Справа № 1340/5875/18
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 рокуЛьвів№857/3829/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Луців І.І.

з участю представників: позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року у справі №1340/5875/18 (головуючий суддя Костецький Н.В., рішення проголошене о 14.18 год. у м. Львові, повний текст рішення складений 11.03.2019 р.) за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправним і скасування припису, постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_3 звернулася до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправним і скасування припису інспектора праці Головного управління Держпраці у Львівській області Нагірняк Галини Миронівни від 06.11.2018 №ЛВ2792/456/АВ/П.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 об`єднано справу № 1340/6000/18 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Львівській області від 05.12.2018 № ЛВ2792/456/АВ/ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, зі справою № 1340/5875/18 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправним та скасування припису.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Головним управлінням Держпраці у Львівській області проведено інспекційне відвідування, однак винесений припис та постанова про накладення штрафу є неправомірними та такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. Звертає увагу, що акт перевірки та припис винесені однією датою, що суперечить вимогам законодавства та порушує право позивача щодо врахування заперечень. Також зазначає, що Головним управління ДФС у Львівській області видано довідки про те, що порушень не виявлено, що не відповідає висновкам викладеним акті перевірки.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпраці у Львівській області від 05.12.2018 № ЛВ2792/456/АВ/ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами. У задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним і скасування припису інспектора праці Головного управління Держпраці у Львівській області Нагірняк Галини Миронівни від 06.11.2018 № ЛВ2792/456/АВ/П - відмовлено. Судовий збір в розмірі 704,80 грн присудити на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Львівській області.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, якій зазначає, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального права та невірним встановленням обставин у справі. Зокрема апелянт посилається на встановлені перевіркою обставини та порушення і вважає, що суд першої інстанції хибно трактує, що оскільки постановою Жидачівського районного суду Львівської області у справі №443/2169/18 від 31.01.2019 ФОП ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП і на неї накладено стягнення у розмірі 8500 грн. за вчинене правопорушення, то - це є підставою непритягнення ФОП ОСОБА_3 до відповідальності за абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України у відповідності до ст. 61 Конституції України, оскільки притягнення двічі до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення є неможливим. Просить рішення суду першої інстанції про задоволення позову частково скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Позивачем поданий відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги безпідставними. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у скарзі. Просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції про задоволення позову частково скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити повністю.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує наступне. На підставі наказу від 05.11.2018 № 2608-П та направлення від 05.11.2018 № 2412 Головного управління Держпраці у Львівській області інспекторами праці - головними державними інспекторами відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів у Львівській області Нагірняк Г.М. та Тріль І.Б. проведено інспекційне відвідування на предмет дотримання вимог законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин, тривалості робочого часу, часу відпочинку, оплати праці, праці неповнолітніх, гарантії для працівників на час виконання державних або громадських обов`язків у ФОП ОСОБА_3 з 05.11.2018 по 06.11.2018.

За результатами інспекційного відвідування, складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 06.11.2018 № ЛВ2792/456/АВ та припис про усунення виявлених порушень від 06.11.2018 № ЛВ2792/456/АВ/П.

05.12.2018 першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Львівській області Грицак О.О. на підставі акту інспекційного відвідування 06.11.2018 № ЛВ2792/456/АВ прийнято постанову № ЛВ2792/456/АВ/ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами на ФОП ОСОБА_3 у розмірі 223380,00 грн за порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП та постанови Кабінету Міністрів України № 413.

Крім того, за результатами перевірки працівниками Головного управління Держпраці у Львівській області складений протокол від 19.11.2018 про адміністративне правопорушення ФОП ОСОБА_3 , передбачене ч. 3 ст. 41 КУпАП.

31.01.2019 постановою Жидачівського районного суду Львівської області ФОП ОСОБА_3 по справі № 443/2169/18 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Не погодившись із винесеним приписом та постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Львівській області позивач звернувся із даним позовом до суду.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково з тих підстав, що припис інспектора праці Головного управління Держпраці у Львівській області Нагірняк Галини Миронівни від 06.11.2018 № ЛВ2792/456/АВ/П є правомірним, оскільки вина позивача у допуску працівників до роботи підтверджується і постановою Жидачівського районного суду Львівської області по справі № 443/2169/18, якою позивача визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень. Щодо накладення штрафу за ст. 265 КЗпПУ, то постанова підлягає скасування з урахуванням того, що накладення штрафу за те саме правопорушення також постановою Головного управління Держпраці у Львівській області від 05.12.2018 № ЛВ2792/456/АВ/ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами є притягненням до того самого виду відповідальності за те саме порушення вдруге, що є порушенням ст. 61 Конституції України.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 96 (надалі - Положення № 96), Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який, серед іншого, реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 100 утворено територіальні органи Держпраці, зокрема Головне управління Держпраці у Львівській області.

Відповідно до п.п. 5 п. 4 Положення про Головне управління Державної служби України з питань праці в області затвердженого наказом Мінсоцполітики від 27.03.2015 № 340 управління на виконання покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами та фізичними особами, які використовують найману працю.

Державний нагляд за дотриманням законодавства про працю здійснюється з урахуванням вимог ч. 4 ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», якою визначено, що органи державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення повинні здійснювати заходи контролю у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Форма акта інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю затверджена Наказом Міністерства соціальної політики України 18.08.2017 № 1338.

Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 295, визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).

Згідно п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Відповідно до пунктів 19-21 Порядку №295, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Якщо об`єкт відвідування не погоджується з викладеною в акті інформацією, акт підписується із зауваженнями, які є його невід`ємною частиною.

Зауваження можуть бути подані об`єктом відвідування не пізніше трьох робочих днів з дати підписання акта. Письмова вмотивована відповідь на зауваження надається інспектором праці не пізніше ніж через три робочих дні з дати їх надходження.

Відповідно до п. 23-24 Порядку №295 припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду.

У приписі зазначається строк для усунення виявлених порушень. У разі встановлення строку виконання припису більше ніж три місяці у приписі визначається графік та заплановані заходи усунення виявлених порушень з відповідним інформуванням інспектора праці згідно з визначеною у приписі періодичністю.

Припис складається у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування або невиїзне інспектування, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Один примірник припису залишається в об`єкта відвідування.

Згідно з п. 26-29 порядку № 295 у разі відмови керівника чи уповноваженого представника об`єкта відвідування від підписання або за неможливості особистого вручення акта і припису акт та припис складаються у трьох примірниках.

Два примірники акта і припису не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються об`єкту відвідування рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення. На примірнику акта та припису, що залишаються в інспектора праці, зазначаються реквізити поштового повідомлення, яке долучається до матеріалів інспекційного відвідування та невиїзного інспектування.

Об`єкт відвідування зобов`язаний повернути інспектору праці підписаний примірник акта та припису не пізніше ніж через три робочих дні з дати його отримання.

У разі ненадходження в установлений строк підписаного примірника акта та припису складається акт про відмову від підпису у двох примірниках, один з яких надсилається об`єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

У разі виконання припису в установлений у ньому строк заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності не вживаються.

Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Як слідує з матеріалів справи, за результатом інспекційного відвідування інспекторами Головного управління Держпраці у Львівській області складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 06.11.2018 № ЛВ2792/456/АВ та припис про усунення виявлених порушень від 06.11.2018 № ЛВ2792/456/АВ/ П .

Позивач відмовилась підписувати складений акт та припис, а відтак примірники акту і припису не пізніше ніж протягом наступного робочого дня надсилаються об`єкту відвідування рекомендованим листом з описом документів у ньому та з повідомленням про вручення. Головним управлінням Держпраці у Львівській області складений акт та припис, надісланий на адресу позивачу.

Об`єкт відвідування зобов`язаний повернути інспектору праці підписаний примірник акта та припису не пізніше ніж через три робочих дні з дати його отримання.

У разі ненадходження в установлений строк підписаного примірника акта та припису складається акт про відмову від підпису у двох примірниках, один з яких надсилається об`єкту відвідування рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно наявних даних відстеження поштових відправлень поштове відправлення із штрихкодом № 672, яким відповідачем скеровано позивачу примірник акта та припису, вручено особисто 09.11.2019. Проте позивачем не повернуто контролюючому органу підписані примірники акту та припису у строк визначений п. 26 Порядку № 295, тому інспектором праці Нагірняк Г.М. складено акт від 07.12.2018 № ЛВ2792/456/АВ-ВП про відмову від підпису.

Судом встановлено, шо позивач відмовилась від підписання акту та припису, та знаючи про складений відповідачем акт інспекційного відвідування не подала заперечень Головному управлінню Держпраці у Львівській області.

Відповідно до припису від 06.11.2018 № ЛВ2792/456/АВ/П ФОП ОСОБА_3 зобов`язано усунути порушення виявлені під час інспекційного відвідування, а саме: порушені вимоги ч. 3 ст. 24 КЗпП України та постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413, оскільки в ході проведення заходу виявлено ОСОБА_8 та ОСОБА_9 за виконанням трудових функцій без укладення трудового договору та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування про прийняття працівників на роботу.

Проте, з акту перевірки слідує, що ФОП ОСОБА_3 05.11.2018 видано наказ №1 про прийняття на роботу ОСОБА_8 , а також надано повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування про прийняття працівника на роботу. Проте такий наказ видано після здійснення (05.11.2018 року) інспекційного відвідування.

Відповідно до постанови Жидачівського районного суду Львівської області від 31.01.2019 по справі № 443/2169/18 ФОП ОСОБА_3 визнає свою вину щодо фактичного допуску до роботи ОСОБА_8 без укладення трудового договору та без повідомлення територіального органу ДФС про прийняття працівника на роботу, а також щодо допуску до роботи ОСОБА_9 без укладення трудового договору.

Таким чином позивач виконавши припис Головного управління Держпраці у Львівській області в частині, визнала, що такі порушення фактично були допущені, а також визнала вину у скоєнні правопорушень відповідно до постанови Жидачівського районного суду Львівської області від 31.01.2019.

Допитані свідки Нагірняк Г.М. та Тріль І.Б. в судовому засіданні підтвердили те, що Головним управлінням Держпраці у Львівській області була проведена перевірки позивача, під час якої виявлені порушення законодавства про працю, а саме до роботи допущені працівники без укладення трудового договору.

Свідок ОСОБА_8 зазначила, що хоча знаходилася на робочому місці продавця та здійснювала торгівельну діяльність, проте фактично не виконувала трудових обов`язків оскільки лише приглядалась до роботи бо не знала чи зможе виконувати таку.

Отже з урахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що припис інспектора праці Головного управління Держпраці у Львівській області Нагірняк Галини Миронівни від 06.11.2018 №ЛВ2792/456/АВ/П є правомірним та таким що не підлягає скасуванню.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною та скасування постанови Головного управління Держпраці у Львівській області від 05.12.2018 № ЛВ2792/456/АВ/ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами суд виходив з такого.

Згідно з ч. 1 ст.265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

За змістом ч.3, 4 ст. 265 КЗпП України штрафи, накладення яких передбачено частиною другою цієї статті, є фінансовими санкціями і не належать до адміністративно-господарських санкцій, визначених главою 27 Господарського кодексу України.

Штрафи, зазначені у частині другій цієї статті, накладаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Водночас, відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту) передбачено також Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Так відповідно до ч. 3 ст. 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), допуск до роботи іноземця або особи без громадянства та осіб, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо надання статусу біженця, на умовах трудового договору (контракту) без дозволу на застосування праці іноземця або особи без громадянства - тягнуть за собою накладення штрафу на посадових осіб підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності, фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України і ч. 3 ст. 41 Кодексу про адміністративні правопорушення України передбачено відповідальність для фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

Штраф за ч. 2 ст. 265 КЗпП України є фінансовою санкцією, яка накладається постановою уповноваженої посадової особи Держпраці, що може бути оскаржена в судовому порядку, а штраф за частиною 3 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення є адміністративною відповідальністю і накладається згідно із рішенням суду за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Суд першої інстанції правильно вказав, що ключовою відмінністю цих двох статей є суб`єктний склад правопорушення. Завдяки цьому одночасно до відповідальності може бути притягнено юридичну особу як роботодавця (за ст. 265 КЗпП України) та посадову особу цієї юридичної особи (за ст. 41 КУпАП) за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин

Проте, у разі притягнення до відповідальності фізичної особи-підприємця на підставі абзацу другого ч. 2 ст. 265 КЗпП і ч. 3 ст. 41 КУпАП, повністю збігається суб`єкт відповідальності і вид порушення (допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору).

Оскільки в обох нормах йдеться про юридичну відповідальність та одне й те саме правопорушення, для застосування ст. 61 Конституції України слід зазначити, що диспозиції абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України та ч. 3 ст. 41 КУпАП в частині визначення правопорушення абсолютно тотожні: «фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту)», а обставини, що послугували підставою їх встановлення для позивача - ідентичні.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що правопорушення, передбачені у частині 2 статті 265 КЗпП України так само, як і правопорушення, передбачене у ч. 3 ст. 41 КУпАП, належить до адміністративної відповідальності.

Відповідно до постанови Головного управління Держпраці у Львівській області від 05.12.2018 № ЛВ2792/456/АВ/ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами ФОП ОСОБА_3 порушено вимоги ч. 3 ст. 24 КЗпП та постанови кабінету Міністрів України № 413, допущено до роботи працівників ОСОБА_8 та ОСОБА_9 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі абз. 2 ч.2 ст. 265 КЗпП України на ФОП ОСОБА_10 накладено штраф у розмірі 223380, 00 грн.

Постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 31.01.2019 по справі № 443/2169/18, встановлено що ФОП ОСОБА_3 фактичного допустила до роботи ОСОБА_8 без укладення трудового договору та без повідомлення територіального органу ДФС про прийняття працівника на роботу, а також допустила до роботи ОСОБА_9 без укладення трудового договору. Відтак, ОСОБА_10 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 41 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Суд вірно вказав, що за допуск фізичних осіб до роботи без оформлення трудового договору підприємця ОСОБА_3 уже притягнуто до адміністративної відповідальності постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 31.01.2019, що набрала законної сили. Застосовано стягнення у вигляді штрафу у розмірі 8500 грн.

Накладення штрафу за те саме правопорушення також постановою Головного управління Держпраці у Львівській області від 05.12.2018 № ЛВ2792/456/АВ/ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами є притягненням до того самого виду відповідальності за те саме порушення вдруге, що є порушенням ст. 61 Конституції України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.12.2018 по справі № 814/2156/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки, викладені в постановах Верховного суду.

Що стосується доводів апелянта про те, що фінансову санкцію, передбачену абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, було накладено посадовою особою Управління постановою від 05.12.2018 року на ФОП ОСОБА_3 раніше, аніж її було притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 41 КУпАП постановою Жидачівського районного суду Львівської області від 31.01.2019 р., то апеляційний суд вважає такі невірними з огляду на наведені вище висновки суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Судові витрати відповідно до ст. 139 КАС України розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Львівській області - залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року у справі №1340/5875/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. С. Затолочний
Повний текст постанови складено 30.05.2019 р.