Справа № 826/16355/17
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

29 травня 2019 року № 826/16355/17

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп - Україна»

до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного

управління ДФС у м. Києві

Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві

про стягнення пені, нарахованої на суму заборгованості з бюджету з

відшкодування податку на додану вартість, -

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Аскоп - Україна» з позовом до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києва (далі - відповідач - 1 та/або контролюючий орган), Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (далі - відповідач - 2 та/або ГУ ДКСУ у м. Києві) та просить суд:

- стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп - Україна» пеню в розмірі 1 229 024, 57 грн., нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за період з 12.03.2015 року по 12.12.2017 рік;

- стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп - Україна» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 18 435, 37 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києва.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.12.2017 року відкрито провадження в адміністративній справі №826/16355/17 та ухвалено здійснювати розгляд справи одноособово суддею Амельохіним В.В. в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання, за наявними у справі матеріалами.

Як слідує з матеріалі справи мотивуючи позовні вимоги позивач зазначає, що сума податку на додану вартість у розмірі 1 972 119, 00 грн. станом на час звернення до суду не відшкодована Товариству з обмеженою відповідальністю «Аскоп - Україна», чим порушено строку бюджетного відшкодування податку на додану вартість, а тому наявні підстави для стягнення пені нарахованої на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за період з 12.03.2015 року по 12.12.2017 рік на підставі пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України.

Представник Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києва проти позову заперечив з підстав, які викладені у письмовому відзиві на позовну заяву, що долучений до матеріалі справи.

Представником Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві також подано письмовий відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити в задоволенні адміністративного позову мотивуючи це тим, що відповідальність за своєчасне поповнення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування покладено на орган державної фіскальної служби, а оскільки останнім не було внесено відповідних даних щодо позивача позовні вимоги, на думку ГУ ДКСУ у м. Києві, про стягнення пені є передчасними.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

18.12.2014 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Аскоп - Україна» подано до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києва електронну податкову декларацію з податку на додану вартість за листопад 2014 року, відповідно до якої сума, що підлягає бюджетному відшкодуванню з податку на додану вартість на рахунок платника у банку становить 1 972 119, 00 грн. (рядок 23.1 декларації).

В подальшому, Державною податковою інспекцією у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві в період з 10.02.2015 року по 20.02.2015 року проведено документальну позапланову виїзну перевірку, за результатами якої складено Довідку № 1473/26-53-15-02/30579869 від 27.02.2015, згідно висновків якої на момент складання довідки перевірки неможливо підтвердити суму бюджетного відшкодування за листопад 2014 в сумі 1 972 119,00 грн., що пов`язано з відсутністю відповідей на запити про проведення зустрічних перевірок по ланцюгам постачання.

Зі змісту довідки також вбачається, що податковий орган при перевірці достовірності декларування суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість не виявив невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації.

Не виявив контролюючий орган також і того, що за результатами звірки даних (зазначених у розрахунку бюджетного відшкодування з податку на додану вартість) за листопад 2014 із даними первинних документів (що підтверджують факт оплати платником товарів/послуг), загальна сума податку на додану вартість не відповідала б сумі в розмірі 1 972 119, 00 грн.

Разом з цим, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2015 року у справі №826/10333/15, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.09.2015 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп - Україна» задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києва щодо неподання до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми податку на додану вартість в розмірі 1 972 119, 00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп - Україна».

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Як стверджує позивач, станом на час звернення з даним адміністративним позовом сума податку на додану вартість в розмірі 1 972 119, 00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп - Україна» не відшкодована, що і стало підставою для подання останнього.

Вирішуючи спір по суті суд звертає увагу на наступне.

Так, відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Пунктом 200.1 статті 200 ПК України (у редакції чинній на час виникнення у позивача бюджетного відшкодування з податку на додану вартість) визначено, що сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Приписами пунктів 200.7, 200.8, 200.9, 200.11 статті 200 ПК України (у редакції чинній на час виникнення у позивача бюджетного відшкодування з податку на додану вартість) встановлено наступне.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

До податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

Форма заяви про відшкодування та форма розрахунку суми бюджетного відшкодування визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки.

Перелік достатніх підстав, які надають право податковим органам на позапланову виїзну документальну перевірку платника податку на додану вартість для визначення достовірності нарахування бюджетного відшкодування податку, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Разом з цим, в контексті приписів пункту 200.12 статті 200 ПК України контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно пункту 200.13 статті 200 ПК України на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

При цьому, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення (п. 200.23 статті 200 ПК України у редакції чинній на час вирішення спору).

Аналіз вказаного дає суду підстави, що у випаду якщо суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення, тобто нормами ПК України встановлено відповідальність контролюючого органу за не відшкодування сум податку, у випадку дотримання останнім передумов, встановлених статтею 200 ПК України.

Як вже було зазначено судом вище, постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2015 року у справі №826/10333/15, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.09.2015 року адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп - Україна» задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києва щодо неподання до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми податку на додану вартість в розмірі 1 972 119, 00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп - Україна».

Зі змісту вказаного рішення слідує, що: « відповідач не надав доказів на підтвердження подання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь ТОВ «Аскоп-Україна».

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що бездіяльність відповідача-1 щодо неподання до органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновку із зазначенням суми податку на додану вартість у розмірі 1 972 119,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь ТОВ «Аскоп-Україна», є протиправною, відповідно, позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню».

Частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З вказаного слідує, що питання наявності права позивача на бюджетне відшкодування суми податку на додану вартість у розмірі 1 972 119,00 грн. не підлягає доказуванню під час розгляду даної адміністративної справи.

В той же час, контролюючий орган у відзиві на позовну заяву зазначає, що обов`язок щодо надання висновку до державного казначейства у нього з`явився виключно після прийняття Вищим адміністративним судом України постанови від 14.11.2017 року.

Крім того, контролюючий органи посилається на приписи п. 56.18 статті 15, пункт 200.15 статті 200 ПК України.

Суд критично ставиться до вищевказаних тверджень відповідача - 1 мотивуючи це наступним.

По - перше, як встановлено судом в ході розгляду справи постанова Вищого адміністративного суду України від 14.11.2017 року прийнята в рамках адміністративної справи №826/3775/15 та стосувалася бездіяльності Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві щодо неподання до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми податку на додану вартість у розмірі 1412951,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна». Тобто, вказане рішення стосується зовсім іншої суми бюджетного відшкодування та за інший період виникнення останнього.

По - друге, згідно пункту 200.15 статті 200 ПК України у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний повідомити про це орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів припиняє процедуру відшкодування в частині оскаржуваної суми до набрання законної сили судовим рішенням.

Після закінчення процедури адміністративного або судового оскарження контролюючий орган протягом п`яти робочих днів, що настали за днем отримання відповідного рішення, зобов`язаний подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Тобто, вказані правові норми стосуються виключно випадку у разі якщо за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку або контролюючий орган розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження.

Суд звертає увагу, що відповідачем - 1 не надано належних та достатніх доказів на підтвердження наявності обставин передбачених приписами пункту 56.18 статті 15, пункт 200.15 статті 200 ПК України.

Разом з цим, суд повторно наголошує, що питання наявності права позивача на бюджетне відшкодування суми податку на додану вартість у розмірі 1 972 119,00 грн. не підлягає доказуванню під час розгляду даної адміністративної справи.

Підсумовуючи наведене, суд вважає, що обов`язок у контролюючого органу щодо подання висновку із зазначенням суми податку на додану вартість в розмірі 1 972 119, 00 грн., що підлягає бюджетному відшкодуванню виник у останнього з 28.02.2015 року (наступний день після завершення перевірки ТОВ «Аскоп - Україна») та закінчився 04.03.2015 року.

В свою чергу, орган казначейства мав перерахувати відповідні кошти до 11.03.2015 року.

Таким чином, перебіг строку для нарахуванням пені розпочинається з 12.03.2015 року.

Що ж стосується тверджень відповідача - 1 щодо передчасності нарахування пені, з огляду на те, що розрахунок наданий позивачем не містить в собі день погашення такої заборгованості суд зверне увагу на наступне.

Як вже було зазначено судом вище, суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення (п. 200.23 статті 200 ПК України).

Наведені норми встановлюють обов`язкове нарахування пені на суму бюджетної заборгованості, яка не виплачена в строк, визначений в ст. 200 Податкового кодексу України, безвідносно до того, чи така бюджетна заборгованість була виплачена, чи ні. Обов`язок нарахування пені лежить на органі державної фіскальної служби, який здійснює функції держави у сфері оподаткування. Неподання контролюючим органом після закінчення перевірки до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв`язку з цим заборгованості бюджету з податку на додану вартість є підставою для виникнення у платника податку права вимоги щодо виплати пені за прострочення бюджетного відшкодування.

Таке застосування пункту 200.23 статті 200 ПК України узгоджується з правовим висновок Верховного Суду України, висловленим у постанові від 03.06.2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Завод «Південкабель» до Спеціалізованої державної податкової інспекції по роботі з великими платниками податків у м. Харкові Державної податкової служби, Головного управління Державної казначейської служби України в Харківській області про стягнення суми.

Крім того, схожий правовий висновок викладено в постанові Вищого адміністративного суду України від 14.11.2017 року у справі №826/3775/15 та постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року у справі №826/260/13-а.

Водночас, суд не бере до уваги посилання контролюючого орану зміну правового регулювання функцій державних податкових інспекції, оскільки останні не стосуються предмету розгляду даного адміністративного позову та не впливають на розгляд справи по суті.

Підсумовуючи наведене в сукупності суд вважає, що твердження відповідача - 1 викладені у відзиві на позову заяву, як підстави для відмови у задоволенні адміністративного позову є безпідставними.

Що ж стосується правого обгрунтування підстав для відмови в задоволенні адміністративного позову, викладеного відповідачем - 2 у письмову відзиві на позовну заяву суд зверне увагу на наступне.

Так, згідно частини 2 статті 45 Бюджетного кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету здійснює Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Порядок повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів затверджено наказом Державного казначейства України від 10 грудня 2002 року №226(у редакції наказу Державного казначейства України від 29 травня 2008 року №181 (далі - Порядок).

Цей Порядок визначає процедури повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, а саме: податків, зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджету, коштів від повернення до бюджетів бюджетних позичок, фінансової допомоги, наданої на поворотній основі, та кредитів, у тому числі залучених державою або під державні гарантії (далі - платежі). Дія Порядку не поширюється на операції з відшкодування податку на додану вартість та повернення з бюджету коштів за рішенням суду.

Відповідно до пункту 5 Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання надається до органу Державного казначейства України за формою, передбаченою відповідними спільними нормативно-правовими актами Державного казначейства України та органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів, або в довільній формі на офіційному бланку установи, за підписом керівника установи або його заступників відповідно до їх компетенції з обов`язковим зазначенням такої інформації: обґрунтування необхідності повернення коштів з бюджету, найменування (П. І. Б.) платника, ідентифікаційного коду за ЄДРПОУ або реєстраційного номера облікової картки платника податків з ДРФО , або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний орган державної податкової служби і мають відмітку у паспорті), суми платежу, що підлягає поверненню, дати та номера розрахункового документа, який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.

Подання в довільній формі надається платником до органу Державного казначейства України разом із його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією розрахункового документа (квитанції, платіжного доручення тощо), який підтверджує перерахування коштів до бюджету.

Таким чином, територіальний орган Державної казначейської служби України є органом, який здійснює повернення коштів, що були помилково або надмірно зараховані до бюджету, за поданням органу стягнення, яким у цьому спорі виступає Державна податкова інспекція у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києва

Зазначені положення встановлюють порядок взаємодії державних органів між собою. Тому у разі, коли орган стягнення в установлений законом строк не надає відповідний висновок органу державного казначейства, платник вправі скористатись своїм правом на судове оскарження бездіяльності шляхом звернення з позовом про стягнення відповідної суми коштів (повернення надміру сплаченої суми) з державного бюджету.

Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (частина 2 статті 2 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 170 ЦК України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом.

Таки чином, з урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що у цій справі відповідачем є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган (органи) державної влади. Такими органами у цій справі є Державна податкова інспекція у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві та Казначейська служба (яка відповідно до законодавства є органом, який здійснює повернення коштів з державного бюджету).

Аналогічний правовий підхід застосовано у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2018 року у справі №910/23967/16 та від 12.02.2019 у справі № 826/7380/15.

При цьому, зміна правового регулювання повернення помилково сплачених коштів станом на час вирішення спору по суті не свідчить про вірність висновків відповідача - 2.

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Водночас, при вирішення спору суд погоджується із наданим позивачем розрахунком пені, що підлягає стягненню з бюджету на користь останнього.

Частиною 1 статті 143 КАС України встановлено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частиною 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Приймаючи до уваги те, що адміністративний позов підлягає задоволенню, то судові витрати слід присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - 1

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72, 73, 77, 143, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» (02660, м. Київ, вул. М. Раскової, б. 11, оф. 600, ) до Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києва (02094, м. Київ, бульвар Верховної Ради, б. 24-б, ) Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві (01601, м. Київ, вул. Терещенківська, б. 11-а, ) задовольнити.

2. Стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп - Україна» (02660, м. Київ, вул. М. Раскової, б. 11, оф. 600, ) пеню в розмірі 1 229 024 (один мільйон двісті двадцять дев`ять тисяч двадцять чотири) грн. 57 коп. нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за період з 12.03.2015 року по 12.12.2017 рік.

3. Судові витрати в розмірі 18 435 (вісімнадцять тисяч чотириста тридцять п`ять) грн. 37 коп. присудити на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» (02660, м. Київ, вул. М. Раскової, б. 11, оф. 600, ) за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києва (02094, м. Київ, бульвар Верховної Ради, б. 24-б, ).

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства та може бути оскаржена в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295-297 КАС України, шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя В.В. Амельохін