Справа № 219/2743/19
Суддя: Дубовик Р. Є.
Дата ухвалення: 2019-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/2743/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2019 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого - судді Дубовика Р.Є., за участю секретаря судового засідання Азямова Є.М., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті справу адміністративної юрисдикції за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області Гриценка Руслана Вікторовича про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з даним адміністративним позовом та уточнивши в подальшому позовні вимоги, ОСОБА_1 просить: визнати протиправними дії відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці зупинки транспортного засобу 10.03.2019 року о 21 годині 20 хвилин у Донецькій обл. м. Бахмут по вул. Незалежності; скасувати постанову серії ДПО18 № 472881 по справі про адміністративне правопорушення від 10.03.2019 року та закрити провадження по адміністративній справі за відсутністю у його діях складу правопорушення, посилаючись на те, що 10 березня 2019 року о 21 годині 20 хвилин він, керуючи автомобілем «DACIA SOLENZA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Незалежності у місті Бахмут Донецької області в напрямку селища Опитне. За нібито порушення ОСОБА_1 вимог п. 8.7.3 (г) Правил дорожнього руху України (даті за текстом - ПДР України), яке полягало у тому, що він проїхав перехрестя вулиць Незалежності та Маріупольська на жовте світло, відповідачем була винесена постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, проте не заперечення ОСОБА_1 . поліцейський СРПП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області Гриценко Р.В . ніяк не реагував, доказів (відеозапис, показання свідків, тощо) вчинення правопорушення не надав.

Проте, позивач з такою постановою не погоджується та просить її скасувати, оскільки будь-які докази того, що він проїхав перехрестя на забороняючий знак світлофора, у відповідача відсутні, при цьому, останній знаходився на значній відстані від перехрестя (приблизно за 200 метрів) та в темний час доби, тож воно було поза полем його зору, принаймні поліцейський СРПП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області Гриценко Р.В . не міг точно встановити момент перетину межі перехрестя (стоп-лінії) відповідно до увімкненого на той момент сигналу світлофору, внаслідок обмеженого кута оглядовості з того місця, де він знаходився.

Також ОСОБА_1 вважає, що діяв на підставі п. 16.8 ПДР України, який не тільки дозволяє, але й зобов`язує водія, що виїхав на перехрестя на дозволяючий сигнал світлофора, продовжити рух у вказаному напрямку, незалежно від сигналу світлофора на виїзді, а також відповідно п. 8.11 ПДР України, який дозволяє водієві, що не може за зміни сигналу світлофора зупинити транспортний засіб у вказаному ПДР місці, не вдаючись до екстреного гальмування, продовжити рух за умовами забезпечення безпеки дорожнього руху. За твердженнями позивача, в даному випадку склалась саме така ситуація, тобто фактично він діяв правомірно, а у його діях не було порушень вимог ПДР України, проте відповідачем це не було прийнято до уваги.

Крім зазначеного, ОСОБА_1 вважає також, що відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи, а таким чином позбавив його можливості скористатись у повному обсязі правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, проігнорувавши порядок, визначений ст.ст. 278, 279 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, зазначених у позові, та просив їх задовольнити. Пояснив, що 10 березня 2019 року о 21 годині 20 хвилин він, керуючи автомобілем «DACIA SOLENZA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , на дозволяючий сигнал світлофора виїхав на перехрестя вулиць Незалежності та Маріупольська в напрямку сел. Опитне, проте під час перетину перехрестя увімкнулось жовте світло. Оскільки екстрено загальмувати він не зміг, а ніяких перешкод у здійсненні проїзду перехрестя не було, за умов забезпечення безпеки дорожнього руху та на виконання вимог п. 8.11 ПДР України він продовжив рух у вказаному напрямку, однак приблизно за 200 метрів від світлофора його зупинили працівники поліції, одним з яких (відповідачем по справі) було винесено оскаржувану постанову.

Відповідач - поліцейський СРПП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області Гриценко Р.В., який належним чином сповіщений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, оскільки згідно заяви інспектора Бахмутського ВП ст. лейтенанта поліції Матвєєва П.В. перебуває у відпустці з 22.05.2019 року про 06.06.2019 року. Оскільки клопотання про відкладення розгляду справи від відповідача не надходило, відзив на позовну заяву він не подав, суд на підставі ч. 4 ст.128 КАС України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.

Суд, дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав:

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Статтею 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1). Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.2). Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.3).

Відповідно до ст. 76 КАС України, достатніми є докази, які у своїй сукупності діють змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1). Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.2).

За ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем - поліцейським СРПП Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області Гриценком Р.В. - не надано доказів на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху та про наявність таких доказів не зазначено.

У судовому засіданні встановлено, що постановою серії ДПО18 № 472881 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесеною 10 березня 2019 року поліцейським сектору реагування патрульної поліції Бахмутського ВП ГУНП в Донецькій області Гриценком Р.В., визнано позивача ОСОБА_1 винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, та накладено штраф у розмірі 425 грн.

У постанові зазначається, що 10 березня 2019 року о 21 годині 20 хвилин в Донецька обл., м. Бахмут, вул. Незалежності водій ОСОБА_1 проїхав на жовтий сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 (ґ) ПДР України (а.с. 19).

Згідно п.п. «ґ» п. 8.7.3 ПДР України сигнали світлофора мають такі значення: жовтий забороняє рух і попереджає про наступну зміну сигналів.

При цьому, згідно п. 8.11 ПДР України водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортний засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 «Місце зупинки», якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів (п. 8.10 ПДР України).

Згідно п. 16.8 ПДР України водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді. Проте, якщо на перехрестях перед світлофорами на шляху руху водія є дорожня розмітка 1.12 (стоп-лінія) або дорожній знак 5.62, він повинен керуватися сигналами кожного світлофора.

Частина 2 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до статті 222 КУпАП органу Національної поліції підвідомчі справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 126 КУпАП. В свою чергу, зазначеною статтею також передбачено, що від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Суд звертає увагу на те, що справа про адміністративне правопорушення, в якій винесена оскаржувана постанова, згідно тексту вищевказаної постанови, була розглянута безпосередньо на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, що відповідає чинній на час складення постанови редакції частин 2, 4, 5 статті 258 КУпАП, а також відповідає змісту Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 липня 2015 року № 1395.

При цьому, положення Кодексу України про адміністративні правопорушення, що стосуються розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема статей 278, 279, на спірні правовідносини не розповсюджуються, оскільки у даному випадку Кодексом України про адміністративні правопорушення передбачено спеціальну, спрощену процедуру притягнення особи до адміністративної відповідальності - винесення постанови на місці вчинення правопорушення. Так, ч. 2 ст. 258 КУпАП визначено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, у таких випадках уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч. 4 ст. 258 КУпАП).

Таким чином, доводи позивача щодо того, що відповідач незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобілю, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи, а таким чином позбавив його можливості скористатись у повному обсязі правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, та порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, проігнорувавши порядок, визначений ст.ст. 278, 279 КУпАП, є безпідставними, а тому у задоволенні позову в частині визнання протиправними дій відповідача щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача на місці зупинки транспортного засобу 10.03.2019 року о 21 годині 20 хвилин у Донецькій обл. м. Бахмут по вул. Незалежності слід відмовити.

В свою чергу, пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань: регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

В свою чергу, суду взагалі не надано доказів того, що ОСОБА_1 виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що забороняє рух, а відповідно - скоїв правопорушення, зазначене в оскаржуваній постанові, в порядку статті 251 КУпАП (доказів фіксування зазначених подій технічними приладами, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, чи інших документів).

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що відповідачем, в порушення вимог статті 280 КУпАП, не було встановлено, чи було вчинено правопорушення, чи винен позивач в його вчиненні, чи підлягає він адміністративній відповідальності та інші обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Слід зазначити, що норми ст. 7 КУпАП передбачають, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Принцип презумпції невинуватості, передбачає, що всі сумніви у винуватості особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, на думку суду, в даному випадку є недоведеним.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. Згідно зі статтею 252 КУпАП орган (посадова особа), що розглядає справу про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В той же час, в порушення вказаних вимог, відповідачем не було вжито всіх заходів до повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини, що мали значення для правильного вирішення справи належним чином, у зв`язку з чим оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» визначено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупність, суд приходить до висновку, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 472881 від 10 березня 2019 року слід скасувати, а провадження в справі про адміністративне правопорушення - закрити.

Керуючись ст.ст. 245, 246, 286 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до поліцейського СРПП Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області Гриценка Руслана Вікторовича про визнання дій протиправними, скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Постанову серії ДПО18 за № 472881 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, винесену 10 березня 2019 року поліцейським СРПП Бахмутського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області Гриценком Русланом Вікторовичем, про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. - скасувати, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.

У задоволенні позову в іншій частині - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду через Артемівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Р.Є. Дубовик