмірі 6800 євро та з урахуванням якої зроблено відповідні розрахунки митних платежів, що були сплачені згідно з квитанцією від 05 грудня 2018 року №0.0..1 (т.1а.с.12).

У цей же день митним органом було проведено митний огляд автомобіля, про що складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 06 грудня 2018 року №UA 209020/2018/50190, яким, серед іншого, встановлено, що автомобіль має пошкодження та такі ознаки експлуатації: пошкоджено лакофарбове покриття по кузову автомобіля, сколи на лобовому склі, капоті, передньому бампері, забруднена та пошкоджена оббивка салону та сидінь, підтікання оливи в моторному відсіку (т.1 а.с.13). За результатами огляду було здійснено повний пропуск автомобіля до митного органу призначення - Волинської митниці ДФС.

10 грудня 2018 року ПП "ВЕСТБРОК" було подано митну декларацію №UA205100/2018/020327 (т.1 а.с.52-53), у якій вартість автомобіля була визначена за основним методом, а саме за фактурною вартістю у розмірі 6800 євро. До митної декларації додано наступні документи (графа 44 та доповнення №1): рахунок-фактуру від 05 грудня 2018 року №200 (т.1 а.с.15), декларацію про походження товару від 05 грудня 2018 року, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 06 грудня 2018 року №UA209020/2018/50190 (т.1 а.с.13), свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 01 серпня 2014 року EJ 493034 (т.1 а.с.16), фото від 10 грудня 2018 року, квитанцію про сплату митних та інших платежів від 05 грудня 2018 року №0.0..1 (т.1 а.с.12), паспортний документ для виїзду за кордон, паспорт громадянина України.

10 грудня 2018 року посадовою особою митниці направлено електронне повідомлення декларанту наступного змісту: "Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено, що декларантом заявлено митну вартість за резервним методом визначення митної вартості на рівні 6800 євро. ...У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також в зв`язку із спрацюванням ризиків АСАУР "Митна вартість товару нижча митної вартості кінетичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення митної вартості за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість - 8700,00" запропоновано в 10-денний термін надати: банківські платіжні документи (банківські платіжні доручення, чеки), що підтверджують оплату за товар та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про вартісні та якісні характеристики оцінюваного товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; якщо здійснювалось страхування - страхові документи, інші документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, що містять відомості про вартість перевезення; інші додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару (за бажанням) (т.1 а.с.66).

Митним брокером ПП "ВЕСТБРОК" листом від 11 грудня 2018 року повідомлено про відсутність додаткових документів (т.1 а.с.65).

11 грудня 2018 року відповідачем було прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205110/2018/001133/2 (т.1 а.с.50-51).

Підставою для прийняття рішення крім тих, що були викладені у запиті про надання додаткових документів від 10 грудня 2018 року, а саме: "Під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості було встановлено, що декларантом заявлено митну вартість за резервним методом визначення митної вартості на рівні 6800 євро». зазначено: «Декларант не надав інших додаткових документів для підтвердження митної вартості, про що повідомив листом б/н від 11 грудня 2018 року. У зв`язку з тим, що документи подані для підтвердження митної вартості товарів не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також в зв`язку з спрацюванням ризиків АСАУР "Митна вартість товару нижча митної вартості кінетичних товарів. Обов`язкове направлення запиту до спеціалізованого підрозділу, а також звернення до підрозділу ДФС для визначення MB за VIN-кодами: НОМЕР_1 , валюта - EUR, вартість - 8700,00"... митну вартість також визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України на підставі цінової інформації ЄАІС ДФС, відповідно до наказу ДФС №780 від 28 листопада 2018 року "Про забезпечення моніторингу за митними оформленнями транспортних засобів, бувших у вжитку", та спрацюванням системи ризиків АСАУР. ... Рівень митної вартості становить 8700 євро".

У зв`язку з прийнятим рішенням відповідачем було оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205110/2018/00019 (т.1 а.с.19).

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач 13 грудня 2018 року подав скаргу до Волинської митниці ДФС (т.1 а.с.20). В подальшому, листами від 18 та 19 грудня 2018 року позивач подав до митниці додаткові копії документів для прийняття рішення за результатами розгляду скарги, серед яких: митна декларація країни відправлення (Німеччина) від 05 грудня 2018 року MRN 18DE03E8 (т.1 а.с.57); квитанція про оплату від 05 грудня 2018 року на суму 6800 євро (ПДВ 0 %); страховий поліс від 05 грудня 2018 року 18А104833 (т.1 а.с.26).

Водночас, 19 грудня 2018 року декларант подав нову МД №UA205100/2018/021007 (т.1 а.с.69-70), до якої, окрім попередньо названих документів, додав сертифікат відповідності щодо індивідуального затвердження колісного транспортного засобу від 07 грудня 2018 року №UA.009.62120-18 (т.1 а.с.54-56). За вказаною декларацією Волинською митницею ДФС також видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205110/2018/02512 (т.1 а.с.71) у зв`язку із прийняттям рішення щодо коригування від 11 грудня 2018 року №UA205110/2018/001133/2.

Листом Волинської митниці ДФС від 20 грудня 2018 року №150/19/03-7019-01 ОСОБА_1 повідомлено про розгляд додатково наданих документів, які також не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості: платіжний документ про оплату від 05 грудня 2018 року не є банківським платіжним документом, що стосується оцінюваного товару в розумінні пункту 4 частини другої статті 53 МК України, а митна декларація країни відправлення та страховий документ не містять відомостей про вартість автомобіля (т.1 а.с.27-28).

20 грудня 2018 року декларантом позивача подану МД №UA205100/2018/021142 (т.1 а.с.73-74), за якою імпортований автомобіль випущено у вільний обіг у зв`язку із сплатою митних платежів згідно з митною вартістю товару, визначеною декларантом, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до Розділу Х МК України.

Позивач, вважаючи рішення Волинської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 11 грудня 2018 року №UA205110/2018/001133/2 протиправним, звернувся до суду з вимогою про її скасування.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до статей 49, 50 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Згідно із частиною першою статтею 51 Митного кодексу України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та главою 8.

За приписами частини другої статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Як встановлено частиною першою статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Відповідно до частини другої статті 53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах 5 і 6 статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

За правилами частини третьої статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з частиною першою статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Частиною четвертою статті 54 Митного кодексу України встановлено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування.

Водночас частиною п`ятою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Відповідно до статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 МК за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів.

Зокрема, частиною другою статті 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено тощо.

Наявність в органу доходів і зборів обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Орган доходів і зборів зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності.

Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Суд апеляційної інстанції, здійснивши перевірку рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо відповідності визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України критеріям, вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

З наявних в матеріалах справи доказів слідує, що митну вартість імпортованого товару, що вказана у митній декларації, декларантом визначено за основним методом.

Декларант позивача надав наявні у нього документи, що підтверджують митну вартість товарів і обраний ним метод її визначення згідно із частиною другою статті 53 МК України: рахунок-фактуру від 05 грудня 2018 року №200, згідно з яким оплата за товар проведена готівкою (т.1 а.с.15, його переклад - т.1 а.с.96). З його змісту не вбачається, що за умовами купівлі-продажу витрати на транспортування включені у вартість товару, а також відсутні відомості про вартість страхування.

При цьому, зазначена митна вартість товару не визнана митним органом у зв`язку з тим, що документи, подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом.

Відповідачем поставлено під сумнів митну вартість товару у зв`язку із відсутністю банківських документів, що підтверджують оплату товару. Разом з тим, у процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. Умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості. Згідно з частиною сьомою статті 58 МК України платежі необов`язково повинні бути здійснені у вигляді переказу грошей (зокрема, але не виключно). Водночас, у рахунку-фактурі від 05 грудня 2018 року №200, виданому продавцем, вказано про сплату покупцем ОСОБА_1 коштів у сумі 6800 євро при передачі автомобіля (т.1 а.с.95-98).

При цьому, судом враховано доводи позивача, що оскільки розрахунок за товар відбувався в готівковій формі безпосередньо продавцю, цей факт не може бути підтверджений банківськими документами. Копію цього рахунка декларант надавав митному органу разом із митною декларацією та додатково для розгляду скарги та разом із новою МД - також і квитанцію про оплату від 05 грудня 2018 року (т.1 а.с.104-105). Зазначені документи підтверджують ціну, яку декларант дійсно сплатив за придбаний товар.

Також у рішення про коригування митної вартості містяться покликання про відмову декларанта від подання додаткових документів для підтвердження числових значень складових митної вартості товарів.

Водночас відповідачем обґрунтованість сумнівів в заявленій декларантом митній вартості, з врахуванням документів, поданих до митного оформлення товару, не доведена.

Відповідно до частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Відтак, в силу приписів статті 55 МК України орган доходів і зборів має право здійснювати коригування митної вартості товару, заявленої декларантом, за відповідних умов, зокрема, якщо ним у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини десятої статті 58 МК України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

витрати, понесені покупцем:

а) комісійні та брокерська винагорода, за винятком комісійних за закупівлю, що є платою покупця своєму агентові за надання послуг, пов`язаних із представництвом його інтересів за кордоном для закупівлі оцінюваних товарів;

б) вартість ящиків тари (контейнерів), в яку упаковано товар, або іншої упаковки, що для митних цілей вважаються єдиним цілим з відповідними товарами;

в) вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням;

належним чином розподілена вартість нижчезазначених товарів та послуг, якщо вони поставляються прямо чи опосередковано покупцем безоплатно або за зниженими цінами для використання у зв`язку з виробництвом та продажем на експорт в Україну оцінюваних товарів, якщо така вартість не включена до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті:

а) сировини, матеріалів, деталей, напівфабрикатів, комплектувальних виробів тощо, які увійшли до складу оцінюваних товарів;

б) інструментів, штампів, шаблонів та аналогічних предметів, використаних у процесі виробництва оцінюваних товарів;

в) матеріалів, витрачених у процесі виробництва оцінюваних товарів (мастильні матеріали, паливо тощо);

г) інженерних та дослідно-конструкторських робіт, дизайну, художнього оформлення, ескізів та креслень, виконаних за межами України і безпосередньо необхідних для виробництва оцінюваних товарів;

роялті та інші ліцензійні платежі, що стосуються оцінюваних товарів та які покупець повинен сплачувати прямо чи опосередковано як умову продажу оцінюваних товарів, якщо такі платежі не включаються до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.

відповідна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу товарів, що оцінюються, їх використання або розпорядження ними на митній території України, яка прямо чи опосередковано йде на користь продавця;

витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на навантаження, вивантаження та обробку оцінюваних товарів, пов`язані з їх транспортуванням до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України;

витрати на страхування цих товарів.

Однак, ані запит про надання додаткових документів від 10 листопада 2018 року, ані оскаржуване рішення про коригування митної вартості не містять покликань на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначеної у митній декларації; відсутні вказівки на те, які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах, які саме складові митної вартості не підтверджені документально. Натомість, ціна, зазначена в документах, відповідає ціні, вказаній в митній декларації, та подані документи чітко визначають, що розрахунок за автомобіль було здійснено позивачем в день його передачі, при чому ціна у розмірі 6800 євро визначена з урахування ПДВ в розмірі 0 %.

Тобто, використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом - компанією AHG Cars (Німеччина, місто Фульда) товару або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Судом першої інстанції встановлено, що страхування автомобіля не здійснювалося; відомості про те, що таке за умовами купівлі-продажу повинне було здійснюватися за рахунок позивача з жодних документів не вбачається. Наданий відповідачу страховий поліс підтверджує лише страхування відповідальності власника транспортного засобу перед третіми особами, а не страхування самого транспортного засобу. Тому, вимога надати документи про вартість страхування автомобіля є необґрунтованою та за наведених умов не виконуваною, оскільки обов`язок застрахувати цей автомобіль у позивача був відсутній.

Також колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача щодо неправомірного невключення коштів на транспортування придбаного автомобіля, зокрема придбання пального для експлуатації транспортного засобу до кордону, до витрат, понесених покупцем. Відсутність документів на підтвердження витрат на придбання пального, позивач обгрунтовує тим, що переданий йому продавцем автомобіль був заправленим.

Тобто, поданими при митному оформленні документами не підтверджується, що позивач поніс (чи повинен понести) витрати, що можуть бути включені до митної вартості імпортованого товару, що визначені частиною десятою статті 58 МК України. Наведене свідчить, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях. Разом з тим, ненадання декларантом запитуваних митним органом документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатньою підставою для застосування митним органом іншого методу визначення митної вартості.

Крім того, колегія суддів зауважує, що, виходячи з принципу послідовності, передбаченого статтею 57 МК України, відповідач при виборі методу визначення митної вартості повинен проводити консультації з декларантом, обмінюючись наявною у кожного з них інформацією. При цьому, застосування резервного методу відповідно до вимог, встановлених статтею 64 МК України, можливе лише за наявності обґрунтованих підстав незастосування попередніх п`яти.

Разом з тим, доказів того, що відповідач провів необхідну консультацію у належний спосіб матеріли справи не містять. Саме лише посилання на проведення консультації не можна вважати таким, що відповідає нормам закону.

Слід зазначити, що ст.55 МК України визначено вимоги щодо форми та змісту рішення, яке приймається органом доходів і зборів, про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту

Відповідно до частини 1 статті 55 цього Кодексу рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Зі змісту рішення про коригування митної вартості товарів від 11 грудня 2018 року №UA205110/2018/001133/2 слідує, у ньому зазначено лише про неможливість застосування другого-п`ятого методів визначення митної вартості у зв`язку з відсутністю інформації щодо угод на ідентичні та подібні (аналогічні) товари та даних, на підставі яких можливе визначення митної вартості згідно з методами четвертим та п`ятим. Доказів в підтвердження проведення посадовою особою відповідача перевірки наявності чи відсутності відомостей про митне оформлення ідентичних чи аналогічних товарів, як цього вимагають митні процедури, відповідачем на розгляд суду суду не надано.

Відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

При прийнятті оскаржуваного рішення відповідачем використано виключно інформацію, надану у зв`язку зі спрацюванням ризиків АСАУР "Митна вартість товару нижча митної вартості ідентичних товарів... вартість - 8700 євро".

Так, згідно з пунктом 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною сьомою статті 54 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Судом встановлено, що декларантом позивача були надані органу доходів і зборів всі необхідні документи для підтвердження заявленої митної вартості при здійсненні митного оформлення як обов`язкові, їх зміст підтвержував заявлену митну вартість ввізного товару.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла до висновку, що декларантом під час митного оформлення товару надано відповідачу усі необхідні документи, передбачені ч.2 ст.53 МК України, які повністю підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, подані документи не містили розбіжностей чи ознаки підробки, а відтак у митного органу не було правових підстав для витребування у декларанта додаткових документів.

Таким чином, висновок про неможливість визначення митної вартості за першим основним методом за ціною контракту з підстав ненадання декларантом позивача документів, які є достатніми для визначення митної вартості товару за ціною договору та в повній мірі підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару, є протиправним.

Аналізуючи вищенаведені правові норми та фактичні обставини справи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів від 11 грудня 2018 року №UA205110/2018/001133/2 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі №140/86/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді В. В. Гуляк
В. Я. Макарик
Постанова складена в повному обсязі 28.05.2019.