Справа № 820/3846/18
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 р. Справа № 820/3846/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Бершова Г.Є. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Патової Д. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.06.2018 року суддя Супрун Ю.О., повний текст складено 20.06.2018 року, по справі № 820/3846/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Луганській області , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати неправомірними бездіяльність Головного управління Національної поліції в Луганській області, щодо невнесення у довідку про додаткові види грошового забезпечення, направлену до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області для первинного призначення ОСОБА_1 , пенсії, відомостей про матеріальну допомогу на оздоровлення, компенсацію за невикористану відпустку, фактично отримані ОСОБА_1 , суми щомісячної грошової винагороди за участь в антитерористичній операції та одноразові премії;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Луганській області включити до довідки про розмір видів грошового забезпечення для перерахунку пенсії відомості про нараховані та виплачені мені ОСОБА_1 , грошового забезпечення, а саме: матеріальну допомогу на оздоровлення, компенсацію за невикористану відпустку, грошову винагороду за участь в антитерористичній операції, щомісячні одноразові премії та передати нову довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку ОСОБА_1 , пенсії до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, як таку, на підставі якої повинна розраховуватись пенсія;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 , пенсії з урахуванням відомостей про матеріальну допомогу на оздоровлення, компенсацію за невикористану відпустку, фактично отриманих ОСОБА_1 , сум щомісячної грошової винагороди за участь в АТО та щомісячних одноразових премій, з урахуванням раніше здійсненних виплат, починаючи з 01.10.2017, та здійснити виплату різниці між нарахованими та виплаченими сумами пенсії.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 20.06.2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування послався на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Також зазначив про помилковість висновку суду першої інстанції щодо відсутності підстав у відповідача для включення у довідку таких додаткових видів грошового забезпечення як матеріальна допомога на оздоровлення, компенсація за невикористану відпустку, грошова винагорода за участь в антитерористичній операції та одноразові премії.

Головне управління Національної поліції в Луганській області та Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - відповідачі) надали відзиви на апеляційну скаргу, в яких просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 24.07.2018 року відкрито провадження по справі.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2018 року зупинено провадження по справі до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду по справі № 522/2738/17.

21.03.2019 року ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду поновлено провадження у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що позивач з 15.09.1992 року проходив службу в органах внутрішніх справ МВС України. ОСОБА_1 призначений на посаду заступника начальника слідчого управління Головного управління Національної поліції в Луганській області, що підтверджується наказом Головного управління Національної поліції в Луганській області від 07.11.2015 року № 1о/с; 27.11.2015 року витягом з наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області від 02.12.2015 року № 23о/с, у відповідності до Закону України "Про Національну поліцію", позивача було призначено на посаду заступника начальника Головного управління в Луганській області - начальника слідчого управління, звільнивши з посади заступника начальника слідчого управління.

Полковник поліції ОСОБА_1 прибув до складу сил та засобів, які залучаються та беруть безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, з метою виконання службових (бойових) завдань, що підтверджується витягом з наказу від 07.12.2015 року за № 341.

Згідно довідки № А-10488 від 31.10.2017 року Головного управління Національної поліції в Луганській області, позивач в період з 26.05.2014 року по 07.11.2015 року, з 07.11.2015 року по 30.09.2017 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції (надалі за текстом - АТО), забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районах проведення АТО на території Луганської області на підставі наказів першого заступника керівника Антитерористичного Центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) (по стройовій частині) від 18.12.2014 року № 103, від 17.11.2015 року № 321, від 07.12.2015 року № 341, від 12.10.2017 року № 289ДСК.

Наказом № 688 о/с від 29.09.2017 року позивача, полковника поліції ОСОБА_1, заступника начальника Головного управління Національної поліції в Луганській області - начальника слідчого управління за ст.77 ч.1 п.2 (через хворобу) Закону України "Про Національну поліцію" було звільнено зі служби в поліції. Вислуга років на день звільнення у календарному обчисленні становить 25 років 00 місяців 14 днів, в пільговому обчисленні 31 рік 09 місяців 00 днів.

Згідно довідки про доходи Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління Національної поліції в Луганській області від 09.01.2018 року № 28/111/22-2018, позивачу були виплачені наступні види грошового забезпечення, а саме: посадовий оклад; оклад за спеціальним званням; вислугою років; премії; надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень проходження служби в поліції відповідно до постанови КМ України № 988 від 11.11.2015 року; надбавки за особливий характер служби в поліції відповідно до постанови КМ України № 988 11.11.205 року; матеріальна допомога; одноразові премії; одноразова премія за участь в АТО; компенсація відпустки за періоди з 01.11.2015 року по 30.09.2017 року.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримує пенсію за вислугою років, згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", по лінії Міністерства внутрішніх справ України з 01.10.2017 року, про що свідчить пенсійне посвідчення та довідка від 28.11.2017 року № 1965.

ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій, що підтверджується довідкою від 18.08.2017 року та посвідченням від 12.06.2015 року.

Згідно протоколу про призначення пенсії за пенсійною справою позивача (№) від 01.10.2017 року ОСОБА_1 . призначена пенсія у розмірі 70% грошового забезпечення. Грошове забезпечення для обчислення пенсії позивача складається із посадового окладу; оклад за військове звання; процентної надбавки за вислугу років 50 % ; середньомісячна сума додаткових видів ГЗ за 24 місяців в тому числі особи які працюють в умовах режимних обмежень (15%/15) та надбавку за специфічні умови проходження служби (100%) премії (35%). Крім того, позивачу було встановлено підвищення або надбавка до пенсії, як учаснику АТО учасника бойових дій. Загальна сума грошового забезпечення для обчислення пенсії становила 19319,45 грн.

05.02.2018 року позивач звернувся із заявою до начальника управління пенсійного забезпечення військовослужбовців Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, в який просив провести перерахунок призначеної пенсії з урахуванням усіх виплат, зазначених у довідках від 23.10.2017 року № 816/111/22-2017, 09.01.2018 року № 27/111/22-2018 та від 02.02.2018 року № 200/111/22-2018.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області листом від 26.02.2018 року за № 1115/Г-14 повідомило позивача, що пенсія йому обчислена згідно з вимогами чинного законодавства, а тому у перерахунку пенсії слід відмовити у зв`язку з відсутності підстав.

Не погоджуючись з бездіяльністю Головного управління Національної поліції в Луганській області щодо невнесення у довідку відповідних додаткових видів грошового забезпечення та відмовою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області у перерахунку та виплаті пенсії ОСОБА_1 з урахуванням відомостей про матеріальну допомогу на оздоровлення, компенсацію за невикористану відпустку, суми щомісячної грошової винагороди за участь в антитерористичній операції та одноразові премії, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що матеріальна допомога на оздоровлення, компенсація за невикористану відпустку, суми щомісячної грошової винагороди за участь в антитерористичній операції та одноразові премії, хоч з них і сплачується єдиний внесок, проте вони не належать до щомісячних виплат та додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців, які враховуються при обчисленні розміру пенсії за Законом №2262-ХІІ, оскільки мають характер державної соціальної гарантії.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Частиною першою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-ХІІ) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі - постанова № 988) встановлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Пунктом 4 постанови № 988 надано право керівникам органів, закладів та установ Національної поліції в межах затверджених для них асигнувань на грошове забезпечення, зокрема: здійснювати преміювання поліцейських відповідно до їх особистого внеску в загальний результат служби; надавати поліцейським матеріальну допомогу для оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Відповідно до пункту 3 розділу І даного Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року № 260 (далі - Порядок № 260) грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

В силу пункту 12 розділу ІІ Порядку №260 керівники органів поліції мають право преміювати поліцейських відповідно до особливостей проходження служби та особистого внеску поліцейського в загальні результати служби з урахуванням специфіки і особливостей виконання покладених на нього завдань та у межах асигнувань, затверджених на грошове забезпечення для утримання Національної поліції.

Розміри премії встановлюються за рішенням керівників органів поліції відповідно до затверджених ними положень про преміювання та наявного фонду грошового забезпечення.

Виплата премій поліцейським здійснюється за наказами керівників органів поліції.

Також пунктом 13 розділу ІІ Порядку №260 перебдачено, що поліцейським у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, один раз на рік надається матеріальна допомога для оздоровлення в розмірі посадового окладу.

Частиною першою статті 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" ( далі - Закон № 2262-ХІІ).

Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Так, частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).

Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.

Отже, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для включення до грошового забезпечення ОСОБА_1 , з якого обчислюється пенсія, матеріальної допомоги на оздоровлення, компенсації за невикористану відпустку, суми грошової винагороди за участь в антитерористичній операції та одноразових премій, виплата яких здійснювалася не щомісячно, ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, адже вказані виплати не входять до встановленого частиною третьою статті 43 Закону № 2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постанові Верховного Суду від 06.02.2019 року по справі № 522/2738/17.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апелянта не спростовують правильність висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 20.06.2018 по справі № 820/3846/18 залишити без змін

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді Г.Є. Бершов В.В. Катунов
Постанова складена в повному обсязі 28.05.2019 року