Справа № 160/1919/19
Суддя: Кучма Костянтин Сергійович
Дата ухвалення: 2019-04-26 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 квітня 2019 року Справа № 160/1919/19
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кучма К.С., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування матеріальних збитків та компенсації моральної шкоди, -
Позивач звернулася до адміністративного суду з позовом, в якому з урахуванням уточненого позову, просила: визнати дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області протиправними; зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплатити пенсію з 07.03.2017 року по дату звернення; стягнути з відповідача заборгованість пенсійних виплат за березень-серпень 2017 року включно; стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 50 000 грн.; стягнути з відповідача вартість проїзду до Головного управління ПФУ у м.Київ 1 197,50 грн., а також судові витрати у розмірі 768,40 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона з 19.07.2007 року отримує державну пенсію за віком. У лютому 2017 року вона звернулася до структурного підрозділу відповідача із пакетом документів для переходу на інший вид пенсії, а саме, по втраті годувальника, її померлого чоловіка ОСОБА_2 , який працював у шахті « Гігант » рудоуправління ім.Дзержинського, де 07.05.1986 року він загинув. Але відповідачем було відмовлено у прийнятті документів, з підстав невідповідності заяви вимогам нормативних документів. У березні 2017 року позивач повторно звернулася до структурного підрозділу відповідача із заявою та необхідним пакетом документів, але її заяву про перехід на інший вид пенсії зареєстровано не було та повернуто без реєстрації, а наданий пакет документів прийнято.
У травні 2017 року позивач звернулася до структурного підрозділу відповідача за результатами розгляду заяви, та їй було повідомлено про розмір пенсії, яку нарахували її покійному чоловіку у сумі 1 573 грн., а відповідно її половина, що належить їй до виплати складає 623,50 грн., що разом із доплатою до встановленого розміру мінімальної пенсії становить 1 247 грн. Не погоджуючись із розміром пенсії, враховуючи, що чоловік позивача працював шахтарем та більше 15 років пропрацював під землею, вона звернулася у серпні 2017 року щодо перерахунку розміру пенсії та у жовтні 2017 року отримала чергову відмову в призначені пенсії в разі втрати годувальника. Не погоджуючись із отриманою відмовою, позивач звернулася до Пенсійного фонду України, після чого їй було здійснено перерахунок пенсії в разі втрати годувальника, але не з дати звернення у березні 2017 року, а з 30.08.2017 року, та призначено пенсію у розмірі 3 801,19 грн.
Разом з тим, позивач наголошує, що діями працівниками пенсійного фонду їй була завдана матеріальна шкода, яка складається з несвоєчасно перерахованої пенсії, та витрат на проїзд до Пенсійного фонду України у місто Київ. Вважає, що перерахунок пенсії у разі втрати годувальника повинні були зробити з моменту її первісного звернення, тобто з 07.03.2017 року. Позивач також зазначила, що їй було завдано суттєвої моральної шкоди, про що свідчать медичні довідки та компенсацію якої вона оцінює в 50 тис.грн.
Відповідачем було подано відзив на позов, в якому він зазначив, що із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника та відповідним пакетом документів позивач звернулася 30.08.2017 року, тому посилання щодо призначення пенсії з 07.03.2017 року є необґрунтованими. Зауважує, що у березні позивач зверталася до відповідача лише із заявою в порядку Закону України «Про звернення громадян». Позивач до заяви про призначення пенсії по втраті годувальника надала довідку, де було зазначено, що на момент смерті її чоловіка вона проживала і вела спільне господарство разом із своїм чоловіком, проте, у довідці не було зазначено чи перебувала вона на утриманні померлого годувальника, чи ні. Заяву про призначення пенсії по втраті годувальника та відповідну довідку позивачем було подано до відповідача лише 30.08.2017 року, тому з цієї дати їй призначено пенсію по втраті годувальника.
Щодо розміру перерахованої пенсії, відповідач зауважив, що рішенням комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначенні пенсії на пільгових умовах при Головному управлінні ПФУ було зараховано період роботи ОСОБА_2 до пільгового стажу за Списком №1. Отже, пенсія у зв`язку із втратою годувальника у розмірі 50% пенсії за віком померлого годувальника складає 3 801,19 грн., яка розрахована відповідно до вимог чинного законодавства. Та у зв`язку із тим, що при призначенні пенсії по втраті годувальника відповідачем було застосовано показник середньої заробітної плати за три календарні роки, пенсію у зв`язку з втратою годувальника було обчислено у розмірі 80% середньої заробітної плати годувальника, тому після перерахунку розмір пенсії з 01.10.2017 року не змінився.
Щодо вимоги позивача про стягнення матеріальної та моральної шкоди, Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області зазначило, що згідно письмових доказів не можливо встановити причинного зв`язку між заподіяною шкодою (захворюванням позивача) та діями (протиправним діянням) відповідача. Не підтверджується факт заподіяння моральних чи фізичних страждань, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну їй шкоду та з чого позивач при цьому виходить. Тому у задоволенні позову відповідач просив суд відмовити у повному обсязі.
У додаткових поясненнях, що надійшли на адресу суду 22.04.2019 року, позивач зазначила, що 07.03.2017 року вона звернулася із заявою та пакетом документів про перехід на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, але документи не було прийнято, враховуючи, що довідка від ОСББ не містила необхідної інформації. Наголошувала щодо протиправних дій відповідача під час складання заяви про отримання пенсії та щодо розміру отриманої пенсії у сумі 1 247 грн. Зауважила, що лише після особистого звернення до ПФУ їй було зроблено перерахунок пенсії з 30.08.2017 року, але позивач вважає днем призначення пенсії саме 07.03.2017 року. Отже, в письмових поясненнях позивач обґрунтовувала позовні вимоги аналогічні викладеним в позові, який просила суд задовольнити.
Дослідивши матеріали справи, враховуючи позицію позивача, викладену у позовній заяві та поясненнях, позицію відповідача, викладену у відзиві на позов, дослідивши письмові докази, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному та об`єктивному розгляді обставин справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 20.07.2007 року одержує державну пенсію за віком, призначену Управлінням Пенсійного фонду України у Центрально-Міському районі міста Кривого Рогу Дніпропетровської області (том І, а.с.185).
07.03.2017 року позивач звернулася до структурного підрозділу відповідача із заявою, в якій просила призначити їй пенсію у разі втрати годувальника - ОСОБА_2 , та надала пакет документів, а саме: довідку про підтвердження трудового стажу; довідку про заробітну плату; довідку про відпрацьовані години; довідку від ОСББ; довідку про навчання; копію свідоцтва про смерть; копію свідоцтва про шлюб; копію паспорту та ІПН ОСОБА_1 (том І, а.с.15-33).
Чоловік позивача - ОСОБА_2 , відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (том І, а.с.31).
Згідно з довідкою з ОСББ «Соборності 91» вих.№740 від 22.02.2017 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали разом по АДРЕСА_1 і вели спільне господарство (том І, а.с.28).
07.03.2017 року Центрально-Міським відділом обслуговування громадян Криворізького центрального УПФУ Дніпропетровської області було направлено до Управління праці та соціального захисту населення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради запит архівної пенсійної справи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка отримувала пенсію в разі втрати годувальника за померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (том І, а.с.34).
04.04.2017 року Центрально -Міським відділом обслуговування громадян було направлено до Управління праці та соціального захисту населення Довгинцевської районної у місті ради запит архівної пенсійної справи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка отримувала пенсію на дитину ОСОБА_3 в разі втрати годувальника за померлого ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (том І, а.с.35).
27.04.2017 року позивачем було подано заяву до Центрально-Міського відділу обслуговування громадян, в якій позивач просила розрахувати її пенсію по втраті годувальника (том І, а.с.36).
Згідно із розпорядженням №161975 від 04.05.2017 року, на підставі заяви позивача від 27.04.2017 року, Центрально-Міським ОУПФ України було здійснено розрахунок пенсії позивачу, яка становила за віком у розмірі 1 572,81 грн. та у разі отримання пенсії по втраті годувальника у розмірі 1 247 грн. (том І, а.с.37).
Не погоджуючись із розміром розрахованої пенсії та діями відповідача, позивач 07.06.2017 року подала скаргу до Криворізького центрального ОУПФ України в Дніпропетровській області (том І, а.с.39-42).
Листом від 20.06.2017 року №М75 «Щодо призначення пенсії в разі втрати годувальника» структурним підрозділом відповідача було повідомлено позивача, що для переходу на пенсію в разі втрати годувальника згідно із Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», необхідно надати відповідну заяву, оригінал паспорту та ідентифікаційного номеру та інші документи за переліком (том І, а.с.43-45).
ОСОБА_1 27.06.2017 року звернулася до відповідача із заявою про підтвердження стажу роботи (том І, а.с.38).
Згідно з протоколом засідання комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах у Головному управлінні ПФУ в Дніпропетровській області від 10.08.2017 року №28, Комісією було прийнято рішення підтвердити періоди роботи з 01.04.1971 року по 07.05.1986 року, для зарахування до пільгового стажу за Списком №1 (том І, а.с.48-49).
30.08.2017 року позивач звернулася до Криворізького центрального об`єднаного управління ПФУ Дніпропетровської області із заявою про призначення/перерахунок пенсії, в якій просила пенсію перерахувати та перейти на інший вид пенсії, та додала необхідні документи, що підтверджується розпискою-повідомленням від 30.08.2017 року №2671 (том І, а.с.50-51).
Згідно з листом від 27.12.2017 року №М-289 «Щодо призначення пенсії в разі втрати годувальника», Криворізьким центральним об`єднаним управлінням ПФУ Дніпропетровської області було повідомлено позивачу, що розмір пенсії з 30.08.2017 року складає 3 505,88 грн., розмір пенсії з 01.10.2017 року становить 3 801,19 грн. Доплату по перерахунку пенсії з 30.08.2017 року по 31.12.2017 року у розмірі 9 487,21 грн. позивач отримає разом з пенсією у січні 2018 року (том І, а.с.57-58).
Не погоджуючись із розміром нарахованої пенсії, позивач 16.01.2018 року звернулася до відповідача із заявою, в якій зазначила свою позицію щодо розміру пенсії та періоди її розрахунку (том І, а.с.63-65).
Листом від 05.02.2018 року №М965-18 «Про розгляд звернення» відповідачем було повідомлено, що пенсія перерахована відповідно до вимог чинного законодавства, загальний розмір якої становить 3 801,19 грн., якій складається із 2 637,76 грн. - розмір пенсії у разі втрати годувальника (5 275,52 грн. - 50%), та 1 163,43 грн. - доплати відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (том І, а.с.66-67).
Не погоджуючись із отриманою відповіддю, позивач 28.02.2018 року звернулась до Пенсійного фонду України із скаргою щодо розміру нарахованої пенсії (том І, а.с.68-70).
Згідно з листом Пенсійного фонду України від 29.03.2018 року №5071/М-100, розглянувши звернення позивача, було повідомлено, що розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника, встановлений у розмірі 50% пенсії за віком, обчисленої у розмірі 80% середньої заробітної плати 9 502,96 грн., визначеної за періоди роботи з 01.05.1975 року по 30.04.1980 року, становить - 3 801,19 грн. Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» передбачено проведення перерахунку пенсій з 01.10.2017 року з урахуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки (2014-2016) - 3 764,40 грн. та величини оцінки одного року страхового стажу 1%. Враховуючи, що у зв`язку з втратою годувальника було застосовано показник середньої заробітної плати 3 764,40 грн. та пенсію у зв`язку з втратою годувальника було обчислено у розмірі 80% середньої заробітної плати годувальника, розмір пенсії з 01.10.2017 року не змінився (том І, а.с.73-74).
Аналізуючи правовідносини, які виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровської області, як територіальний орган Пенсійного фонду України, згідно Положення про головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 р. № 28-2, здійснює повноваження щодо реалізації державної політики з питань пенсійного забезпечення. Відповідно до покладених завдань, територіальний орган Пенсійного фонду України призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, допомогу на поховання та інші виплати соціальних виплат відповідно до законодавства.
Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV, затвердженим постановою правління ПФУ 25.11.2005 р. №22-1 (далі - Порядок №22-1).
Пунктом 4.1. Порядку №22-1 передбачено, що орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою, як результат цього розгляду приймається відповідне рішення.
Відповідно до ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV), пенсія призначається з дня звернення за пенсією.
Згідно з ч.5 ст.45 Закону №1058-IV, документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Частиною 1 ст.44 Закону №1058-IV передбачено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.
Пунктом 1.1. Порядку №22-1 встановлено, що заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).
У пункті 7 Порядку 22-1 міститься перелік документів, необхідних для призначення пенсії.
Відповідно до пункту 1.7. Порядку №22-1, днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.
Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.
Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону.
Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.
Пунктом 4.7. Порядку №22-1 визначено право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.
Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.
Таким чином, законодавством передбачено спеціальний порядок призначення пенсії, який передбачає дві обов`язкові складові: звернення особи з відповідною заявою про призначення пенсії та прийняття органами ПФУ відповідного рішення за наслідками розгляду такої заяви.
Так, позивачем не дотримано встановленого порядку звернення за призначенням пенсії, оскільки вона не зверталася до відповідача із заявою встановленого зразка про призначення та виплату пенсії у разі втрати годувальника, відповідно до вимог ст.44 Закону №1058-IV, та необхідним пакетом документів, що визначає право на даний вид пенсії, а відтак відповідач не мав підстав для призначення/перерахунку пенсії.
Доводи позивача, що вона звернулася до відповідача із належним пакетом документів спростовуються встановленими обставинами, зокрема встановлено, що позивач звернулася до відповідача із заявою в довільній формі, крім того до заяви не було подано необхідний пакет документів, як це передбачено нормами Порядку №22-1.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19.04.2018 року у справі №№601/198/16.
Отже, суд доходить висновку, що із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника встановленого зразка та відповідним пакетом документів позивач звернулася до відповідача саме 30.08.2017 року (том І, а.с.50-51).
Заява від 07.03.2017 року, на яку посилається позивач, не є заявою яка передбачає призначення/перерахунок пенсії, такою, що не відповідає вимогам вищезазначеного Порядку №22-1, а також, суд звертає увагу, що заява не містить відомостей щодо її отримання відповідачем.
Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.36 Закону №1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.
Згідно з п.1 ч.2 ст.36 Закону №1058-IV, непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.
Частиною 3 ст.36 Закону №1058-IV визначено, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.
Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.
Відповідно до п.2.3. Порядку №22-1, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.
Також надаються такі документи:
1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування особи, якій призначається пенсія, та померлого годувальника (подається у разі, якщо особа, яка звернулася із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, має такі документи);
2) свідоцтво про народження або паспорт особи, якій призначається пенсія;
3) довідка про склад сім`ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником (за наявності);
4) свідоцтво про смерть годувальника, або рішення суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення його померлим, або витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, що засвідчує факт внесення до цього реєстру інформації про безвісне зникнення особи, або інформація з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, отримана в порядку, передбаченому статтею 15 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти»;
5) документи про вік померлого годувальника сім`ї за відсутності таких даних у свідоцтві про смерть чи рішенні суду про визнання годувальника безвісно відсутнім або оголошення його померлим;
6) довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання;
7) довідка про те, що чоловік (дружина), а в разі їх відсутності - один з батьків, дід, баба, брат чи сестра померлого годувальника незалежно від віку і працездатності не працюють і зайняті доглядом за дитиною (дітьми) померлого годувальника до досягнення нею (ними) 8 років;
8) документи про місце проживання (реєстрації);
9) документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника;
10) експертний висновок про встановлення причинного зв`язку смерті годувальника з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС (крім дружин (чоловіків), які втратили годувальника з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, віднесених до категорії 1, та звернулися за призначенням пенсії у зв`язку з втратою годувальника).
Відповідно до п.2.11. Порядку №22-1 за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».
У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.
30.08.2017 року позивачем до заяви про призначення пенсії по втраті годувальника було надано довідку №740 від 22.02.2017 року ОСББ "Соборності 91", в якій зазначено, що на момент смерті ОСОБА_1 проживала і вела спільне господарство разом із своїм чоловіком ОСОБА_2 , але у довідці не було зазначено, що позивач перебувала на утриманні померлого годувальника, як це передбачено п.9 п.2.3. Порядку №22-1 та ч.3 ст.36 Закону №1058-IV.
Враховуючи, що заяву про призначення пенсії по втраті годувальника встановленого зразка та вищезазначену довідку №740 було подано позивачем до управління ПФУ саме 30.08.2017 року, тому з цієї дати їй призначено пенсію по втраті годувальника.
Таким чином, підстави щодо визнання дій протиправними та зобов`язання Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області провести перерахунок та виплатити пенсію з 07.03.2017 року по дату звернення - відсутні.
Щодо посилання позивачем на розмір обчислення пенсії по втраті годувальника, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.37 Закону №1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.
Статтею 8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" встановлено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менше як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.
Рішенням Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначенні пенсії на пільгових умовах при Головному управлінні ПФУ від 10.08.2017 року за №28 було зараховано період роботи ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 01.04.1971 року по 07.05.1986 року до пільгового стажу за Списком №1 (том І, а.с.48-49).

Матеріалами пенсійної справи підтверджується загальний страховий стаж годувальника, який складає 16 років 06 місяців 09 днів, у тому числі робота за Списком №1 (шахтаря) - 15 років 01 місяць 07 днів, стаж додатковий - 21 рік 04 місяці 22дні. Індивідуальний коефіцієнт стажу складає - 0,52917.

При обчисленні пенсії позивачу було застосовано середньомісячний заробіток, який складає: 37 64,40 грн. х 2,52443 = 9 502,96 грн., де: 3 764,40 грн. - показник середньої заробітної плати в Україні за три календарні роки 2014, 2015 та 2016, що передують року звернення за призначенням пенсії та передбачено ст.40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; 2,52443 - індивідуальний коефіцієнт заробітку.

Середня заробітна плата шахтаря у розмірі 80% відповідно до ст.8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" складає 9 502,96 грн. х 80 % = 7602,37 грн. Пенсія у зв`язку з втратою годувальника відповідно до ст.37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (50% пенсії за віком померлого годувальника) складає - 7 602,37 грн. х 50% = 3 801,19 грн. (том ІІ, а.с.19-21).

Згідно з матеріалами пенсійної справи, відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" з 01.10.2017 року проведено осучаснення пенсії (перерахунок) виходячи із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (3 764,50 грн.) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1% розміру прожиткового мінімуму.

Після перерахунку загальний розмір пенсії за віком годувальника становив - 5257,52 грн., де: 5 028,68 грн. - розмір пенсії зі віком годувальника (9 502,96 грн. х 0,52917); 246,84 грн. - доплата за понаднормовий стаж 17 років (1 452 грн. х 17%).

Загальний розмір пенсії у разі втрати годувальника становив - 3 801,19 грн., де: 2637,76 грн. - розмір пенсії у разі втрати годувальника (5 275,52 грн. х 50%); 1 163,43 грн. - доплата відповідно до ст.8 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці".

Отже, у зв`язку із тим, що при призначенні пенсії по втраті годувальника було застосовано показник середньої заробітної плати за три календарні роки (2014-2016 роки) - 3 764,40 грн. та пенсію позивачу у зв`язку з втратою годувальника було обчислено у розмірі 80% середньої заробітної плати годувальника, розмір пенсії з 01.10.2017 року не змінився.

Щодо зарахування до загального страхового стажу періоду навчання, матеріалами справи підтверджується, що до загального страхового стажу ОСОБА_2 було зараховано період навчання з 02.10.1969 року по 03.03.1971 року (01 рік 05 місяців 02 дні) у Криворізькому технікумі рудникової автоматики (наказом №77 від 24.03.1999 року змінено на "Український політехнічний технікум". Відповідачем не був зарахований період навчання з 01.09.1965 року, оскільки відповідно до довідки Український політехнічний технікум №42 від 17.01.2019 року, ОСОБА_2 навчаючись на денному відділенні з 01.09.1965 року (наказ №83 від 28.08.1965 року) був відрахований у зв`язку з призовом до лав Радянської армії, проте наказ на відрахування відсутній (том І, а.с.29).

Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із частинами 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.3 ст.90 КАС України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За викладених обставин, враховуючи, що відповідач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії з викладених вище підстав.

Враховуючи, що судом у цій частині позову позивачу було відмовлено, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на її користь матеріальних збитків та компенсації моральної шкоди.

Відповідно до ст.139 КАС України, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, враховуючи, що у задоволенні позову позивачу відмовлено, тому понесені ним судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8, 9, 72, 77, 132, 134, 139, 205, 241-246, 250, 263 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування матеріальних збитків та компенсації моральної шкоди - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 КАС України та може бути оскаржено в строки, передбачені статтею 295 КАС України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційної-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень КАС України.

Суддя К.С. Кучма