Справа № 815/2268/18
Суддя: Тарасишина О.М.
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/2268/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
31 травня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасишиної О.М., за участю секретаря судового засідання Куща М.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними та скасування наказів № 42 від 31.01.2018 року, № 94 від 19.03.2018 року,

ВСТАНОВИВ:
До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_2 ), в якій позивач просить:

визнати протиправним та скасувати в повному обсязі наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по адміністративно-господарській діяльності) № 42 від 31.01.2018 року «Про покарання військовослужбовця» відносно солдата ОСОБА_1 ;

визнати протиправним та скасувати в повному обсязі наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по адміністративно-господарській діяльності) № 94 від 19.03.2018 року «Про результати службового розслідування» відносно солдата ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 16.05.2018 року Одеським окружним адміністративним судом вказану позовну заяву було залишено без руху.

13.06.2018 року (вх. № 16653/18) на виконання ухвали позивач надав до суду заяву, чим усунув зазначені судом недоліки.

Ухвалою від 14.06.2018 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні 05.07.2018 року усною ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, було залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ВМС ЗСУ.

12.07.2018 року (вх. № 20073/18) позивачем до канцелярії суду подано заяву про приєднання до матеріалів справи позовної заяви.

У судовому засіданні 18.07.2018 року усною ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, було замінено третю особу на належну Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_2 ).

31.07.2018 року (вх. № 22020/18) представником третьої особи до канцелярії суду подано заяву про відкладення розгляду справи для ознайомлення з матеріалами справи.

Ухвалою від 31.07.2018 року Одеським окружним адміністративним судом застосовано до Військової частини НОМЕР_1 заходи процесуального примусу у вигляді тимчасового вилучення доказів для дослідження судом та зупинено провадження у справі.

01.08.2018 року (вх. № 22213/18) позивачем до канцелярії суду подано заяву про перенесення розгляду адміністративної справи.

21.08.2018 року (вх. № 24502/18) до канцелярії суду надійшла постанови про відкриття виконавчого провадження від 16.08.2018 року.

Ухвалою від 28.08.2018 року Одеським окружним адміністративним судом призначено судове засідання для вирішення питання щодо поновлення провадження у справі.

Ухвалою від 05.09.2018 року Одеським окружним адміністративним судом поновлено провадження у справі.

Ухвалою від 05.09.2018 року Одеським окружним адміністративним судом розгляд справи продовжено в порядку загального позовного провадження.

08.08.2018 року (вх. № 23032/18) представником третьої особи до канцелярії суду подано клопотання про приєднання письмових доказів

20.08.2018 року (вх. № 24347/18) представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про приєднання письмових доказів.

01.10.2018 року (вх. № ЕП/5431/18) до канцелярії суду подано накладну.

Ухвалою від 01.10.2018 року Одеським окружним адміністративним судом позовну заяву залишено без розгляду.

01.10.2018 року (вх. № 28839/18) представником відповідача до канцелярії суду подано заяву про ознайомлення з матеріалами справи.

01.10.2018 року (вх. № 28840/18) представником відповідача до канцелярії суду подано клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції.

01.10.2018 року (вх. № 28889/18) до канцелярії суду надійшла постанова про закінчення виконання провадження.

03.10.2018 року (вх. № 29393/18) позивачем до канцелярії суду подано заяву про перенесення судового засідання.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 17.03.2019 року, ухвалу Одеського окружного адміністративного суду скасовано, справу направлено до суду перших інстанції для продовження розглядую.

Ухвалою від 25.03.2019 року Одеським окружним адміністративним судом прийнято до провадження дану справу.

17.04.2019 року (вх. № ЕП/2895/19) представником відповідача до канцелярії суду подано заяву про відкладення розгляду справи.

21.05.2019 року (вх. № ЕП/3769/19) представником відповідача до канцелярії суду подано заяву про відкладення розгляду справи.

Ухвалою від 21.05.2019 року Одеським окружним адміністративним судом закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

21.05.2019 року (вх. № 18118/19) представником позивача до канцелярії суду подано клопотання про ознайомлення з матеріалами справи.

30.05.2019 року (вх. № 19388/19) позивачем до канцелярії суду подано клопотання про проведення розгляду справи за відсутністю позивача та представника позивача в порядку письмового провадження.

30.05.2019 року (вх. № ЕП/4012/19) представником відповідача до канцелярії суду подано заяву про відкладення розгляду справи.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що згідно витягу із наказу № 42 від 31.01.2018 року командира військової частини НОМЕР_1 «Про покарання військовослужбовця» притягнуто солдата ОСОБА_1 , санітара 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 до дисциплінарної відповідальності, накладені дисциплінарні стягнення: згідно п. «в» статті 49 Дисциплінарного статут Збройних сил України «сувора догана»; згідно п. «б» статті 49 Дисциплінарного статут Збройних сил України «догана». Позивач зазначає, що виданий наказ прийнятий відповідачем безпідставно та «заднім числом», без проведення службового розслідування та встановлення причин та умов, що сприяли порушення ним військової дисципліни. Зокрема, зазначено, що відповідач надав повний текст Наказу № 42 від 31.01.2018 року та копії матеріалів службового розслідування, посилаючись у відповіді на адвокатський запит, що «у відповідь на адвокатський запит, що зареєстрований під вхідним № 40 від 30.03.2018 року… - копії матеріалів службового розслідування відносно ОСОБА_1 з січня 2018 року по теперішній час були надані у відповіді на адвокатський запит зареєстрований за вхідним № 38 від 30.03.2018 року». Крім того, позивач стверджує, що на теперішній час його не було ознайомлення з повним текстом Наказу № 42 від 31.01.2018 року про накладення на позивача дисциплінарних стягнень та з матеріалами проведення службового розслідування за даними фактами командування військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_1 не ознайомило. Так, позивач зазначає, що до теперішнього часу не відомі причини та умови та з яких підстав на нього були накладені Наказом № 42 від 31.01.2018 дисциплінарні стягнення, а також наголошує на тому, що ніхто із командування військової частини НОМЕР_1 бесіду з ним не проводив та письмових пояснень не вимагав.

Окрім того, згідно витягу із наказу № 94 від 19.03.2018 року командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування» наказано вважати факт застосування фізичної сили до солдата ОСОБА_1 не підтвердженим та притягнуто солдата ОСОБА_1 , санітара 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення згідно п. «в» статті 49 Дисциплінарного статут Збройних сил України «сувора догана». Позивач зазначає, що обставини, які вказані в Наказі № 94 від 19.03.2018 року є надуманими та безпідставними. Також, позивач зазначає, що на момент проведення службового розслідування із позивачем бесід не проводили, письмові пояснення не вимагали.

Відповідачем відзив на позовну заяву надано не було.

Від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_2 ) письмових пояснень з приводу позовних вимог до суду не надходило.

У судове засідання 30.05.2019 року сторони по справі не з`явились, сповіщались належним чином та завчасно про дату, час та місце судового засідання, від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без участі позивача та представника позивача, від відповідача та третьої особи жодних клопотань про розгляд справи без участі або перенесення судового засідання на іншу дату до суду не надходило.

Згідно ч. 9 ст. 205 КАС України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження (п. 1 ч. 1).

За таких обставин суд дійшов висновку про підсудність позовної заяви ОСОБА_1 Одеському окружному адміністративному суду.

Судом встановлено, що 15.06.2016 року між ОСОБА_1 та Міністерством оборони України в особі командира військової частини польова пошта НОМЕР_3 укладено контракт про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України на посадах осіб рядового складу строком на 3 роки (т.2 а.с. 38-39).

Як вбачається з позовної заяви, наказом № 233 від 20.08.2016 року командира військової частини п/п НОМЕР_4 (наразі «ВЧ НОМЕР_1 ») ОСОБА_1 , який прибув для проходження військової служби за контрактом терміном на 3 роки у військову частину польова пошта НОМЕР_4 з військової частини НОМЕР_3 відповідно до наказу КСВ ЗСУ від 15.07.2016 року № 159-РС (по особовому складу), призначено на посаду кулеметника з мотопіхотного відділення з мотопіхотного взводу 2 мотопіхотної роти військової частини ПП НОМЕР_4 (ВЧ НОМЕР_1 ), включено до списків особового складу та усіх видів забезпечення. 30.12.2016 року наказом № 351 командира військової частини НОМЕР_4 (ВЧ НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 призначено на посаду-командира 1 мотопіхотного відділення командир машин 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти.

Згідно витягу із наказу № 42 від 31.01.2018 року командира військової частини НОМЕР_1 «Про покарання військовослужбовця» наказано:

за порушення військової дисципліни, а саме несвоєчасне та неточне виконання наказу командира роти та порушення вимог статей 11, 12, 14, 16, 17, 37 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнути солдата ОСОБА_1 , санітара 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 до дисциплінарної відповідальності, накласти дисциплінарне стягнення згідно п. «в» статті 49 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України «сувора догана»;

за порушення військової дисципліни, а саме порушення вимог статті 11 Статуту Внутрішньої служби Збройних Сил України, Правил носіння військової форми одягу військовослужбовцями Збройних Сил України ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнути солдата ОСОБА_1 , санітара 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 до дисциплінарної відповідальності, накласти дисциплінарне стягнення згідно п. «б» стаття 49 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України «догана» (т.1 а.с. 18).

Згідно витягу із наказу № 94 від 19.03.2018 року командира військової частини НОМЕР_1 «Про результати службового розслідування наказано:

вважати факт застосування фізичної сили до солдата ОСОБА_1 не підтвердженим;

матеріали службового розслідування по факту порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями направити до Південного територіального управління ВСП та Військової прокуратури з метою надання правової оціни дій солдата ОСОБА_1 ;

за систематичне порушення військової дисципліни, вживання алкогольних напоїв, під час виконання службових обов`язків, порушення вимог ст. 11, 13, 16, 17, 37, 49, 128, 24 Статут Внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 4, 5, Дисциплінарного статут Збройних Сил України притягнути солдата ОСОБА_1 , санітара 2 мотопіхотного взводу 1 мотопіхотної роти військової частини НОМЕР_1 до дисциплінарної відповідальності, накласти дисциплінарне стягнення згідно п. «в» статті 49 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України «сувора догана» (т.1 .а.с 20-23).

Спірні правовідносини регулюються Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25 березня 1992 року (далі - Закон №2232-XII), Дисциплінарним статутом Збройних Сил України, затвердженим Законом України №551-XIV від 24 березня 1999 року "Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України" (далі - Дисциплінарний статут), Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України №548-XIV від 24 березня 1999 року (далі - Статут №548-XIV), Указом Президента України «Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» №1153-2008 від 10 грудня 2008 року (далі - Положення №1153/2008).

Відповідно до ст. 2 Закону №2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, цей Закон, Закон України "Про оборону України"; Про Збройні Сили України", ;Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з ч.2 ст.2 Закону №2232-XII, проходження військової служби здійснюється, у тому числі громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.

Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями (ч.3 ст.2 Закону №2232-XII).

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються Законом №2232-XII та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України №548-XIV від 24 березня 1999 року.

Відповідно до ст.16 Статуту №548-XIV кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, як святиню оберігати Бойовий Прапор своєї частини; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку, берегти державне майно; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України; поважати бойові та військові традиції, допомагати іншим військовослужбовцям, що перебувають у небезпеці, стримувати їх від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожної людини; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю; вести бойові дії ініціативно, наполегливо, до повного виконання поставленого завдання; виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.

Відповідно до статей 26, 27 Статуту №548-XIV, військовослужбовці залежно від характеру вчиненого правопорушення чи провини несуть дисциплінарну,адміністративну, матеріальну, цивільно-правову та кримінальну відповідальність згідно із законом. Військовослужбовці, на яких накладається дисциплінарне стягнення за вчинене правопорушення, не звільняються від матеріальної та цивільно-правової відповідальності за ці правопорушення. За вчинення злочину військовослужбовці притягаються до кримінальної відповідальності на загальних підставах.

Дисциплінарний статут Збройних Сил України, визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг. Усі військовослужбовці Збройних Сил України незалежно від своїх військових звань, службового становища та заслуг повинні неухильно керуватися вимогами цього Статуту.

Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків.

У разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно статті 49 Дисциплінарного статут Збройних Сил України, а солдатів (матросів) (крім військовослужбовців строкової військової служби) можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; д) призначення поза чергою в наряд на роботу - до 5 нарядів; є) позбавлення військового звання старший солдат (старший матрос); ж) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Згідно статті 84 Дисциплінарного статуту, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягти військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності. Воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення солдатом (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині).

Суд наголошує, що заборонено проводити службове розслідування особам, які є підлеглими військовослужбовця, чиє правопорушення підлягає розслідуванню, а також особам - співучасникам правопорушення або зацікавленим у наслідках розслідування.

Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Службове розслідування має бути завершене протягом одного місяця з дня його призначення командиром (начальником). У необхідних випадках цей термін може бути продовжено командиром (начальником), який призначив службове розслідування, або старшим командиром (начальником), але не більш як на один місяць.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністерства оборони України, в інших військових формуваннях - центральними органами виконавчої влади, яким вони підпорядковані. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Дисциплінарне стягнення має бути накладене не пізніше ніж за 10 діб від дня, коли командирові (начальникові) стало відомо про правопорушення, а у разі провадження службового розслідування протягом місяця від дня його закінчення, не враховуючи часу перебування військовослужбовця на лікуванні або у відпустці. Під час накладення дисциплінарного стягнення командир не має права принижувати гідність підлеглого.

Наказом Міністра оборони України від 15.03.2004 № 82, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.03.2004 за № 385/9884 затверджено Інструкцію Про порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України (далі Інструкція № 82).

Відповідно до пункту 1.2 Інструкції № 82 службове розслідування проводиться у разі:

- невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, що загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення або заподіяло матеріальну чи моральну шкоду;

- невиконання або недбалого ставлення до виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини;

- неправомірного застосування військовослужбовцем фізичної сили, зброї або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільного населення;

- порушення правил несення вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити тяжкі наслідки;

- недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових осіб.

Рішення про проведення службового розслідування приймається командиром (начальником), який має право видавати письмові накази та накладати на підлеглого дисциплінарне стягнення (пункт 1.3 Інструкції № 82).

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції № 82 особам, які проводять службове розслідування, надається право:

отримувати від військовослужбовців та працівників усні чи письмові пояснення, необхідні документи, довідки, консультативні та експертні висновки;

ознайомлюватися і вивчати, в тому числі з виїздом на місце події, відповідні документи, у разі потреби знімати з них копії та долучати до матеріалів службового розслідування;

отримувати інформацію, пов`язану із службовим розслідуванням, від юридичних і фізичних осіб з дотриманням вимог чинного законодавства на підставі запиту посадової особи, яка призначила службове розслідування, чи інших уповноважених осіб відповідно до вимог законодавства України.

Особа, стосовно якої проводиться службове розслідування, має право давати усні та письмові пояснення, робити заяви, подавати документи і порушувати клопотання про витребування та залучення нових документів, опитування відповідних осіб, проведення додаткових ревізій (пункт 2.2 Інструкції № 82).

Згідно пункту 2.3 Інструкції № 82 у разі відмови надати пояснення військовослужбовцем, стосовно якого проводиться службове розслідування, посадовою особою, що його проводить, складається відповідна довідка. Зміст такої довідки засвідчується підписами двох свідків цього факту.

За результатами службового розслідування складається акт (пункт 4.1 Інструкції № 82).

Відповідно до пункту 4.2 Інструкції № 82 акт службового розслідування підписується особами, якими воно проводилося. Кожен учасник розслідування має право викласти свою окрему думку.

Після підписання акт службового розслідування подається на розгляд посадовій особі, яка призначила розслідування. До акта додаються всі матеріали розслідування (пункт 4.3 Інструкції № 82).

Відповідно до пункту 5.1 Інструкції № 82 посадова особа, яка призначала службове розслідування, розглядає у 10-денний термін акт та всі інші матеріали службового розслідування і приймає відповідне рішення.

Про прийняте рішення повідомляється військовослужбовцю, стосовно якого проводиться службове розслідування, а у випадках, передбачених пунктом 4.4 цієї Інструкції, також начальнику органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України (пункт 5.2 Інструкції № 82).

Відповідно до статті 97 Дисциплінарного статуту про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Оголошувати про дисциплінарні стягнення командирам у присутності підлеглих заборонено.

Під час оголошення дисциплінарного стягнення до відома військовослужбовця доводять, в чому полягає порушення ним військової дисципліни чи громадського порядку (статті 98 Дисциплінарного статуту).

Згідно статті 106 Дисциплінарного статуту усі заохочення та дисциплінарні стягнення (крім зауваження), передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця.

У разі зняття дисциплінарного стягнення у службовій картці військовослужбовця в розділі "Стягнення" робиться запис - коли й ким стягнення знято.

Що стосується наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по адміністративно-господарській діяльності) № 42 від 31.01.2018 року суд зазначає наступне.

Провадження по даній справі було відкрито Одеським окружним адміністративним судом ще 11.05.2018 року, проте, навіть через рік після відкриття провадження у справі, незважаючи на витребування письмових доказів, а саме: матеріалів особової справи ОСОБА_1 , матеріалів службового розслідування відносно ОСОБА_1 , копій матеріалів, які стали підставою для винесення наказу № 42 від 31.01.2018 року та № 94 від 19.03.2018 року, відповідачем не було надано жодних доказів повідомлення позивача про призначення та проведення службового розслідування. В порушення ч. 7 ст. 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України п. З розділу IV Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 21 листопада 2017 року № 608 (далі - «Порядок № 608»), про підстави проведення службового розслідування, за наслідками якого видано оскаржуваний наказ № 42 від 31.01.2018 року позивач не був повідомлений, та зі своїми правами та обов`язками під час проведення службового розслідування ознайомлений не був. Таким чином, позивач був позбавлений можливості давати усні та письмові пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування осіб, якім були відомі обставини, що стосуються правопорушення; був позбавлений можливості порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; був позбавлений можливості висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; з актом службового розслідування ознайомлений не був.

В порушення ч. 1 п. 1 розділу IV Порядку № 608 особа, яка проводила службове розслідування, не дотрималася вимог законодавства України щодо вживання всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення, зокрема, позивач взагалі не був опитаний, незважаючи на те, що щодо нього проводилося службове розслідування.

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи та не спростовується сторонами по справі, в порушення ч.ч. 1, 2 п. 2 розділу IV Порядку № 608 під час проведення службового розслідування, від жодної особи пояснення не відбиралися та в порушення пункту 4.1 Інструкції № 82 не було складено акту службового розслідування, що є також грубим порушенням чинного законодавства України.

Враховуючи зазначені обставини суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача в частині визнання протиправним та скасувати в повному обсязі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по адміністративно-господарській діяльності) № 42 від 31.01.2018 року «Про покарання військовослужбовця» відносно солдата ОСОБА_1 .

Що стосується, оскаржуваного наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по адміністративно-господарській діяльності» № 94 від 19.03.2018 року, суд зазначає наступне.

Як вбачається з наказу № 94 від 19.03.2018 року, заступником командира військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_2 було проведено службове розслідування згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 за № 93 від 16.03.2018 року про призначення службового розслідування по факту порушення статутних правил взаємовідносин між військовослужбовцями. Також, 16.03.2018 року до військової частини НОМЕР_1 представник військової служби правопорядку надав витяг з реєстру досудових розслідувань, в якому зазначалось, що 15.03.2018 року о 20:00 год. До ч.ч. Подільського ВП надійшла письмова заява від ОСОБА_1 , про те, що 15.03.2018 року біля 13:00 на території військової частини НОМЕР_1 в м. Подільськ заступник командира батальону ОСОБА_3 наніс йому тілесні ушкодження у вигляді синців та подряпин на руках ЄО № 1813 від 15.03.2018р. Номер кримінального провадження 0000358. Дата реєстрації провадження 16.03.2018р. (т.1 .а.с. 15).

Суд зауважує, що пояснення, які містяться в матеріалах справи від 16.03.2018 року стосується лише припущень перебування 15.03.2018 року позивача з ознаками, схожими на алкогольне сп`яніння. При цьому, в матеріалах справи відсутній протокол про відмову проходження медичного огляду солдатом

ОСОБА_1 порушення ч. 2 п. 1 розділу IV Порядку № 608 щодо виявлення (з`ясування) обставин, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, жодних доказів (пояснень, документів тощо), до акту проведення службового розслідування не додано проте як, наявний лист Подільсьокої міської лікарні, відповідно до якого ОСОБА_1 звертався за медичною допомогою в приймальне відділення Подільської міської лікарні о 21.30 год. 15.03.2018 року з діагнозом: множині садини нижньої треті обох плечей та верхньої треті лівого передпліччя. Надана медична допомога (т.1 а.с. 16).

Крім того, в порушення ч. 6 п. З розділу V Порядку № 608 в акті проведення службового розслідування не зазначено, які саме вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, було порушено позивачем, а зазначені лише назви нормативно-правових актів та перелік статей

Відповідно до ст. 90 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України накладення дисциплінарного стягнення на військовослужбовця, який перебуває у стані сп`яніння, та отримання від нього пояснень проводиться після його протвереження.

Однак, жодних співбесід з позивачем проведено не було, що ставить під сумнів об`єктивність висновків службового розслідування та правомірність прийнято наказу № 94 від 19.03.2018 року.

Відповідно д ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак відповідач, не надавши відзиву на позов чи будь-яких пояснень, фактично визнав позов ОСОБА_1 .

Враховуючи зазначені обставини суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування в повному обсязі наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по адміністративно-господарській діяльності) № 94 від 19.03.2018 року «Про результати службового розслідування» відносно солдата ОСОБА_1 .

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відтак, з урахуванням зазначеного, на підставі встановлених судом фактів та обставин, враховуючи, що докази, наведені позивачем під час розгляду адміністративної справи надійшли свої відображення в матеріалах справи, а відповідачем не доведено належними та допустимими доказами підстав, які б спростовували правову позицію позивача, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 371 КАС України, негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно ч. 5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:
Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) до Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача Оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (Військова частина НОМЕР_2 ) (місцезнаходження: про визнання протиправними та скасування наказів № 42 від 31.01.2018 року, № 94 від 19.03.2018 року, - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати в повному обсязі наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по адміністративно-господарській діяльності) № 42 від 31.01.2018 року «Про покарання військовослужбовця» відносно солдата ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати в повному обсязі наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по адміністративно-господарській діяльності) № 94 від 19.03.2018 року «Про результати службового розслідування» відносно солдата ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів в порядку приписів ст. 295 КАС України.

Рішення набирає законної сили згідно з приписами ст. 255 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII «Перехідні положення» КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Повний текст рішення складено та підписано 31.05.2019 р.

Суддя О.М. Тарасишина

.