Справа № 401/3139/18(2-а/401/2/19)
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2019 року м. Дніпросправа № 401/3139/18(2-а/401/2/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),

суддів: Шлай А.В., Кругового О.О.,

за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 , інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Апришко Євгена Анатолійовича

на рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2019 року (головуючий суддя: Макарова Ю.І.) по адміністративній справі №401/3139/18(2а/401/2/19)

за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 1 роти патрульної поліції БПП в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Апришко Євгена Анатолійовича про визнання протиправними дій, визнання незаконною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, стягнення витрат на правову допомогу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 23.11.2018 року звернувся до суду з позовом до відповідача інспектора 1 батальйону 1 роти патрульної поліції БПП в м. Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Апришко Є.А (далі - інспектор поліції Апришко Є.А), в якому просить визнати протиправними дії відповідача та лейтенанта поліції Посторонка В.П; визнати незаконною та скасувати винесену відповідачем 15.11.2018 року постанову Серії ЕАВ №731915, якою його притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за ч.6 ст.121 КУпАП; стягнути з відповідача на його користь витрати на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

Рішенням Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.02.2019 року позовні вимоги задоволено частково, винесену відповідачем постанову Серії ЕАВ №731915 від 15.11.2018 року скасовано, провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП закрито, в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з недоведеності відповідачем вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.6 ст.121 КУпАП. В частині вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, суд вказав про відсутність належних доказів, які підтверджують витрати в заявленому позивачем розмірі.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, інспектором поліції Апришко Є.А. подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 та у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити, в іншій частині постанову суду першої інстанції залишити без змін.

Апеляційна скарга обґрунтована наявністю в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.6 ст.121 КУпАП, та правомірністю застосування до нього штрафу в передбаченому санкцією зазначеної статті розмірі 170 грн. відповідно до винесеної постанови Серії ЕАВ №731915 від 15.11.2018 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована неправомірними висновками суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заявлених ним позовних вимог в частині стягнення з відповідача на його користь витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн.

В судове засідання апеляційного суду сторони не з`явилися, про день розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку з чим фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно ст.229 КАС України не здійснювалося.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1,2,3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст.2 та ч.4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15.02.2019 року відповідає, а вимоги апеляційних скарг є необґрунтованими з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що 15.11.2018 інспектором поліції Апришко Є.А. винесено постанову Серії ЕАВ №731915, якою ОСОБА_1 притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за приписами ч.6 ст.121 КУпАП.

Підставою для її винесення та застосування до позивача адміністративного стягнення стало те, що 15.11.2018 року о 09 год. 09 хв. ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки FIAT SEDICI, державний номер НОМЕР_1 , у м. Кременчук по вул. Горького 20/1 був зупинений інспекторами поліції за керування транспортним засобом з непрацюючим лівим гальмівним сигналом, під час перевірки документів виявлено, що зазначений автомобіль не перереєстрований у встановленому законом порядку після переобладнання на газове паливо, що є порушенням вимог п.30.1 Правил дорожнього руху України, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року (далі - ПДР України).

Приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 222 КУпАП встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та розглядає справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

З метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом №1395 від 07.11.2015 року МВС України затверджено відповідну Інструкцію (далі - Інструкція).

Відповідно до п. 4 Розділу І Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 2 Розділу III Інструкції визначено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена, зокрема приписами ч.6 ст.121 КУпАП виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пунктом 30.1. ПДР України визначено, що власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.

Частиною 4 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Частиною 6 ст. 121 КУпАП України визначено, що зокрема, керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Переобладнання належного позивачу транспортного засобу марки FIAT SEDICI, державний номер НОМЕР_1 на газове обладнання здійснено ФОП ОСОБА_2 13.11.2018 року, що підтверджується долученим позивачем до матеріалів справи актом приймання - передачі транспортного засобу №1108 (а.с.13).

Викладене свідчить, що на час винесення відповідачем постанови Серії ЕАВ №731915 від 15.11.2018 року, передбачений п.30.1 ПДР України десятиденний строк для здійснення перереєстрації вищезазначеного транспортного засобу у зв`язку з його переобладнанням, ще не сплинув.

Відеозапис про ненадання позивачем безпосередньо під час зупинки вищезазначеного транспортного засобу документів про переобладнання належного позивачу транспортного засобу марки FIAT SEDICI, державний номер НОМЕР_1 , на газове обладнання (а.с 75), не є належним доказом правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, оскільки зазначені документи згідно приписів п.2.1 ПДР України не є документами, які водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі.

Як вбачається з відеозапису, позивачем заявлялося клопотання про перенесення розгляду справи про адміністративне правопорушення на іншу дату, яке відповідачем відхилено, чим фактично позбавлено позивача можливості надання для огляду запитуваних відповідачем документів.

Враховуючи дані обставини суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем не надано доказів розумінні ст. 251 КУпАП, які б підтверджували наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено ч.6 ст.121 КУпАП, що свідчить про недоведеність ним відповідно до встановленого ст.77 КАС України обов`язку, відносно правомірності прийнятого ним рішення.

В силу викладеного є вірним висновок суду першої інстанції про скасування оскаржуваної постанови Серії ЕАВ №731915 від 15.11.2018 року, та закриття провадження у справі.

В частині відмови у задоволенні заявлених позивачем позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 5000 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 1,3 ст. 132, ч.3 - 5 ст. 134, ч. 1 ст. 139 КАС України визначено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Рішенням Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо.

Європейський суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначив, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір.

Окрім того, Верховним Судом у постанові від 22.05.2018 року у справі № 826/8107/16 визначено, що для підтвердження та обґрунтування розміру витрат на правничу допомогу необхідне доведення відображення адвокатом доходів, отриманих від незалежної професійної діяльності як самозайнятої особи, шляхом надання доказів ведення Книги обліку доходів та витрат, затвердженої наказом Міндоходів від 16.09.2013 року № 481, однак таких доказів позивачем суду не надано.

Оскільки вимога стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 5 000 грн. не співмірна зі складністю справи про притягнення позивача до відповідальності за скоєння адміністративного правопорушення, не всі зазначені у звіті послуги є видом правничої допомоги, які передбачають наявність у виконавця відповідної освіти, професійного стажу та вмінь, та які можна виокремити із загальної суми витрат, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про не доведеність обґрунтованості понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу в заявленому розмірі, та правомірно відмовив в задоволенні вимог в цій частині.

Доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначені обставини не спростовано.

Оскільки судом першої інстанції винесено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.271, 272, 315, 316, 321, 322 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , інспектора роти №1 батальйону патрульної поліції в місті Кременчук Управління патрульної поліції в Полтавській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Апришко Євгена Анатолійовича - залишити без задоволення.

Рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 лютого 2019 року по адміністративній справі №401/3139/18(2а/401/2/19) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 28 травня 2019 року, та оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до ч. 3 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай

суддя О.О. Круговий