Справа № 265/1795/18
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року справа №265/1795/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді Сіваченка І.В., суддів Геращенка І.В., Блохіна А.А., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 19 червня 2018 року (повне судове рішення складено 26 червня 2018 року у м. Маріуполі) у справі № 265/1795/18 (суддя в І інстанції Міхєєва І.М.) за позовом ОСОБА_1 до Донецької митниці ДФС про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

УСТАНОВИВ:

В лютому 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Донецької митниці Державної фіскальної служби України (далі - Донецька митниця) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначив, що 09 січня 2018 року Донецькою митницею була винесена постанова в справі про порушення митних правил № 0122/70000/17, відповідно до якої його було визнано винним у вчиненні порушень митних правил, передбачених частиною 3 статті 470 Митного кодексу України (далі - МК України) та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн. Не погоджуючись із вказаною постановою, він звернувся із позовом до суду, внаслідок чого 19 лютого 2018 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя у задоволенні позовних вимог було відмовлено. В подальшому, відповідачем 26 січня 2018 року було складено протокол про порушення митних правил за № 0017/70000/18 по факту скоєння ним порушення митних правил, зокрема використання транспортного засобу «Mercedes-BenzА170» кузов НОМЕР_1 , д/н Р . Литва НОМЕР_3 з метою транзиту (особисте використання), стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги. 13 лютого 2018 року відповідачем винесено постанову, відповідно до якої його визнано винним у вчиненні порушень митних правил, передбачених ст.485 МК України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 515 461,38 коп. Наголошує, що до моменту винесення оскаржуваної постанови відповідача було тричі повідомлено про обставини вивезення транспортного засобу з порушенням строку, визначеного ст. 95 МК України із долученням всіх необхідних документів, а також необхідності закриття справи за відсутністю його вини.

ОСОБА_1 не погоджується з такими діями відповідача, вважає що постанова була складена з істотними порушеннями норм матеріального та процесуального права, отже, просив скасувати постанову Донецької митниці від 13 лютого 2018 року у справі про порушення митних правил № 0017/70000/18, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 червня 2018 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що в постанові не вказано обставин, встановлених під час розгляду справи, про те, які саме його дії (бездіяльність) свідчать про використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Суд першої інстанції не взяв до уваги той факт, що позивача вже було притягнуто до адміністративної відповідальності за не вивезення в строк, визначений статтею 95 МК України, транспортного засобу, враховуючи, що автомобіль за декілька днів після ввезення на митну територію України вийшов з ладу, був доставлений на станцію технічного обслуговування та ніяким чином не експлуатувався. Такий місцевого суду, що позивачем використовувався транспортний засіб виключно на підставі того, що він не вивезений за межі митної території України, є хибним, оскільки сам факт знаходження автомобілю на території України не може вважатися належним та допустимим доказом використання автомобілю.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідачем висловлено згоду з висновками місцевого суду та прохання залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з такого.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивачем, через митний пост «Північний» Житомирської митниці ДФС, 16.08.2017 на митну територію України ввезено транспортний засіб «MERCEDES-BENZ А170», реєстраційний номер НОМЕР_3 , країна реєстрації Литовська Республіка, ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_4 , по смузі руху «червоний коридор» у митному режимі транзиту.

13.10.2017 в результаті опрацювання листа Житомирської митниці ДФС № 1797/7/06-70-20 від 29.08.2017 щодо порушення строків, визначених ст. 95 МК України, Донецькою митницею складено протокол про порушення митних правил № 0122/70000/17 у відношенні ОСОБА_1 за ознаками ч. 3 ст. 470 МК України.

З матеріалів справи вбачається, що постановою Донецької митниці ДФС від 09.01.2018 у справі про порушення митних правил № 0122/70000/17 позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, передбачене ч. 3 ст. 470 МК України, а саме перевищення встановленого статтею 95 МК України строку доставки транспортного засобу «MERCEDES-BENZ А170», реєстраційний номер НОМЕР_3 , до органу доходів і зборів більше ніж на десять діб.

Згідно з інформацією бази даних автоматизованої системи митного оформлення (АСМО) «Інспектор», від ОСОБА_1 заяв щодо настання аварії, дії обставин непереборної сили, протиправних дій третіх осіб стосовно вказаного транспортного засобу, поміщення його в інший митний режим, до митниці ДФС не надходило.

Відповідно до листа сектору розгляду звернень та забезпечення доступу до публічної інформації Донецької митниці від 12.10.2017 № 164/ВН/05-70-08, позивач із заявою про продовження строку перебування на митній території України транспортного засобу «MERCEDES-BENZ А170», реєстраційний номер НОМЕР_3 , не звертався.

Відповідно до висновку № 206 судової авто-товарознавчої експертизи Донецького науково-дослідного інституту судових експертиз від 06.02.2018 вартість транспортного засобу «MERCEDES-BENZ А170», реєстраційний номер НОМЕР_3 , країна реєстрації Литовська Республіка, ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_4 , становить 2400,00 євро (що, згідно з курсом валют, встановлених Національним Банком України на 16.08.2017 складає 72 150,29 грн.).

Згідно листа Управління адміністрування митних платежів Донецької митниці від 12.02.2018 № 55/ДЗ/05-70-19-01 сума пільг, наданих у вигляді умовного повного звільнення від оподаткування ОСОБА_1 при ввезенні транспортного засобу «MERCEDES-BENZ А170», реєстраційний номер НОМЕР_3 , країна реєстрації Литовська Республіка, ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_4 , складає 171 820,46 грн. (а саме, ввізне мито - 7215,03 грн., акциз - 123 943,64 грн., ПДВ - 40 661,79 грн.).

Посадовою особою Донецької митниці 26.01.2018 був складений протокол про порушення позивачем митних правил № 0017/70000/18, що передбачено ст. 485 МК України.

На підставі вказаного протоколу, відповідачем була прийнята постанова від 13.02.2018 в справі про порушення митних правил № 0017/70000/18, за змісту якої встановлено, що позивач використовував транспортний засіб «MERCEDES-BENZ А170», реєстраційний номер НОМЕР_3 , країна реєстрації Литовська Республіка, ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_4 , стосовно якого надані пільги щодо сплати митних платежів на загальну суму 171 820,46 грн., в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, чим вчинив порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 515 461,38 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, місцевий суд виходив з того, що оскільки мета транзиту передбачає переміщення товару між двома органами доходів і зборів без будь-якого їх використання, будь-яке використання позивачем транспортного засобу, крім його транзиту, є використанням цього автомобілю, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги. Факт вчинення позивачем правопорушення передбаченого ст. 485 МК України підтверджується матеріалами справи, відповідачем дотримано порядок притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому постанова про порушення митних правил від 13.02.2018 за № 0017/70000/18 є правомірною та не підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками та зазначає таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 70 МК України встановлені види митних режимів, зокрема, транзит. Відповідно до положень статті 71 МК України декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом. Митний режим, у який поміщено товари, може бути змінено на інший, обраний декларантом відповідно до частини першої цієї статті, за умови дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених відповідно до закону для товарів, що поміщуються у такий інший митний режим.

Таким чином, вибір митного режиму, поміщення у митний режим та зміна митного режиму є виключним правом декларанта.

Відповідно до ч. 1 ст. 381 МК України громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив попуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

Згідно ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь якого використання цих товарів, без сплати митних платежі та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

За умовами п.п.2, 3 ч.1 ст.93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту та бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного ст.95 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини першої статті 95 МК України встановлено строк транзитних перевезень для автомобільного транспорту 10 діб (у разі перевезення в зоні діяльності однієї митниці 5 діб).

Згідно з вимогами ст. 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення за межі митної території України або їх оформленням у інший митний режим, відмінний від митного режиму транзиту.

За приписами статті 284 МК України за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених розділом V цього Кодексу, застосовується умовне повне звільнення від оподаткування ввізним митом до товарів, поміщених у митний режим транзиту.

Статтею 293 МК України передбачено, що особами, на яких покладається обов`язок із сплати митних платежів, у разі недотримання вимог цього Кодексу щодо користування та розпорядження товарами або виконання інших вимог і умов, встановлених цим Кодексом для застосування митних режимів, що передбачають повне або часткове звільнення від сплати митних платежів - є особи, відповідальні за дотримання митного режиму.

Статтею 485 МК України передбачена відповідальність за дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, а також інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

Заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

З аналізу вказаних норм права вбачається обов`язок особи у визначений законодавством строк вивезти транспортний засіб, поміщений у митний режим «Транзит», за межі митної території України, а невиконання такого обов`язку є порушенням митних правил та тягне за собою адміністративну відповідальність.

Позивачем не заперечується сам факт перевищення десятиденного строку транзитного перевезення транспортного засобу, проте він наголошує на технічній несправності транспортного засобу, що виключає адміністративну відповідальність з огляду на відсутність об`єкта оподаткування.

Як вже зазначалось судом вище, позивачем ввезено товар (автомобіль) на митну територію України в митному режимі «Транзит» 16.08.2017, з урахуванням строків, встановлених п.1 ч. 1 ст. 95 МК України, позивач повинен був вивезти товар за межі митної території України.

Правилами митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затвердженими Наказом Державної митної служби України від 17.11.2005 № 1118, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.11.2005 за № 1428/11708, встановлено, що обставини непереборної сили - це смерть власника ТЗ; стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, зокрема замерзання моря, проток, портів тощо, закриття шляхів, каналів, перевалів); військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується ТЗ; страйк; злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника ТЗ; дорожня пригода за участю ТЗ, яка спричинила повне або часткове його пошкодження; неможливість подальшого руху ТЗ, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров`ю людей або навколишньому середовищу; інші схожі за характером обставини чи події.

Також пунктом 2 розділу VIII «Підтвердження факту втрати товарів унаслідок аварії або дії обставин непоборної сили» Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.05.2013 № 657, обставини непереборної сили - це надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв`язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи; факт аварії чи дії обставин непереборної сили - часткове чи повне пошкодження (зіпсуття, знищення, втрата тощо) товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем, або позбавлення можливості виконання відповідною особою передбачених законодавством України з питань державної митної справи або встановлених відповідним митним органом України вимог щодо вчинення відповідних дій з товарами, транспортними засобами, що перебувають під митним контролем.

Відповідно до п. 3 вказаного Порядку залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Крім того, цей Порядок передбачає обов`язок особи, яка відповідальна за виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо товарів чи транспортних засобів, що перебувають під митним контролем (власник товару або уповноважена ним особа, перевізник чи особа, відповідальна за дотримання митного режиму), до митного органу із відповідною заявою.

В обґрунтування своїх доводів ОСОБА_1 надано копію акту виконаних робіт з технічного обслуговування транспортного засобу за № 12 від 22.08.2017 зі змісту акту випливає, що надані послуги з діагностики деяких вузлів та агрегатів вищевказаного транспортного засобу та даний автомобіль того ж дня, а саме 22.08.2017 повернутий позивачу (а.с.58-60).

В цьому випадку, позивачем хоча й подана заява до Донецької митниці щодо неможливості вивезення транспортного засобу, проте не надано доказів наявності факту аварії чи інших обставин непереборної сили у розумінні зазначених вимог митного законодавства.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, що технічну несправність транспортного засобу неможливо визнати аварією чи обставиною непереборної сили у розумінні зазначених вище вимог митного законодавства. Факт технічної несправності транспортного засобу не унеможливлює вивезення автомобілю за межі митної території України, зокрема, за допомогою інших способів та засобів.

До цього ж, суд зазначає, що встановлення вказаних обставин може бути підставою для звільнення від відповідальності, що передбачено ч. 1 ст. 460 МК України, та не застосовуються до ст. 485 МК України.

Стосовно доводів апелянта про неправильне визначення санкції під час прийняття рішення про порушення митних правил, колегія суддів зазначає таке.

Як вже було зазначено судом вище, відповідно до ст. 71 МК України, декларант має право обрати митний режим, у який він бажає помістити товари, з дотриманням умов такого режиму та у порядку, що визначені цим Кодексом. Поміщення товарів у митний режим здійснюється шляхом їх декларування та виконання митних формальностей, передбачених цим Кодексом. Митний режим, у який поміщено товари, може бути змінено на інший, обраний декларантом, відповідно до ч.1 цієї статті, за умови дотримання заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, встановлених відповідно до закону для товарів, що поміщуються у такий режим.

Згідно зі ст. 73 МК України умови перебування товарів, транспортних засобів комерційного призначення у відповідному митному режимі, обмеження щодо їх використання, застосування заходів тарифного і нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами України з питань державної митної справи та у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмово, усно, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

16.08.2017 під час ввезення на митну територію України ОСОБА_1 . транспортного засобу «MERCEDES-BENZ A170», реєстраційний номер НОМЕР_3 , країна реєстрації Литовська Республіка, ідентифікаційний номер транспортного засобу (VIN) НОМЕР_4 , через пункт пропуску «Виступовичі - Нова Рудня» Житомирської митниці ДФС ним було обрано митний режим транзиту. Слід зазначити, що позивач не заперечує обрання ним митного режиму транзиту.

Відповідно до ст. 2 Закону України від 06.07.2005 № 2739-IV «Про деякі питання ввезення на митну територію України та реєстрацію транспортних засобів», з 01.01.2016 року пропуск на митну територію України з метою вільного обігу транспортних засобів за кодами товарних позицій 8701 20, 8702, 8703, 8705 згідно з УКТ ЗЕД як вироблених в Україні, так і ввезених на митну територію України, нових і таких, що були у використанні, здійснюється за умови їх відповідності екологічним нормам не нижче рівня стандарту «Євро-5».

Статтею 3-2 цього Закону передбачено, що дія ст. 2 не поширюється на транспортні засоби, які ввозяться на митну територію України тимчасово, з метою транзиту та при переселенні громадянами на постійне місце проживання до України.

Відповідно до ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь - якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 292 МК України, митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України (далі - ПК України), інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано.

Відповідно до п. 206.6 ст. 206 ПК України до операцій із ввезення товарів у митному режимі транзиту застосовується умовне повне звільнення від оподаткування за умови дотримання вимог та обмежень, встановлених главою 17 МК України «Транзит».

Таким чином, пільги у вигляді умовного повного звільнення від оподаткування транспортного засобу «MERCEDES-BENZ A170», реєстраційний номер НОМЕР_3 , який ввезено на митної території України 16.08.2017 у митному режимі транзиту, надані ОСОБА_1 за умови дотримання ним вимог та обмежень, встановлених главою 17 МК України та, виключно, з метою переміщення цього транспортного засобу між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів, без будь-якого його використання, в термін, визначений ст. 95 МК України - не більше 10 діб.

Відповідно до ст. 30 ПК України податкова пільга - це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податків і зборів, сплати ним податків і зборів в меншому розмірі.

Таким чином, розмір податкової пільги, наданої позивачу під час ввезення автомобілю в режимі транзиту дорівнює сумі платежів, визначених ст. 377 МК України, а саме сумі ввізного мита за повними ставками Митного тарифу України, акцизного податку і податку на додану вартість за ставками, встановленими ПК України.

Також, апеляційний суд не бере до уваги доводи позивача про відсутність бази оподаткування.

Відповідно до ст. 23 ПК України базою оподаткування є конкретні вартісні, фізичні або інші характеристики певного об`єкта оподаткування.

Статтею 22 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування може бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством.

Таким чином, з метою визначення розміру штрафу суму митних платежів, яка дорівнює пільзі, наданій ОСОБА_1 під час ввезення транспортного засобу на митну територію України, було розраховано з урахуванням висновку автотоварознавчої експертизи транспортного засобу № 206 від 06.02.2018 щодо його вартості, технічних характеристик транспортного засобу (робочий об`єм двигуна) на день ввезення (тобто на 16.08.2017) та вимог ст. 296 МК України, якою передбачено особливості застосування ставок митних платежів під час незаконного переміщення товарів через митний кордон України та використання товарів з порушенням встановлених обмежень.

Разом з тим, звертаючись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , зазначив, що 10 грудня 2018 року ним були сплачені митні платежі за митне оформлення транспортного засобу «MERCEDES-BENZ A170», реєстраційний номер НОМЕР_3 в сумі 49 600,00 грн., а 12 грудня 2018 року автомобіль пройшов розмитнення та реєстрацію на території України (а.с.132,133).

За таких обставин, апелянт зазначає, що Закон України від 08.11.2018 № 2611-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування акцизним податком легкових транспортних засобів» та Закон України від 08.11.2018 2612-VIII «Про внесення змін до Митного кодексу України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», звільняє його від адміністративної відповідальності, передбаченої статтею 485 МК України.

З цього приводу колегія суддів зазначає таке.

Так, Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» № 2612-VIII від 08.11.2018, що набув чинності 25.11.2018, були внесені зміни до Митного кодексу України, а саме пункт 13 Закону № 2612-VIII вносив зміни до розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України, який було доповнено пунктом 9-2 та 9-3 такого змісту: «Тимчасово, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та ввезені на митну територію України в період з 1 січня 2015 року до дня набрання чинності цим Законом і перебувають у митних режимах тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється з виконанням митних формальностей відповідно до тимчасового порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

До набрання чинності тимчасовим порядком, визначеним абзацом першим цього пункту, митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД, здійснюється в порядку, передбаченому законодавством.

Пунктом 9-3 установлено, що протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» митне оформлення транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється за умови сплати належних митних платежів та добровільної сплати до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту.

Однак, вказані норми не можуть бути поширені на спірні правовідносини та доводи апелянта про те, що ввезений ним автомобіль було розмитнено та сплачено обов`язкові платежі і збори неможливо взяти до уваги, оскільки, спірна постанова про порушення митних правил прийнята Донецькою митницею 03 лютого 2018 року, тобто, до прийняття та набрання чинності наведених вище законів.

Такі доводи апелянта також не можуть бути підставами для скасування рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області, яке прийнято 19 червня 2018 року.

Отже, факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, підтверджується матеріалами справи, відповідачем дотримано порядок притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а тому постанова про порушення митних правил від 13.02.2018 № 0017/70000/18 є правомірною та не підлягає скасуванню.

Апеляційний суд зазначає, що позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Натомість, відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правомірність власних дій, які є предметом оскарження позивачем.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що, у спірних правовідносинах відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним, доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 19 червня 2018 року у справі № 265/1795/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення - 28 травня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

І. В. Геращенко