Справа № 280/1876/19
Суддя: Сіпака Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

27 травня 2019 року Справа № 280/1876/19 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сіпаки А.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 )

до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (вул. Гагаріна, буд. 2-Б, м. Запоріжжя, 69057, )

про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду із позовом до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі відповідач), в якому позивач просить суд: визнати протиправним бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку щомісячного грошового утримання судді у відставці з 04.12.2018 та 01.01.2019 та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок мого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, за позивача заявами та довідками Апеляційного суду Запорізької області від 22.12.2018 № 07-48/190 та №17- 48/44 від 30.01.2019 без обмеження його граничного розміру за періоди з 04.12.2018 по 31.12.2018 й з 01.01.2019 по 31.01.2019, виплатити заборгованість за цей період з урахуванням раніше проведених виплат.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що за рішенням Конституційного суду України у справі №11-р/2018 від 04 грудня 2018 року відновлена редакція Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VIII, за якою «посадовий оклад судці місцевого суду з 1 січня 2015 року встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат», що з 04.12.2018 року призвело до зміни складових розміру суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді. Вказує, що у зв`язку із зміною складових розміру суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді, звернулась до відповідача з заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці. Проте, 16.01.2019 відповідач надав відповідь, в якій зазначено, що перерахунок буде здійснено з 01.01.2019. Також, позивач зазначає, що у зв`язку із зміною розміру суддівської винагороди працюючого судді з 01.01.2019 року, звернулась до відповідача з заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці. На яку отримала відповідь, в якій відповідач зазначив, що перерахунок здійснено з 01.02.2019. Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо нездійснення перерахунку з 04.12.2018 року по 31.12.2018 року та з 01.01.2019 по 31.01.2019 року за довідками Апеляційного суду Запорізької області про зміну розміру суддівської винагороди працюючого судді на відповідній посаді звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Ухвалою судді від 02.05.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судовому засіданні 27.05.2019. Цією ж ухвалою витребувано від Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя докази, які надійшли до суду на виконання ухвали 24.05.2019.

24 травня 2019 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов (вх.№21226), відповідно до якого встановлено, що постановою Правління Пенсійного фонду України №3-1 від 25.01.2008 року затверджений Порядок подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України. Представник відповідача вказує, що відповідно до п. 4 розділу ІІ Порядку №3-1, перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. З 01.01.2019 відповідачем проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача виходячи із розміру суддівської винагороди, визначеної у довідці Апеляційного суду Запорізької області від 22.12.2018 №07-48/190. Також, З 01.02.2019 відповідачем проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача виходячи із розміру суддівської винагороди, визначеної у довідці Апеляційного суду Запорізької області від 30.01.2019 №17-48/44. Зазначає, що перерахунки відповідачем проведено у відповідності до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» з урахуванням вимог Порядку №3-1. Просить відмовити позивачу у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Ухвалою суду від 27.05.2019 відмовлено представнику відповідача у задоволені клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 10 ч.1 ст. 4 КАС України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Отже, відповідно до вищевказаних приписів КАС України, справу розглянуто судом в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами у межах строку, встановленого ст. 258 КАС України.

Суд, розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наступне.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Центральному обєднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та з вересня 2016 року отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% суддівської винагороди, відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

16.01.2019 позивач звернулась до об`єднаного управління із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, додавши довідку про суддівську винагороду від 22.12.2018 № 07-48/190, видану Апеляційним судом Запорізької області. Згідно вказаної довідки суддівська винагорода, яка враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судцям у відставці станом на 04.12.2018 склала 46516,80 грн., у тому числі посадовий оклад 29073,00 грн. та доплата за вислугу років 17433,80 грн.

На підставі вказаних вище документів, об`єднаним управлінням проведено позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2019.

30.01.2019 позивач звернулась до об`єднаного управління із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, додавши довідку про суддівську винагороду від 30.01.2019 № 17-48/44, видану Апеляційним судом Запорізької області. Згідно вказаної довідки суддівська винагорода, яка враховується при обчисленні щомісячного довічного грошового утримання судцям у відставці станом на 01.01.2019 склала 50715,20 грн., у тому числі посадовий оклад 31697,00 грн. та доплата за вислугу років 19018,20 грн.

На підставі вказаних документів об`єднаним управлінням проведено позивачу перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 01.02.2019.

Позивач вважаючи протиправним проведення перерахунку довічного грошового утримання не з 04.12.2018 року та не з 01.01.2019 року, звернулась з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи суд виходить з наступного.

В обґрунтування своєї позиції відповідач посилається на те, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання проводиться з 1 числа місяці, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою. В зв`язку з чим довічне грошове утримання судді у відставці (позивача) повинно було перераховано з 01.01.2019 та з 01.02.2019 відповідно.

Суд зазначає, що згідно із статтею 141 Закону України від 07.07.2010 №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VІІІ «Про забезпечення права на справедливий суд» та рішення Конституційного суду України від 08.06.2016 у справі №4-рп/2016), у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Аналогічні приписи встановлені в статті 142 Закону України від 02.06.2016 №1402-VІІІ «Про судоустрій і статус суддів», який набрав чинності 30.09.2016 та діє на теперішній час.

Отже, за приписами наведених норм правовою підставою для перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці є факт зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді.

Абзацом 2 пункту 3 розділу II Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VІІІ установлено, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 1 січня 2017 року.

04.12.2018 Конституційним Судом прийнято рішення №11-р/2018, згідно якого визнано таким, що не відповідає Конституції України(є неконституційним), положення частини третьої статті 133 Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд»). Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: «Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 01.01.2011 - 6 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2012 - 8 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2013 - 10 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2014 - 12 мінімальних заробітних плат; з 01.01.2015 - 15 мінімальних заробітних плат».

Також, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини десятої статті 133 Закону України від 07.07.2010 №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд»), згідно якого «суддя, який не здійснює правосуддя (крім випадків тимчасової непрацездатності, перебування судді у щорічній оплачуваній відпустці), не має права на отримання доплат до посадового окладу», для цілей застосування окремих положень Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» зі змінами.

В частині 3 резолютивної частини рішення також вказано, що положення частин третьої та десятої статті 133 Закону України від 07.07.2010 №2453-VІ «Про судоустрій і статус суддів» (у редакції Закону України від 12.02.2015 №192-VІII «Про забезпечення права на справедливий суд»), які визнані неконституційними пунктами 1, 2 резолютивної частини цього рішення, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Конституційний Суд України у даному рішенні відновив права на отримання посадового окладу у розмірі 15 прожиткових мінімумів для працездатних осіб з 01.01.2015, а також зазначив, що положення частини третьої статті 133 Закону №2453 (у редакції Закону №192) звужує зміст та обсяг гарантій незалежності суддів у частині зменшення гарантованого розміру винагороди судді, створює загрозу для незалежності як судді, так і судової влади в цілому, а також передумови для впливу на суддю через розмір його матеріального забезпечення. Таким чином, положення частини третьої статті 133 Закону №2453 (у редакції Закону №192) суперечить частинам першій та другій статті 26 Конституції України.

Також, Конституційний Суд України вказав, що якщо позбавлення судді права на отримання доплат до посадового окладу може бути визнане доцільним та виправданим, зокрема, у випадку притягнення його до кримінальної чи дисциплінарної відповідальності, наслідком якого є відсторонення судді від посади чи від здійснення правосуддя, то позбавлення судді цього права, коли він не здійснює правосуддя через обставини, що не залежать від нього особисто або не обумовлені його поведінкою, як випливає зі змісту положення частини 10 статті 133 Закону №2453 (у редакції Закону №192) є несправедливим, невиправданим та необґрунтованим.

Таким чином, суд приходить до висновку, що саме з 04.12.2018 втратили чинність положення частини третьої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року №2453-VІ, в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12 лютого 2015 року №192-VІII, та відновили свою дію положення цієї статті в її первинній редакції, а саме «Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом.», а отже саме з 04.12.2018 виникає право у проведенні перерахунку раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Крім того, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2019 становить 1921,00 грн., що також є підставою для проведення раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці саме з 01.01.2019.

При цьому, суд вважає помилковим посилання відповідача на пункт 4 Розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Пенсійного Фонду України від 25.01.2008 №3-1, та, як наслідок, визначення періоду, за який підлягає перерахунку раніше призначене щомісячне довічне грошове утримання.

Відповідно до цього пункту передбачено, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Тобто, положення вказаного нормативного акту визначають період, в якому має бути здійснено відповідний перерахунок, що помилково ототожнюється відповідачем з періодом, за який може бути здійснений такий перерахунок. Слід наголосити, що дата, з якої у відповідача виник обов`язок здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача в даному випадку, не є тотожним поняттям з датою, з якої позивач набув право на такий перерахунок.

На підставі викладеного, суд зазначає, що право на перерахунок щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці у позивача виникло з 04.12.2018 року, з прийняттям Рішення Конституційного Суду України №11-р/2018 у справі №1-7/2018 (4062/15), та з 01.01.2019 - з прийняттям Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік», що відповідає вимогам ст.ст.19, 92 Конституції України, Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Додатково суд зазначає, що Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.06.2016 №4-рп/2016 (справа про щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці) зазначив, що виключення положення щодо можливості перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у зв`язку зі збільшенням грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, також знижує гарантії незалежності суддів, а тому у разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання (пункт 2 мотивувальної частини).

Таку ж правову позицію Конституційний Суд України висловив і у рішенні від 03.06.2013 №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного грошового утримання суддів у відставці) зазначивши, що будь-яке зниження рівня гарантій незалежності суддів суперечить конституційній вимозі неухильного забезпечення незалежного правосуддя та права людини і громадянина на захист прав і свобод незалежним судом, оскільки призводить до обмеження можливостей реалізації цього конституційного права, а отже, суперечить частині першій статті 55 Конституції України (абзац 2 пункту 3 мотивувальної частини).

Таким чином, Конституційний Суд України наголошує, що конституційний статус суддів, які здійснюють правосуддя, та суддів у відставці передбачає їх належне матеріальне забезпечення, яке повинне гарантувати здійснення справедливого, незалежного, неупередженого правосуддя.

Відповідно до пункту 6.4 Європейської хартії про закон «Про статус суддів» (Лісабон, 8-10 квітня 1999 року) судді, які досягли встановленого законом віку для виходу у відставку з суддівської посади і виконували суддівські обов`язки протягом певного терміну, повинні отримувати пенсію по виходу у відставку, рівень якої повинен бути якомога ближче до рівня їхньої останньої заробітної плати в якості судді.

Крім того, суд зазначає що в довідках Апеляційного суду Запорізької області від 22.12.2018 № 07-48/190 та від 30.01.2019 № 17-48/44, чітко зазначена дата виникнення права позивача на перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці - 04.12.2018 та 01.01.2019 відповідно, і відповідач, не повертаючи їх як неналежно оформлені, прийняв ці довідки до виконання, проте, через власні міркування, перерахунок здійснив не з 04.12.2018 та з 01.01.2019, а з 01.01.2019 та з 01.02.2019, що не відповідає вимогам Конституції України та законів України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст.9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачем не доведено правомірність проведення перерахунку позивачу довічного грошового утримання з 01.01.2019 та з 01.02.2019, що зумовлює наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (вул. Гагаріна, буд. 2-Б, м. Запоріжжя, 69057, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя в частині не проведенні перерахунку ОСОБА_1 довічного грошового утримання з 04.12.2018 по 31.12.2018, відповідно до заяви від 16.01.2019 року та довідки Апеляційного суду Запорізької області від 22.12.2018 року № 07-48/190, та з 01.01.2019 по 31.01.2019, відповідно до заяви від 30.01.2019 року та довідки Апеляційного суду Запорізької області від 30.01.2019 року № 17-48/44.

Зобов`язати Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86% суддівської винагороди судді який працює на відповідній посаді, за заявою позивача від 16.01.2019 року та довідкою Апеляційного суду Запорізької області від 22.12.2018 року № 07-48/190 без обмеження його граничного розміру, з 04.12.2018 по 31.12.2018, та виплатити заборгованість за цей період з урахуванням раніше проведених виплат.

Зобов`язати Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в розмірі 86% суддівської винагороди судді який працює на відповідній посаді, за заявою позивача від 30.01.2019 року та довідкою Апеляційного суду Запорізької області від 30.01.2019 року № 17-48/44 без обмеження його граничного розміру, з 01.01.2019 по 31.01.2019, та виплатити заборгованість за цей період з урахуванням раніше проведених виплат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) сплачену суму судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (вул. Гагаріна, буд. 2-Б, м. Запоріжжя, 69057, ).

Рішення суду набирає законної сили у порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України та може бути оскаржене у порядку та строки, передбачені ст.ст. 293, 295, 296 та 297 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 28.05.2019.

Суддя А.В. Сіпака