Справа № 826/12583/16
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Карпушової О.В., суддів: Епель О.В., Кузьменка В.В., секретар судового засідання Харитонова Х.Б., за участі позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача-1 Польця Д.М., представника відповідача-2 Талана О.П., представника третьої особи - Дяк Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Державної санітарно-епідемілогічної служби України, третя особа - Міністерство охорони здоров`я України, про поновлення на роботі, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявами про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення від 26.07.2017 у справі № 826/12583/16 та про встановлення протиправною бездіяльності Кабінету Міністрів України у зв`язку з невиконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва 26.07.2017 по справі № 826/12583/16 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Державної санітарно-епідеміологічної служби України про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді.

В обгрунтування заяв зазначив, що відповідачами не забезпечено виконання судового рішення, що підтверджується матеріалами листування, а також відсутністю відповідного рішення на офіційному веб-порталі Кабінету Міністрів України про поновлення позивача на посаді.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2019 р. заяви задоволено частково: встановлено протиправною бездіяльність Кабінету Міністрів України у зв`язку з невиконанням рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.07.2017 по справі № 826/12583/16 за позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Державної санітарно-епідеміологічної служби України про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на посаді. В решті вимог зазначених у заяві відмовлено. Доведено до відома Кабінету Міністрів України про допущене порушення для вжиття заходів, щодо виконання рішення суду по справі № 826/12583/16. Про вжиті заходи зобов`язано Кабінет Міністрів України повідомити Окружний адміністративний суд міста Києва у місячний термін з дня прийняття даної ухвали.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції Кабінет Міністрів України подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2019 р. в частині задоволених вимог та ухвалити нове рішення, яким у задоволені заяв відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу обгрунтовано тим, що бездіяльність Кабінету Міністрів України спростовується вчиненими діями в рамках Законів України «Про центральні органи виконавчої влади», «Про Кабінет Міністрів України» та Регламенту. Крім того, на думку апелянта, суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм статтей 382, 383 КАС України.

У судовому засіданні представники відповідачів підтримали доводи апеляційної скарги, просили її задовольнити, позивач заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.07.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08.11.2017, адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено: визнано протиправним та скасовано розпорядження Кабінету Міністрів України від 13.07.2016 № 483-р «Про звільнення ОСОБА_1 з посади заступника Голови Державної санітарно-епідеміологічної служби України»; визнано незаконним та скасовано наказ Державної санітарно-епідеміологічної служби України від 13.07.2016 № 99-к «Про оголошення розпоряджень Кабінету Міністрів України від 13.07.2016 № 483-р 486-р». Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника Голови Державної санітарно-епідеміологічної служби України з 13.07.2016. Допущено негайне виконання постанови суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника Голови Державної санітарно-епідеміологічної служби України з 13.07.2016.

Зазначене рішення суду не виконано, що не заперечується сторонами.

Вказані обставини підтверджені належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст.ст. 129, 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 13 Закону України від 02.06.2016 № 1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" та ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Аналогічна норма закріплена в ст. 370 КАС України, згідно з якою судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Питання судового контролю за виконанням судових рішень врегульовано статтями 382, 383 КАС України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017.

Згідно із ст. 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.

Питання про накладення штрафу вирішується за клопотанням позивача або за ініціативою судді у судовому засіданні з повідомленням сторін. Неприбуття у судове засідання сторін, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду цього питання.

У відповідності до ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

На підтвердження обставин, якими обґрунтовуються вимоги, позивач зазначає докази, про які йому відомо і які можуть бути використані судом.

До заяви додаються докази її надсилання іншим учасникам справи.

Заяву, зазначену у частині першій цієї статті, може бути подано протягом десяти днів з дня, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів, але не пізніше дня завершення строку пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого за відповідним рішенням суду.

У разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання. Неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені, не перешкоджає розгляду такої заяви.

У разі невідповідності заяви вказаним вище вимогам вона ухвалою суду, прийнятою в порядку письмового провадження, повертається заявнику. Така ухвала суду може бути оскаржена.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З аналізу викладених правових норм слідує, що приписами та ст.ст. 382, 383 КАС України визначено два окремі способи судового контролю за виконанням судового рішення, ухваленого не на користь суб`єкта владних повноважень: зобов`язання останнього подати звіт про виконання судового рішення та можливість накладення штрафу за результатами розгляду поданого звіту, а також визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень відповідачем на виконання судового рішення, що здійснюється за ініціативою позивача після розгляду справи.

Судом встановлено, що на час звернення позивача із вказаними заявами, його не було поновлено на посаді заступника Голови Державної санітарно-епідеміологічної служби України з 13.07.2016.

З огляду на висновки Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах "Алпатов та інші проти України", "Робота та інші проти України", "Варава та інші проти України", "ПМП "Фея" та інші проти України"), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Так, фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту - є обов`язковою складовою судового процесу.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Із зазначеного слідує, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Конституційний Суд України у Рішенні від 30 січня 2003 року N 3-рп/2003 у справі про розгляд судом окремих постанов слідчого та прокурора зауважив, що "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах" (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини).

У Рішенні від 30 червня 2009 року N 16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

Крім того, колегія суддів зауважує, що відповідно до частини сьомої ст. 235 КЗпП рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, ухвалене органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно виконується не з часу набуття ним законної сили (як це передбачено для переважної більшості судових рішень), а негайно з часу його оголошення на судовому засіданні, що забезпечує швидкий і реальний захист прав та інтересів громадян і держави.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги щодо відсутності у заяві інформації про день пред`явлення виконавчого листа до виконання, про хід виконавчого провадження в даному випадку не є доречним, оскільки лише підтверджують небажання відповідача самостійно негайно виконати рішення суду, що порушує конституційні права позивача, зокрема, право на працю.

У відповідності до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Всі доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Повний текст постанови виготовлено 27.05.2019 року.

Керуючись ст.ст. 229, 241, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329 Кодексу адміністративного судочинства України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2019 р. - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 13 березня 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Кабінету Міністрів України, Державної санітарно-епідемілогічної служби України, третя особа - Міністерство охорони здоров`я України, про поновлення на роботі - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Колегія суддів: О.В. Карпушова

О.В. Епель

В.В. Кузьменко