Справа № 2040/7974/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 р. Справа № 2040/7974/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Міністерства оборони України на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Адміністрація Державної прикордонної служби України про визнання дій (бездіяльності) протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

Встановила:

24.09.2018 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, яким просить:

- зобов`язати відповідача ІНФОРМАЦІЯ_2 (подалі ІНФОРМАЦІЯ_3 ) повторно подати до Міністерства оборони України (подалі МО України) висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги як військовослужбовцю, якому встановлено III групу інвалідності, внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії (додаток 13 до Положення, затвердженого наказом МО України № 530) та належним чином оформлений пакет документів, наданий ним раніше разом із заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 року № 975 та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом МО України від 14.08.2014 року № 530;

- визнати протиправною дії (бездіяльність) МО України у недотриманні його прав на належний соціальний захист, пов`язаний з правом на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності, внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 року № 975 та Положення про організацію в Міністерства оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом МО України від 14.08.2014 № 530;

- зобов`язати МО України після отримання відповідного висновку ХОВК щодо можливості виплати йому одноразової грошової допомоги призначити, нарахувати та здійснити виплату через ХОВК одноразову грошову допомогу, як військовослужбовцю, який визнаний інвалідом III групи внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, коли встановлена III група інвалідності у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві», затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 року № 975 та Положення про організацію в Міністерства оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом МО України від 14.08.2014 року № 530.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що в кінці травня на початку червня 2018 року він звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_3 із заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку із встановленням інвалідності внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії разом з необхідним пакетом документів, подання яких передбачено вимогами п. 4.7 Положення про організацію в Міністерства оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затвердженого наказом МО України від 14.08.2014 року № 530. Зазначені документи надіслані у встановленому Законом порядку до МО України.

Втім, Департаментом фінансів МО України документи повернуті з підстав того, що він проходив службу та звільнився з Прикордонних військ України, а згідно наказу Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.05.2014 року № 51 «Про організацію в Державній прикордонній службі України роботи з призначення та виплати одноразової грошової допомоги», виплата одноразової грошової допомоги здійснюється особам звільненим з прикордонних військ. Відтак, його документи надіслані не за належністю.

Таким чином, протиправні дії (бездіяльність) МО України щодо відмови у виплаті і призначенні одноразової грошової допомоги свідчить про порушення його прав на належний соціальний захист.

У відзиві на позов ОСОБА_1 відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично погоджуючись із позицією МО України, зазначає, що витрати, пов`язані із виплатою одноразової грошової допомоги в разі встановлення інвалідності, повинні здійснюватися Державною прикордонною службою України, на яку централізовано виділяються кошти з державного бюджету.

Оскільки позивач звільнений з військової служби з прикордонних військ, то в силу ст. 16-3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" і Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги, у МО України відсутні правові підстави для такої виплати.

За наведеного, ХОВК заперечує проти вимог позивача та просить закрити провадження у справі.

Відповідач, МО України правом подання відзиву на позов ОСОБА_1 не скористався.

У поясненнях на позов третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Адміністрація Державної прикордонної служби України (подалі Адміністрація Держприкордонслужба) вказує, що позивач строкову військову службу проходив у Збройних Силах колишнього Союзу РСР. Призов на строкову військову службу та звільнення з цієї служби здійснювались на підставі наказів Міністра оборони колишнього СРСР. Згідно із законодавством, ОСОБА_1 перебував на військовому обліку у відповідному військовому комісаріаті МО України, що підтверджується військовим квитком позивача.

Крім того, відповідно до Пояснювальної записки до Угоди про взаємне визнання пільг і гарантій для учасників та інвалідів Великої Вітчизняної війни, учасників бойових дій на території інших держав, сімей загиблих військовослужбовців, яка ратифікована Законом України від № 144/96-ВР від 26.04.1996 року, виконання Угоди в Україні забезпечують, зокрема: МО України. Таким чином, саме МО України в даному випадку визначено законодавцем суб`єктом виконання обов`язку щодо соціального захисту учасників бойових дій на території інших держав.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 року (рішення ухвалено в порядку спрощеного провадження) позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені в частково наступним чином.

ІНФОРМАЦІЯ_3 зобов`язаний повторно подати до МО України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю - ОСОБА_1 та належним чином оформлений пакет документів, наданий раніше заявником разом із заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Визнано протиправними дії МО України щодо повернення до ХОВК документів ОСОБА_1 для виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 25.12.13 року № 975 без розгляду.

У задоволенні іншої частини позовних вимог позивачу відмовлено.

Висновок суду вмотивований тим, що позивач отримав інвалідність внаслідок поранення, контузії та захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, відтак, він має право на отримання одноразової грошової допомоги згідно статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та в порядку, визначеному постановою КМУ № 975 від 25.12.2013 року, оскільки законодавцем передбачено прирівнення соціального захисту військовослужбовців Радянської армії до військовослужбовців Збройних Сил України та законодавцем встановлено обов`язок саме МО України стосовно прийняття рішення про виплату одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, у зв`язку з встановленням інвалідності, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби під час здійснення інтернаціонального зобов`язання на підставі висновку відповідача.

За наведеного, суд визначився про задоволення вимог ОСОБА_1 в частині, якою він просить зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно подати до МО України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги та належним чином оформлений пакет документів, наданий ним раніше разом із заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з інвалідністю у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та визнати протиправними дії МО України щодо повернення до ХОВК документів для виплати одноразової грошової допомоги відповідно до постанови КМУ від 25.12.13 року № 975 без розгляду.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання МО України після отримання відповідного висновку ХОВК щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю - ОСОБА_1 (додаток 13 до Положення, затвердженого наказом МО України № 530) призначити, нарахувати та здійснити виплату через ІНФОРМАЦІЯ_3 одноразову грошову допомогу як військовослужбовцю, який визнаний інвалідом III групи внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, коли встановлена III група інвалідності у відповідності до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві", затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 р.оку № 975 та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом МО України від 14.08.2014 року № 530, суд зазначив, що не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, і давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, що належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

Оскільки відповідачем МО України рішення, щодо відмови позивачу в призначенні одноразової грошової допомоги, або в її призначенні у неналежних розмірах не приймалось, документи не розглядались, отже заявлена позивачем вищевказана вимога є передчасною, а тому задоволенню не підлягає.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати судове рішення в частині, якою йому відмовлено у задоволенні вимог, та прийняти нове про задоволення цих вимог у повному обсязі.

Мотивує вимоги апеляційної скарги позивач фактично аналогічними доводами, що зазначені ним у заявах по суті в суді першої інстанції.

Вказує, що виконуючи свій борг перед Батьківщиною як військовослужбовець, втратив здоров`я саме під час виконання обов`язків військової служби в військах МО при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, сподівався на належний соціальний та правовий захист, проте, відповідач порушує його конституційне право на даний захист та застосовує подвійні стандарти у залежності від часу проходження військової служби, що є недопустимим.

В той же час, суд першої інстанції вірно застосував до спірних правовідносин норми матеріального права, втім, не забезпечив «ефективний захист» його прав, як того вимагає ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист.

Зазначає, що часткове задоволення його вимог тільки щодо ІНФОРМАЦІЯ_3 та незмінна позиція МО України про необхідність звернутися за виплатою допомоги до третьої особи, призведе до прийняття МО України аналогічного рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач МО України просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити виходячи з того, що всупереч п. 11 Порядку № 975 позивач не надав копії документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або поранення) та передчасності вимоги повторного зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 направити висновок та документи позивача розпоряднику бюджетних коштів МО України.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу ОСОБА_1 відповідач ІНФОРМАЦІЯ_3 не скористався, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Не погоджуючись із судовим рішенням, в апеляційній скарзі відповідач МО України, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати судове рішення в частині, якою задоволені позовні вимоги позивача, та прийняти нове судове рішення про відмову у задоволенні цих вимог ОСОБА_1 .

Скаржник вказує, що МО України не є виключним суб`єктом по виплаті одноразової грошової допомоги, а саме в даному випадку таку виплату має здійснювати Державна прикордонна служба. Всупереч п. 11 Порядку № 975 позивач не надав копії документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або поранення) та передчасності вимоги повторного зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 направити висновок та документи позивача розпоряднику бюджетних коштів МО України.

У відзиві на апеляційну скаргу МО України, позивач ОСОБА_1 не погоджується із доводами, викладеними цим відповідачем, з тих підстав, що аргументація МО України з приводу проходження служби в лавах Прикордонних військ України є не доведеною, так як при проходженні військової служби в Прикордонних військах України додаткових захворювань у позивача не виявлено. Таким чином позивач вважає, що саме МО України має здійснити виплату одноразової грошової допомоги.

Витребування відповідачем документу про причини та обставини поранення, контузії. травми для необхідності розгляду документів позивача є абсурдним з огляду на те, що інвалідність позивачу встановлена саме внаслідок захворювання, а не поранення, контузії чи травми. Позиція відповідача щодо вимог ХОВК є не зрозумілою, адже ХОВК є самостійним суб`єктом владних повноважень та може самостійно захищати свої права, якщо вважає, що їх порушено.

Правом подання відзиву на апеляційну скаргу МО України відповідач ХОВК не скористався.

Третя особа Адміністрація Держприкордонслужби у поясненнях на апеляційну скаргу МО України зазначив, що позивач військову службу в Адміністрації Держприкордонслужби чи органі Держприкордонслужби не проходив, жодних розрахунків під час його звільнення з військової служби органами Держприкордонслужби не здійснювалось. Також зазначає, що прикордонні війська КДБ СРСР відповідно до статті 4 ЗаконУ СССР « О всеобщей воинской обязаности»» від 12.10.1967 року були складовою частиною Збройних Сил СРСР в період з 01.09.1939 року по 21.03.1989 року, тому саме МО України має розглядати питання про виплату одноразової грошової допомоги.

Відповідачем ХОВК та Адміністрацією Держприкордонслужби судове рішення в апеляційному порядку не оскаржено.

За приписами ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги (ч. 1 ст. 308).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язкової підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 2 ст. 308).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційних скарг та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, а судове рішення на підставі ст. 316 КАС України слід залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є інвалідом IIІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 05.12.2017 року (а.с. 13).

Згідно даних військового квитка НОМЕР_2 , позивач проходив військову службу у Збройних Силах колишнього Союзу РСР з 27.10.1982 року по 04.02.1985 року. В період з 09.04.1983 року по 25.06.1983 року, з 25.06.1983 року по 24.06.1985 року на території демократичної республіки Афганістан у складі військових частин НОМЕР_3 , ПП 51883 /а.с. б17-20/.

Відповідно до висновку спеціаліста у галузі судово-медичної експертизи від 22.03.2017 року № 549/Ж, отримані поранення, які отримані внаслідок розривної дії снаряду, могли бути спричинені в період проходження служби під час виконання бойових дій у 1984 році /а.с. 16/.

Як убачається із витягу протоколу № 2523 від 04.10.2017 року Центральної військово-лікарської комісії МО України, захворювання позивача, так, пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах де велись бойові дії (а.с. 15).

Відповідно до копії довідки до акту огляду МСЕК серії 12 ААА № 459945, позивачу встановлено з 30.11.2017 року ІII групу інвалідності, у зв`язку з захворюванням, що пов`язане з виконанням військових обов`язків при проходженні військової служби у місцях, де велися бойові дії (а.с. 14).

В кінці травня на початку червня 2018 року позивач звернувся до ХОВК із заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги, у зв`язку з встановленням інвалідності внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії разом з необхідним пакетом документів, подання яких передбачено вимогами п. 4.7 Положення про організацію в МО України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом МО України від 14.08.2014 року № 530.

11.06.2018 року позивач отримав лист ХОВК № 209/1/ОГД, яким його повідомлено, що документи стосовно призначення та виплати одноразової грошової допомоги у відповідності до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та згідно Порядку, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2013 року № 975 оформлені ХОВК та надіслані на адресу Департаменту фінансів МО України для вирішення питання призначення або відмови в призначенні зазначеної допомоги (а.с. 24).

Листом Департаменту фінансів МО України № 248/3/6/1618 від 18.07.2018 року позивача повідомлено про те, що надіслані ХОВК документи підтверджують проходження та його звільнення 03.01.2003 року з Прикордонних військ України. Згідно наказу Адміністрації Держприкордонслужби від 20.05.2014 року № 51 «Про організацію в Державній прикордонній службі України роботи з призначення та виплати одноразової грошової допомоги» виплата одноразової грошової допомоги здійснюється особам, звільненим з прикордонних військ. За таких обставин, документи позивача повертаються, як надіслані за належністю /а.с. 26/.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХII виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до п. 1 ст. 16 Закону України від 20.12.1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (подалі Закон № 2011-XII), одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно пп. 4 п. 2 ст. 16 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до п. 6 ст. 16-3 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону № 2011-XII постановою КМУ від 25.12.2013 року № 975 затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (подалі Порядок № 975).

Відповідно до пункту 12 Порядку № 975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві резервістами.

Згідно пункту 13 Порядку № 975 керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Погоджуючись із висновком суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Як встановлено під час судового розгляду та не заперечується сторонами по справі, позивач проходив строкову військову службу у військовій частині, що входила до складу Прикордонних військ КДБ СРСР.

Згідно п. 1 ч. 1 Указу Президії Верховної Ради СРСР від 21.03.1989 року № 10224-ХІ "Про виведення із складу Збройних Сил СРСР прикордонних, внутрішніх і залізничних військ" прикордонні, внутрішні і залізничні війська виведені зі складу Збройних Сил СРСР.

Таким чином, прикордонні війська, станом на час проходження позивачем служби, входили до складу Збройних Сил СРСР.

У відповідності до п. 1, 2 Постанови Верховної Ради України від 24.08.1991 року "Про військові формування на Україні", Верховна Рада України постановила підпорядкувати всі військові формування, дислоковані на території республіки, Верховній Раді України. Утворено Міністерство оборони України.

Згідно ст. 4 Закону України "Про правонаступництво України", органи держави влади і управління, органи прокуратури, суди та арбітражні суди, сформовані на підставі Конституції (Основного Закону) Української РСР, діють в Україні до створення органів державної влади і управління, органів прокуратури, судів та арбітражних судів на підставі нової Конституції України.

З огляду на вищевикладене, приймаючи до уваги, що позивач проходив службу саме у Збройних Силах СРСР, які на той час були підпорядковані та знаходились на фінансовому забезпеченні Міністерства оборони СРСР, правонаступником якого в подальшому стало Міністерство оборони України, колегія суддів приходить до висновку що, в силу ст. 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" і постанови Кабінету Міністрів України №975 від 25.12.2013 року, обов`язок розгляду питання для прийняття рішення про призначення та виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням йому інвалідності, у зв`язку з травмою, пов`язаною з виконанням обов`язків військової служби, покладений саме на Міністерство оборони України.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку про наявність у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги.

Вказані висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постановах від 26.09.2018 року по справі № 760/9113/17 та від 27.02.2018 року по справі № 816/978/16.

За наведеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості вимог ОСОБА_1 про визнання протиправними дій МО України щодо повернення до ХОВК його документів для виплати одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 975 без розгляду, як таких, що надіслані не за належністю, а також зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_3 повторно подати до МО України висновок щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги військовослужбовцю - ОСОБА_1 та належним чином оформлений пакет документів, наданий раніше заявником разом із заявою про призначення і виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з інвалідністю у відповідності до Закону № 2011-XII.

Також, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про передчасність вимог позивача про зобов`язання МО України після отримання відповідного висновку ХОВК щодо можливості виплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 (додаток 13 до Положення, затвердженого наказом МО України № 530) призначити, нарахувати та здійснити виплату через ХОВК одноразову грошову допомогу як військовослужбовцю, який визнаний інвалідом III групи внаслідок захворювань, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні в країнах, де велись бойові дії, в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, коли встановлена III група інвалідності у відповідності до Закону № 2011-XII, Порядку № 975 та Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і соціального забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, затверджене наказом Міністерства оборони України від 14.08.2014 року № 530.

Колегія суддів зазначає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у звичайних законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Наведені положення не дозволяють скаржитися щодо законодавства або певних обставин абстрактно, лише тому, що заявник вважає начебто певні положення норм законодавства впливають на його правове становище.

Крім того, відповідно до Рекомендацій Комітету Ради Європи N R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Ради 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він уважає найкращим за конкретних обставин, та яке захистить або відновить порушене право.

Адміністративний суд під час розгляду та вирішення публічно-правових спорів перевіряє, чи рішення суб`єкта владних повноважень прийняте у межах законної дискреції. При цьому, відповідно до правил правозастосування практики Європейського суду з прав людини, суд не може своїм рішенням підмінити рішення суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, виконуючи цілі, встановлені адміністративним судочинством щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) передбаченим частиною 3 статті 2 КАС України критеріям, не втручається і не може втручатися в дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Колегія суддів зауважує, що питання щодо призначення одноразової грошової допомоги вирішує Комісія МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги МО України щодо ненадання позивачем до заяви про призначення та виплату одноразової грошової допомоги копії документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми, каліцтва), оскільки наведена обставина не слугувала підставою для повернення без розгляду документів позивача.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10.02.2010 року).

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч.1 ст. 316 КАС України).

Підстави, передбачені ст. 139 КАС України, для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Міністерства оборони України залишити без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2018 року, - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко В.А. Калиновський