Справа № 200/5901/19-а
Суддя: Троянова О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 р. Справа№200/5901/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Троянової М.М., розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради (84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 23, ) до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (84333, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Академічна, 20, ) про скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради звернувся Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про скасування постанови про накладення штрафу від 16.04.2019 року №14.13-11/24233 в розмірі 5100,00 грн.

Ухвалою від 07 травня 2019 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення виявлених недоліків позовної заяви.

На виконання зазначеної ухвали суду, позивачем до суду надано оригінал квитанції про сплату судового збору у розмірі 1921,00 грн.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 22 травня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 200/5901/19-а.

Розгляд справи призначено в судовому засіданні 30 травня 2019 року за правилами, встановленими нормами статті 287 КАС України. Сторони у судове засідання не з`явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Представник відповідача надіслав на адресу суду матеріали виконавчого провадження, заяву про розгляд справи за його участю не надав.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до положень статті 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб. Адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Щодо позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.04.2019 року на його адресу надійшла Постанова від 16.04.2019 року №14.13-11/24233 про накладення штрафу в розмірі 5100,00 грн., винесена при примусовому виконанні виконавчого листа № 2а-3774/2010 від від 14.12.2010, виданого Краматорським міським судом по справі за позовом ОСОБА_1 до управління про зобов`язання здійснити нарахування та виплату щорічної разової допомоги до 05 травня 2010 року, передбаченої ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту». Доводи позовної заяви обґрунтовує тим, що, як вважає позивач, постанова, яка оскаржується, прийнята відповідачем з перевищенням повноважень та з порушенням строку. Зазначає, що обов`язковою умовою накладення державним виконавцем штрафу є невиконання судового рішення боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати судове рішення, та не зробив цього, проте позивачем вживались дії щодо виконання судового рішення, а тому його вина та умисел на навмисне невиконання рішення суду у даній справі відсутні. Вказує на відсутність цільового бюджетного фінансування для виконання рішення суду, на підставі якого відкрите виконавче провадження.

Враховуючи викладене, просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду матеріали виконавчого провадження, просив у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі, заяву про розгляд справи за його участю та відзив не надав.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, суд розглядає позовну заяву в порядку письмового провадження на підставі наявних у ній доказів.

Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви, суд з`ясував наступні обставини справи.

Рішенням Краматорського міського суду від 14.12.2010 року у справі № 2а-3774/2010 позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення коштів на відшкодування заподіяної ними шкоди задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради щодо нездійсненню виплати ОСОБА_1 разової грошової допомоги, як учаснику війни, в розмірі встановленому ч.5 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» в виді восьмі мінімальних пенсій за віком, зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення виконкому Краматорської міської ради перерахувати та виплатити ОСОБА_1 щорічну разову допомогу до 5 травня за 2010 рік згідно вимог частини 5 статті 13 Закону України Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту з урахуванням фактично отриманих сум.

Постановою від 08.02.2012 року відділом державної виконавчої служби Краматорського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження № 31196451 на підставі виконавчого листа у справі №2-а3774/2010 про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради перерахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2010 року, в якій зазначено, що боржнику необхідно виконати рішення суду протягом 7 днів (а.с. 9).

Зазначена постанова отримана позивачем 17.02.2012 року, про що свідчить вх. №01/11-716/7.

Відомості про оскарження, скасування зазначеної постанови у суду відсутні.

Листом від 05.08.2018 року № 01-14/6779 Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради повідомило Краматорський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, що залишає вимогу відповідача від 03.09.2018 року №14,13-11/5384/1023 без задоволення, посилаючись на те, що норми Бюджетного кодексу не містять видатків по виконавчим документам.

Постановою від 16.04.2019 року ВП 31196451 Краматорським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області на Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради накладений штраф в сумі 5100 грн. за невиконання у встановлений виконавцем строк рішення суду (а.с. 11 на звороті).

02.05.2019 року Краматорським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №31196451, відкритого на підставі виконавчого листа у справі № 2а-3774/2010 про зобов`язання Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради про визнання дій неправомірними та стягнення коштів перерахувати та сплатити на користь ОСОБА_1 щорічну грошову допомогу до 5 травня за 2010 року.

02.05.2019 року Краматорський міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області направив до Краматорського відділу поліції ГУНП України в Донецькій області подання про вчинення кримінального правопорушення у зв`язку з наявністю ознак кримінального правопорушення в діях особи, яка умисно перешкоджає виконанню рішення чи в інший спосіб порушує вимоги Закону України Про виконавче провадження.

Між сторонами немає розбіжностей щодо обставин справи, встановлених судом, в позовній заяві позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу від 16.04.2019 року у розмірі 5100 грн.

Проаналізувавши встановлені обставини справи та норми законодавства України, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позовну заяву такою, що задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України «Про виконавче провадження» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно ст. 1 зазначеного Закону виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Таким чином, відповідач у справі суб`єкт владних повноважень, на якого чинним законодавством України покладений обов`язок по примусовому виконанню виконавчих документів.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Відповідно ч. 1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Згідно п. 1 ч. 1ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 1, 16 ч. 3ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Тобто, правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин.

При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, рішення Краматорського міського суду від 14.12.2010 року у справі № 2а-3774/2010 виконане позивачем тільки в частині нарахування пенсійних виплат.

Оскільки у встановлений державним виконавцем строк рішення суду, на підставі якого відкрите виконавче провадження не виконане, приймаючи постанову про накладення на боржника штрафу, орган державної виконавчої служби діяв в межах повноважень та у спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження».

Крім того, суд зазначає наступне.

Згідно ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно правової позиції Європейського суду у справі «Кечко проти України» (рішення від 08 листопада 2005 року) органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Верховний Суд України у своїх рішеннях неодноразово вказував на те, що відсутність чи скорочення бюджетних асигнувань не може бути підставою для зменшення будь-яких виплат - постанови Верховного Суду України від 22.06.2010 у справі № 21-399во10, від 07.12.2012 у справі №21-977во10, від 03.12.2010 у справі № 21- 44а10.

Аналогічна правова позиція підтримана Конституційним Судом України у рішеннях від 20.03.2002 року № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007, в яких зазначено про неможливість поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету.

Крім того, суд звертає увагу, що позивачем не надано жодного обґрунтованого доказу звернення для отримання фінансування на виконання судових рішення.

Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 75 Бюджетного кодексу України Рада міністрів Автономної Республіки Крим, місцеві державні адміністрації, виконавчі органи місцевих рад складають прогнози місцевих бюджетів та проекти місцевих бюджетів.

Керуючись ч. 6 ст. 75 Бюджетного кодексу виконавчі органи сільських, селищних, міських (міст районного значення) рад (крім виконавчих органів рад, для бюджетів територіальних громад яких у державному бюджеті визначаються міжбюджетні трансферти), районні державні адміністрації в містах Києві та Севастополі подають відповідно районним або міським фінансовим органам пропозиції щодо показників проектів відповідних бюджетів, визначених з урахуванням вимог частин третьої - п`ятої цієї статті.

Відповідно до ч. 9 ст. 75 Бюджетного кодексу України у тижневий строк з дня прийняття проекту закону про Державний бюджет України у другому читанні Міністерство фінансів України забезпечує доведення Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевим державним адміністраціям, виконавчим органам відповідних місцевих рад визначених таким законом показників міжбюджетних відносин (включаючи обсяги міжбюджетних трансфертів для відповідних бюджетів) і текстових статей, а також організаційно-методологічних вимог щодо складання проектів місцевих бюджетів. У триденний строк з дня отримання таких документів Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні державні адміністрації доводять виконавчим органам міських (міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення) рад та виконавчим органам рад відповідних об`єднаних територіальних громад, районним державним адміністраціям відповідні обсяги субвенцій на здійснення державних програм соціального захисту, додаткової дотації на здійснення переданих з державного бюджету видатків з утримання закладів освіти та охорони здоров`я.

Враховуючи наведене, суд вважає посилання позивача на відсутність цільового бюджетного фінансування, як на доказ поважності причин невиконання рішення суду необґрунтованим.

Враховуючи наведене та те, що судове рішення позивачем у встановлений строк та спосіб не виконане без поважних причин, відсутність цільового бюджетного фінансування з метою виконання рішення суду не є поважною причиною для його невиконання, суд приходить до висновку, що відповідач, приймаючи оскаржувану у даній справі постанову про накладення на позивача штрафу за не виконання рішення суду без поважних причин, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначений Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що позивачем не надано суду жодного доказу в обґрунтування доводів позовної заяви та обґрунтування законності невиконання рішення суду в розумінні зазначеної норми Закону.

Оскільки під час розгляду справи судом встановлена правомірність дій відповідача щодо прийняття постанови про накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, на підставі положень Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради до Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про визнання неправомірними дій Краматорського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області щодо прийняття постанови від 16 квітня 2019 року ВП №31196451 про накладення на управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради штрафу у розмірі 5100 грн. за невиконання виконавчого листа №2а-3774/2010, виданого Краматорським міським судом 14.12.2010 року, та скасування постанови від 16.04.2019 року №14.13-11/24233 про накладення штрафу на управління праці та соціального захисту населення Краматорської міської ради у розмірі 5100 грн. за виконавчим провадженням №31196451 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Апеляційна скарга згідно положень статті 297 КАС України подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Донецький окружний адміністративний суд.

Суддя Троянова О.В.