Справа № 200/6266/19-а
Суддя: Логойда Т. В.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2019 р. Справа№200/6266/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

секретар судового засідання Галустян Р.Г.,

з участю представника позивача Максюти М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

У травні 2019 року Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області звернулося до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому зазначало, що головним державним виконавцем Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області прийнято постанову від 22 квітня 2019 року про накладання штрафу (ВП №58564077), якою за невиконання без поважних причин у встановлений строк рішення суду на боржника - Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області накладено штраф у розмірі 5100 грн.

Вказану постанову позивач вважав протиправною, оскільки судове рішення, на виконання якого виданий виконавчий лист, було виконано в добровільному порядку та в повному обсязі в межах коштів, що виділені з Державного бюджету України ще до відкриття виконавчого провадження, про що повідомлено державного виконавця, тому підстави для накладення штрафу були відсутні.

У зв`язку з наведеним позивач просив визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про накладення штрафу від 22 квітня 2019 року, що прийнята у виконавчому провадженні ВП №58564077.

Відзив на позовну заяву у встановлений строк подано не було. Пояснень щодо поважних причин його неподання - до суду не подано.

З огляду на наведене неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин судом кваліфіковано як визнання позову (ч. 4 ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України).

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Пояснив, що за відсутності відповідного фінансового забезпечення, а саме виділення коштів з Державного бюджету України, повністю виконати судове рішення в частині виплати стягувачу заборгованості по пенсії на сьогодні не можливо. Після виділення коштів вся заборгованість відразу буде виплачена. Просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Неявка у судове засідання таких осіб не перешкоджає розгляду справи по суті.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 06 березня 2019 року відкрито виконавче провадження ВП №58564077 з примусового виконання виконавчого листа №200/12127/18-a, що виданий 06 березня 2019 року Донецьким окружним адміністративним судом на виконання рішення цього ж суду, яким зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області поновити ОСОБА_1 виплату пенсії та сплатити заборгованість з 01 серпня 2018 року.

Постанову направлено на адресу боржника та отримано ним 26 березня 2019 року.

03 квітня 2019 року боржником до державного виконавця подано лист від 29 березня 2019 року №5859/03/34 про виконання постанови, в якому повідомлялося, що ним 26 березня 2019 року отримано постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №58564077 від 06 березня 2019 року. Між тим, судове рішення було виконано в добровільному порядку ще до відкриття виконавчого провадження. Так, згідно з розпорядженням Управлінням Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області від 28 лютого 2019 року та протоколу від 01 березня 2019 року проведено нарахування заборгованості на загальну суму 14206,17 грн.

Вказаним листом також повідомлено, що фінансування пенсій, а також заборгованості за рішенням суду, і контроль за їх виплатою проводиться розпорядниками вищого рівня. Нараховану суму пенсії у розмірі 14206,17 грн. боржником включено до потреби у коштах на виплату за рішенням суду на квітень 2019 року та 14 березня 2019 року електронною поштою направлено до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області для узгодження фінансування сум на виплату за рішеннями суду.

У вказаному листі боржник, посилаючись на фактичне виконання судового рішення у добровільному порядку, просив закінчити виконавче провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

До листа додав відповідні розпорядження про перерахунок пенсії стягувача, протокол за її пенсійною справою.

Постановою головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 22 квітня 2019 року ВП №58564077 за невиконання без поважних причин у встановлений строк рішення суду на боржника - Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області накладено штраф у розмірі 5100 грн.

Вказаною постановою також зобов`язано боржника виконати судове рішення протягом 10 робочих днів.

Копію постанови направлено боржнику та отримано ним 02 травня 2019 року.

Судом також встановлено, що позивачем на адресу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області надіслано лист про контроль виконання рішень суду від 14 березня 2019 року № 1923/03/45, яким проінформовано про потребу у коштах на виплату за рішеннями суду про стягнення коштів станом на 14 березня 2019 року. До вказаного листа додано, зокрема додаток №1, до якого включено стягувача за виконавчим провадженням - ОСОБА_1 та суму коштів на неї - 14206,17 грн.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад як, зокрема обов`язковість виконання рішень (ст. 2 вказаного Закону).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 4 ст. 18 вказаного Закону визначено, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Згідно з ч. ч. 1 та 2 ст. 63 вказаного Закону за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Згідно з ч. 3 ст. 63 вказаного Закону виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У разі повторного невиконання без поважних причин боржником рішення, якщо таке рішення може бути виконано без участі боржника, виконавець надсилає органу досудового розслідування повідомлення про вчинення боржником кримінального правопорушення та вживає заходів примусового виконання рішення, передбачених цим Законом.

Відповідно до ст. 75 вказаного Закону, яка визначає відповідальність за невиконання рішення, що, зокрема, зобов`язує боржника вчинити певні дії, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Вказані статті, як і спеціальний закон, не містять норм, які б звільняли боржника від відповідальності за невиконання без поважних причин рішення суду в залежності від тих чи інших обставин.

Поважними в розумінні наведених норм закону можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником та які не залежали від його волевиявлення.

Орган Пенсійного фонду України не заперечує проти того, що судове рішення, яке набрало законної сили підлягає виконанню, і невиплачену суму перерахованої на підставі такого судового рішення пенсії слід виплатити стягувачу.

У заяві, що надсилалася на адресу відповідача, він зазначав, що нараховану суму пенсії включено до потреби у коштах на виплату за рішенням суду, про що повідомлено Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області як розпорядника бюджетних коштів.

Представник органу Пенсійного фонду України в судовому засіданні пояснив, що за відсутності відповідного фінансового забезпечення, а саме виділення коштів з Державного бюджету України, повністю виконати судове рішення в частині виплати стягувачу заборгованості по пенсії на сьогодні не можливо.

Згідно з п. 1 розд. І Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі головне управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі Фонд). Головні управління Фонду підпорядковуються Фонду та разом з управліннями Фонду в районах, містах, районах у містах, а також об`єднаними управліннями (далі управління Фонду) утворюють систему територіальних органів Фонду.

Відповідно до пп. 4 п. 4 вказаного Положення Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування пенсій.

Згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до ст.ст. 23 та 116 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету можна здійснювати лише за наявності відповідного бюджетного призначення, встановленого законом про Державний бюджет України. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнування та здійснення видатків бюджету з перевищенням бюджетних призначень є порушенням бюджетного законодавства.

Отже, фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе лише за наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Враховуючи наведене, невиконання органом Пенсійного фонду України судового рішення в частині повної виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.

Це не виключає існування принципу обов`язковості судового рішення, згідно з яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України (ст. 1291 Конституції України, ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України).

Однак, накладення на орган Пенсійного фонду України штрафу у такому випадку не захищає право особи (стягувача) на отримання бюджетних коштів.

Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені в постанові Верховного Суду від 24 січня 2018 року у справі № 405/3663/13-а (провадження № К/9901/1598/18), які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Вказані обставини не були враховані державним виконавцем при винесенні постанови про накладення штрафу.

З огляду на наведене, оскаржена постанова підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

З огляду на наведене сплачена суб`єктом владних повноважень сума судового збору стягненню з відповідача не підлягає.

Керуючись статтями 32, 243 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов Управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області (84302, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Поштова, 5, ) до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (84333, Донецька обл., м. Краматорськ, вул. Академічна, 20, ) про визнання протиправною та скасування постанови задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про накладення штрафу від 22 квітня 2019 року, що прийнята у виконавчому провадженні ВП №58564077.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Логойда Т. В.