Справа № 200/14775/18-а
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року справа №200/14775/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: головуючого судді Міронової Г.М., суддів Геращенка І.В., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року у справі № 200/14775/18-а (головуючий І інстанції суддя Олішевська В.В., повний текст рішення складено та підписано 11 березня 2019 року в приміщенні суду за адресою: вул. Добровольського, 1, м. Слов`янськ Донецької області) за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2018 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , (далі - позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області (далі - відповідач) про визнання незаконними дій Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області щодо відмови у видачі дитині - ОСОБА_2 паспорту у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верхової ради України від 26.06.1992 року № 2503, зобов`язання Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області оформити та видати ОСОБА_2 у зв`язку з із досягненням 16-річного віку, паспорту громадянина України у формі паспортної книжечки відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верхової ради України від 26.06.1992 року № 2503, без передачі будь - яких даних про дитину і про її батьків до Єдиного державного демографічного реєстру, без оформлення (присвоєння) унікального номеру запису у реєстрі (УНЗР), без відцифрованого підпису особи, без відцифрованого образу обличчя особи, без відцифрованих відбитків пальців, без використання будь - яких засобів Єдиного державного демографічного реєстру (а.с. 4-6).

В обґрунтування позову зазначала, що вона в інтересах сина - ОСОБА_2 , звернулась до Управління Державної міграційної служби у Донецькій області та Слов`янського міського відділу Державної міграційної служби у Донецькій області з заявою, відповідно до якої просила оформити бланк паспорту громадянина України без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, та видати ОСОБА_2 паспорт виключно у вигляді книжечки на підставі Закону України від 18.01.2001 року № 2235-ІІІ «Про громадянство України», форма якої не заборонена діючим законодавством України, а не у формі пластикової картки типу ІD-1, форма якого не є паспортом та не є його єдиним зразком. Позивач зазначала, що листом від 10.11.2018 року № 16376 керівник територіального підрозділу відповідача Слов`янського міськвідділу ГУ ДМС України в Донецькій області відмовив у наданні ОСОБА_2 паспорту у формі книжечки, посилаючись на постанову КМУ від 25.03.2015 року № 302 із наступними змінами та доповненнями та зазначив, що паспорт громадянина України виготовляється лише у формі картки, що має безконтактний електронний носій. Також позивач зазначив, що аналогічний зміст міститься у листі Головного управління ДМС у Донецькій області. Позивач вважає дії відповідача щодо відмови у видачі паспорта у формі паспортної книжечки протиправними та такими, що порушують гарантовані Конституцією України права ОСОБА_2 .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року у справі № 200/14775/18-а адміністративний позов було задоволено, внаслідок чого: визнано протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області щодо відмови у видачі ОСОБА_2 паспорту у формі книжечки; зобов`язано Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області оформити та видати ОСОБА_2 , у зв`язку з із досягненням 16-річного віку, паспорту громадянина України у формі паспортної книжечки; стягнуто на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України у Донецькій області судовий збір в розмірі 704 гривні 80 копійок (а.с. 59-63).

Відповідач з вказаним рішенням суду не погодився та подав апеляційну скаргу, в якій послався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що 30.10.2018 року до Слов`янського МВ ГУ ДМС у Донецькій області звернулись неповнолітній ОСОБА_2 та його законні представники ОСОБА_3 та ОСОБА_1 із заявою - досудовим зверненням довільної форми про відмову їх неповнолітньої дитини від документа, що містить безконтактний електронний носій, без внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру та проханням оформити бланк паспорта громадянина України у формі книжечки ОСОБА_2 виключно у вигляді паспорту книжечки з відміткою реєстрації місця проживання. Відповідач вказує на те, що заява - досудове звернення ОСОБА_2 та його законних представників ОСОБА_3 і ОСОБА_1 «Про оформлення паспорту у формі книжечки» подані 30.10.2018 року не є підставою для видачі паспорту громадянина України, оскільки вищезазначені заяви від імені трьох осіб не відповідають зразку заяви - анкети за формою, встановленою Міністерством внутрішніх справ. Відповідач зазначає, що подані заяви позивача довільної форми були кваліфіковані посадовими особами Слов`янського МВ ГУ ДМС у Донецькій області та ГУ ДМС у Донецькій області як такі, що підпадають під дію Закону України «Про звернення громадян» та заявникам Слов`янським МВ ГУ ДМС у Донецькій області та ГУ ДМС у Донецькій області у встановлений законом строк надано відповіді та відповідно з роз`ясненням вимог діючого законодавства України щодо порядку оформлення паспорту громадянина України. Законом України «Про Єдиний державний демографічний реєстр» від 20.11.2012 № 5492-VI (далі - Закон № 5492-VI) встановлено, що паспорт громадянина України виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій. Звертає увагу на те, що згода на обробку персональних даних надається особою як для виготовлення паспорта у формі книжечки, так і повинна надаватись для виготовлення паспорта у вигляді ID-картки. Тобто аргументи щодо відмови від згоди на автоматизовану обробку персональних даних, фактично унеможливлює будь які дії посадових осіб територіального підрозділу ДМС України щодо оформлення паспорту громадянина України у будь якій формі. Крім того, зазначає, що на сьогодні відсутні затверджені у встановленому порядку: форма заяви для одержання паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжки; порядок реєстрації такої заяви; процедура оформлення; порядок дій працівників уповноважених органів під час приймання документів, перевірки документів, перевірки та підтвердження тотожності особи, заходи з ідентифікації особи; форма бланку паспорта громадянина України у вигляді паспортної книжки. Тому винесене рішення судом першої інстанції щодо зобов`язання оформити та видати бланк паспорту у формі паспортної книжечки на тепер не може бути реалізовано (а.с. 67-73).

Справа судом першої інстанції розглянута в порядку спрощеного позовного провадження, у зв`язку з чим апеляційний перегляд здійснюється в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, встановила наступне.

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів громадського стану Слов`янського міського управління юстиції Донецької області 16 жовтня 2002 року (а.с. 16).

Матеріалами справи встановлено, що 30.10.2018 року ОСОБА_2 та його законні представники ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулись з заявою до Управління Державної міграційної служби у Донецькій області та Слов`янського міського відділу Державної міграційної служби у Донецькій області, відповідно до якої просили: оформити бланк паспорту громадянина України без застосування засобів Єдиного державного демографічного реєстру, та видати ОСОБА_2 виключно у вигляді паспортної книжечки на підставі Закону України від 18.01.2001 року № 2235-ІІІ «Про громадянство України» форма якого не заборонена діючим законодавством України, а не у формі пластикової картки типу ІD-1, форма якого не є паспортом та не є його єдиним зразком; поставити відмітку реєстрації місця проживання в паспорті; провести реєстрацію громадянства України - внесення запису про набуття особою громадянства України спеціально уповноваженим на те органом у відповідні облікові документи; вести облік щодо ОСОБА_2 за раніше встановленими формами - за прізвищем, іменем та по - батькові, роком народження та за місцем реєстрації, без використання любого цифрового ідентифікатора особи (у тому числі за серією та номером паспорту), без внесення інформації про них до ЄДР чи будь - яких баз даних і реєстрів та без автоматизованої обробки та передачі персональних даних (а.с. 7-9).

До вказаної заяви додано дві фотокартки та копію свідоцтва про народження ОСОБА_2 .

Листом № 23679/1/1401-18/1401.2.1/19898-18 від 07.11.2018 року Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області повідомило ОСОБА_2 та його законним представникам ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про те, що у ДМС та її територіальних органів/підрозділів відсутні законні підставі для оформлення та видачі паспорта громадянина України вперше відповідно до постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ (а.с. 11-13).

Листом № 58-16376 від 10.11.2019 року Слов`янський міський відділ ГУ ДМС України в Донецькій області повідомило ОСОБА_2 та його законних представників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про те, що у Слов`янського МВ ГУ ДМС України в Донецькій області відсутні законні підставі для оформлення та видачі паспорта громадянина України вперше відповідно до постанови Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ (а.с. 14).

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Спірним у даній справі є протиправність відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки та зобов`язання відповідача видати ОСОБА_2 паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII.

Статтею 32 Конституції України визначено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

За унормуванням частини 1 статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20 листопада 2012 року № 5492-VI (далі Закон № 5492-VI) до документу, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, та що посвідчує особу і підтверджує громадянство України відноситься, зокрема, паспорт громадянина України.

Частинами 1, 2, 4, 5 ст. 14 цього Закону передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.

За визначенням ч. 1 ст. 21 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Згідно із ч. 3 ст. 13 Закону № 5492-VI паспорт громадянина України (…) містить безконтактний електронний носій.

Приписами п.п. 3, 5, 6, 8 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII (далі - Положення № 2503-XII), бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.

Паспортна книжечка являє собою зшиту в накидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис «Україна», нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис «Паспорт». На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис «Паспорт громадянина України». На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження. На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою. Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються. Третя, четверта, п`ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних у паспорт, а сьома, восьма і дев`ята - для особливих відміток. На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання громадянина. На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев`ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор. На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення.

Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

Водночас, п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» (далі - Постанова № 302) затверджено: зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, що додається.

За змістом п. 2 Постанови № 302 із застосуванням засобів Реєстру запроваджено: з 01 січня 2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII; з 01 листопада 2016 року - оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.

До завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів ДМС матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01 листопада 2016 року припиняється (п. 3 Постанови № 302).

Пунктом 131 Постанови № 302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься така інформація: (…) біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) виключно за згодою особи.

Безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразку містить відцифровані персональні данні особи.

За змістом ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 року № 2297-VI (далі Закон № 2297-VI) мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.

Статтею 2 цього Закону встановлено, що персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Згідно з ч. 5, ч. 6 ст. 6 Закону № 2297-VI обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Таким чином, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.

Водночас, законодавством не врегульовано питання щодо наслідків відмови особи від обробки її персональних даних, тобто фактично відсутня будь-яка альтернатива такого вибору, що в свою чергу обумовлює неякість закону та порушення конституційних прав такої особи.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що реалізація державних функцій має здійснюватися без примушення людини до надання згоди на обробку персональних даних, їх обробка повинна здійснюватися, як і раніше, у межах і на підставі тих законів і нормативно-правових актів України, на підставі яких виникають правовідносини між громадянином та державою. При цьому, вказані технології не повинні бути безальтернативними і примусовими. Особи, які відмовилися від обробки їх персональних даних, повинні мати альтернативу - використання традиційних методів ідентифікації особи.

У ст. 8 Конвенції про захист осіб у зв`язку з автоматизованою обробкою персональних даних, ратифікованій Законом України від 06 липня 2010 року № 2438-VI, зазначено: «Будь-якій особі надається можливість: a) з`ясувати існування файлу персональних даних для автоматизованої обробки, його головні цілі, а також особу та постійне місце проживання чи головне місце роботи контролера файлу; б) отримувати через обґрунтовані періоди та без надмірної затримки або витрат підтвердження або спростування факту зберігання персональних даних, що її стосуються, у файлі даних для автоматизованої обробки, а також отримувати такі дані в доступній для розуміння формі; c) вимагати у відповідних випадках виправлення або знищення таких даних, якщо вони оброблялися всупереч положенням внутрішнього законодавства, що запроваджують основоположні принципи, визначені у ст. 5 і 6 цієї Конвенції; …».

За сталою практикою ЄСПЛ першою умовою виправданості втручання у права, гарантоване ст. 8 Конвенції, є те, що воно має бути передбачене законом, причому тлумачення терміну «закон» є автономним, та до якості «закону» ставляться певні вимоги (див. рішення ЄСПЛ у справі «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства» (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, заява № 18139/91, п. 37) Під терміном «закон» … слід розуміти як норми, встановлені писаним правом, так і правила, що сформувалися у прецедентному праві. Закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам «доступності» та «передбачуваності».

Колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про те, що норми Закону № 5492-VI на відміну від норм Положення № 2503-XII не тільки звужують, але фактично скасовують право громадянина на отримання паспорту у вигляді паспортної книжечки без безконтактного електронного носія персональних даних, який містить кодування його прізвища, ім`я та по-батькові та залишають тільки право на отримання паспорта громадянина України, який містить безконтактний електронний носій, що є безумовним порушенням вимог ст. 22 Конституції України, яка забороняє при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод, не відповідає вимогам якості закону (тобто втручання не було «встановлене законом») не було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було непропорційним цілям, які мали бути досягнуті, не покладаючи на особу особистий надмірний тягар. Зазначене допускає свавільне втручання у право на приватне життя, у контексті неможливості реалізації права на власне ім`я, що становить порушення ст. 8 Конвенції.

Суд апеляційної інстанції вважає правомірним висновок суду першої інстанції про те, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 291 Кодексу адміністративного судочинства при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Питання щодо правомірності відмови у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки було розглянуто Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі Пз/9901/2/18. Постановою від 19 вересня 2018 року позов задоволено частково та визнано протиправною відмову Відділу Управління ДМС у видачі особі паспорта громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт; зобов`язано Відділ ДМС оформити та видати особі паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт.

За таких обставин колегія суддів вважає правомірно було застосовано судом першої інстанції при вирішенні цієї справи правові висновки Верховного Суду, викладені у зразковій справі Пз/9901/2/18.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому судом першої інстанції правомірно задоволено позов.

Доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, оскільки вони суперечать чинному законодавству та не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Рішення суду першої інстанції прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін рішення суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги відповідача.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року у справі № 200/14775/18-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 березня 2019 року у справі № 200/14775/18-а - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено 29 травня 2019 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко