Справа № 200/1071/19-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року справа № 200/1071/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд колегією суддів у складі: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Сіваченка І.В., Геращенка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 р. (у повному обсязі складено 18 березня 2019 року у м. Слов`янськ) у справі № 200/1071/19-а (головуючий І інстанції суддя Голубова Л.Б.) за позовом ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) 18.01.2019 звернувся до суду з позовом до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення від 09 листопада 2018 року № 21 про відмову у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, зобов`язання прийняти рішення про взяття на облік як тимчасово переміщену особу, включити до реєстру внутрішньо переміщених осіб та видати довідку про підтвердження статусу внутрішньо переміщеної особи (а.с. 4-5).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 року у справі № 200/1071/19-а позовні вимоги задоволено у повному обсязі (а.с. 36-40).

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що позивач звернувся із заявою до Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради про взяття на облік, як внутрішньо переміщену особу, до заяви додав всі необхідні документи передбачені п.п. 3-6 Порядку оформлення та видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

За результатами розгляду заяви позивача та доданих до неї документів встановлено, що в документі позивача, а саме: паспорті громадянина України немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення.

Докази надані позивачем для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, не доводять у повному обсязі факту проживання позивача на території адміністративно-територіальної одиниці на момент виникнення антитерористичної операції.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити апеляційну скаргу управління без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до приписів п. 3 ч. 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач - ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . 1 (а.с.6-8).

30 жовтня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради з заявою про взяття на облік як внутрішньо переміщену особу.

Рішенням управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради № 21 від 09 листопада 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі довідки ВПО в зв`язку з тим, що надані докази не доводять факту проживання на території зазначеної адміністративно-територіальної одиниці (а.с. 12).

Згідно довідки Донецького обласного інституту післядипломної педагогічної освіти від 18 жовтня 2018 року № 1053/02 ОСОБА_1 було забезпечено гуртожитком за адресою: АДРЕСА_2 59 з 02 червня 2014 року по 03 листопада 2014 року для виконання функцій державного пожежного нагляду й оперативної діяльності по розслідуванню пожеж та забезпечення протипожежного стану об`єктів розташованих у Ворошиловському районі м. Донецька (а.с. 15).

За змістом довідки Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області від 03 жовтня 2018 року № 774 капітан служби цивільного захисту ОСОБА_1 проходив службу в ДСНС України у Донецькій області з 17 червня 2013 року по 13 листопада 2014 року (наказ ГУ ДСНС України у Донецькій області від 20.06.2013 № 63о/с) на посаді інспектора відділення запобігання надзвичайним ситуаціям 1 державної пожежно-рятувальної частини 1 державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України у Донецькій області (м. Донецьк) та з 13 листопада 2014 року по теперішній час проходить службу на посаді головного інспектора відділу запобігання надзвичайним ситуаціям Бахмутського районного управління Головного управління ДСНС України у Донецькій області (м. Бахмут) (а.с. 16).

З витягу із наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області від 13 листопада 2014 року № 552 вбачається, що ОСОБА_1 звільнено з посади інспектора відділення запобігання надзвичайним ситуаціям 1 державної пожежно-рятувальної частини 1 державного пожежно-рятувального загону (м. Донецьк) Головного управління ДСНС України у Донецькій області та призначено на посаду інспектора відділення запобігання надзвичайним ситуаціям 8 державного пожежно-рятувального загону (м. Артемівськ) Головного управління ДСНС України у Донецькій області за особистим проханням (а.с. 32).

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо відмови у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи, суд виходить з наступного.

Стаття 1 Конституції Україна визначає Україну як соціальну та правову державу.

За приписами частини 2 статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Згідно до ст. 8 Конституції України саме Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції країни і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України від 20.10.2014 № 1706-VII «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон № 1706-VII) закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до абзаців 1-2 частини 1 статті 1 Закону 1706-VII внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об`єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

За приписами абзацу 3 частини 1 статті 1 Закону 1706-VII адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини (ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» м. Донецьк включено до Переліку населених пунктів де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» м. Донецьк включено до Переліку населених пунктів, на території яких здійснюється антитерористична операція.

За змістом частини першої статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені встатті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (частина друга статті 4 Закону № 1706-VII).

Умовою отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної є звертення такої особи із заявою до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у місті Києві державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад за місцем проживання у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина третя статті 4 Закону № 1706-VII).

Форма заяви затверджується центральним органом виконавчої влади з формування та забезпечення реалізації державної політики у сферах зайнятості населення та трудової міграції, трудових відносин, соціального захисту, соціального обслуговування населення, волонтерської діяльності, з питань сім`ї та дітей, оздоровлення та відпочинку дітей, а також захисту прав депортованих за національною ознакою осіб, які повернулися в Україну.

У частині четвертій статті 4 Закону № 1706-VII встановлено, що заява подається внутрішньо переміщеною особою, у тому числі неповнолітніми дітьми, особисто, а малолітніми дітьми, недієздатними особами або особами, дієздатність яких обмежено, - через законного представника (далі - заявник).

Заява підписується заявником або особою, зазначеною в абзацах другому - четвертому цієї частини, яка дає згоду на обробку, використання, зберігання його персональних даних та персональних даних особи, від імені якої подається заява.

Разом із заявою заявник подає документ, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документ, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, або свідоцтво про народження дитини (частина сьома статті 4 Закону № 1706-VII).

У разі наявності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у звязку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або рішення про відмову у видачі довідки з обовязковим зазначенням підстави відмови, підписане керівником уповноваженого органу, видається заявнику в день подання заяви.

У разі відсутності в документі, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України, або документі, що посвідчує особу та підтверджує її спеціальний статус, відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у звязку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, заявник надає докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, на день виникнення обставин, що спричинили внутрішнє переміщення, визначених статтею 1 цього Закону (військовий квиток з відомостями про проходження військової служби, трудова книжка із записами про здійснення трудової діяльності, документ, що підтверджує право власності на рухоме або нерухоме майно, свідоцтво про базову загальну середню освіту, атестат про повну загальну середню освіту, документи про професійно-технічну освіту, документ про вищу освіту (науковий ступінь), довідку з місця навчання, рішення районної, районної у місті Києві чи Севастополі державної адміністрації, виконавчого органу міської чи районної у місті ради про влаштування дитини до дитячого закладу, у прийомну сімю, дитячий будинок сімейного типу, встановлення опіки чи піклування, медичні документи, фотографії, відеозаписи тощо).

У передбаченому абзацом третім цієї частини випадку уповноважений орган, визначений частиною третьою цієї статті, зобов`язаний розглянути заяву про отримання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи протягом 15 робочих днів та прийняти рішення про видачу заявнику довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи або про відмову у видачі довідки з обов`язковим зазначенням підстави відмови, яке підписується керівником цього органу.

У частині десятій статті 4 Закону № 1706-VII окреслені підстави, з яких заявнику може бути відмовлено у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, а саме якщо:

1) відсутні обставини, що спричинили внутрішнє переміщення, визначені у статті 1 цього Закону;

2) у державних органів наявні відомості про подання завідомо неправдивих відомостей для отримання довідки;

3) заявник втратив документи, що посвідчують його особу, до їх відновлення;

4) у заявника немає відмітки про реєстрацію місця проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, та відсутні докази, що підтверджують факт проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, визначені частиною сьомою цієї статті;

5) докази, надані заявником для підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення у зв`язку з обставинами, визначеними у статті 1 цього Закону, не доводять факту проживання заявника на території зазначеної адміністративно-територіальної одиниці.

Частиною дев`ятою статті 4 Закону № 1706-VII передбачено, що порядок збирання та оброблення даних, оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та форма її зразка затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Порядок оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 509 (далі - Порядок № 509).

Пунктом 2 Порядку № 509 визначено, що для отримання довідки повнолітня або неповнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи).

Отже, відповідач - Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради є уповноваженим органом щодо розгляду такої заяви.

Пунктом 3 Порядку № 509 зазначено, що заява про взяття на облік повинна містити таку інформацію про заявника: прізвище, ім`я та по батькові; громадянство; дата та місце народження; стать; відомості про малолітніх, неповнолітніх внутрішньо переміщених осіб, які прибули разом з ним (у разі необхідності); відомості про законних представників, які супроводжують малолітню дитину, недієздатних осіб або осіб, дієздатність яких обмежена, та осіб, зазначених в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку; відомості про зареєстроване та фактичне місце проживання; адреса, за якою з особою може здійснюватися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції, та контактний номер телефону; обставини, що спричинили внутрішнє переміщення; повідомлення особи про її непричетність до скоєння злочинів або співучасті у злочинах; відомості про житлові, соціальні, медичні, освітні та інші потреби; відомості про наявність інвалідності та потребу в технічних та інших засобах реабілітації; відомості про місце навчання/виховання дитини (найменування закладу); відомості про працевлаштування, освіту, спеціалізацію за професійною освітою, посаду, професію.

Як фактичне місце проживання/перебування не можуть зазначатися адреси (місцезнаходження) органів державної влади, місцевого самоврядування, юридичних осіб публічного права, їх підрозділів, будь-яких інших приміщень, за якими внутрішньо переміщені особи фактично не проживають.

Матеріалами справи підтверджено, що позивачем на підтвердження проживання на території адміністративно-територіальної одиниці на момент виникнення антитерористичної операції було надано копію довідки про проживання в гуртожитку з 02.06.2014 року по 03.11.2014 року за адресою: м. Донецьк, пр. Миру, АДРЕСА_2 , кімн. 59, виданої обласним інститутом після дипломної педагогічної освіти № 1053/02 від 18.10.2018 року; копію довідки про проходження служби цивільного захисту в ДСНС України у Донецькій області з 17.06.2013 року по 13.11.2014 року у м. Донецьк, а з 13.11.2014 року у м. Бахмут, виданої Головним управлінням державної служби України з надзвичайних ситуацій у Донецькій області № 774 від 03.10.2018 року.

Разом з тим, зазначені документи підтверджують знаходження позивача у м. Донецьку саме у зв`язку з проходженням ним служби.

Таким чином, докази, надані позивачем на підтвердження факту проживання на території адміністративно-територіальної одиниці, з якої здійснюється внутрішнє переміщення, доводять факт проживання на тереторії такої адміністративно-територіальної одиниці.

За таких обставин рішення начальника Управління від 09.11.2018 року № 21 про відмову у видачі довідки внутрішньо переміщеної особи є неправомірним.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно задовольнив позовні вимоги у повному обсязі.

Згідно з частиною другою статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. І відповідачем не доведено, що, відмовляючи у видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи позивачу, він діяв правомірно.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини у справі, об`єктивно оцінив надані докази, том підстав для скасування судового рішення першої інстанції немає.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління праці та соціального захисту населення Бахмутської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 р. - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 р. у справі № 200/1071/19-а - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Повне судове рішення складено 29 травня 2019 року.

Головуючий судя Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко