Справа № 826/14210/18
Суддя: Васильченко І.П.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 травня 2019 року № 826/14210/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Васильченко І.П. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовомГоловного управління ДСНС України у Київській області
ДоТовариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО»
прозастосування заходів реагування,
В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДСНС України у Київській області (далі-позивач/ГУ ДСНС України у Київській області) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» (далі-відповідач/ТОВ «ЕКО») про застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) будівлі та приміщень Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» (), за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Героїв Майдану, 12, шляхом зобов'язання відповідача повністю зупинити експлуатацію вказаного об'єкта до повного усунення порушень зазначених в акті від 18.07.2018 р. № 116.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.09.2018 року суд визнав подану заяву і додані до неї матеріали достатніми для прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження по справі, ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані необхідністю застосування заходів реагування, оскільки встановлені під час перевірки порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки створюють реальну загрозу життю та здоров'ю людей.

Відповідач у письмовому відзиві на позов зазначив про усунення всіх порушень, які були виявлені під час проведення ГУ ДСНС України у Київській області перевірки щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної небезпеки; зупинення роботи підприємства є крайнім заходом, а тому позивачем не доведено наявності підстав для застосування до відповідачів заходів реагування у вигляді повного зупинення робіт.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ГУ ДСНС у Київській області у період з 17.07.2018 р. по 18.07.2018 р. проведено планову перевірку щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки ТОВ «ЕКО», розташованого за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Героїв Майдану, 12, за результатами якої складено відповідний акт від 18.07.2018 р. № 116 (далі по тексту - акт перевірки).

В акті перевірки зафіксовано наступні 20 порушень правил на норм пожежної і техногенної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров'ю людей, а саме:

-п. 2.2, розділу V ППБУ наказ МВС України від 30.12.2014 р. № 1417, а саме пожежні кран-комплекти не проходять технічне обслуговування не рідше одного разу на рік шляхом пуску води і відповідним записом в журналі обслуговування;

- п. 1, п. 1.1 розділу V ППБУ наказ МВС України від 30.12.2014 р. № 1417, а саме не виконано ремонт системи автоматичної пожежної сигналізації та системи оповіщення про виникнення надзвичайних ситуацій в торгівельних та допоміжних приміщеннях об'єкту торгівлі;

-п. 2, п. 2.9 розділу V ППБУ наказ МВС України від 30.12.2014 р. № 1417, а саме для приміщень складського призначення не визначено категорію щодо вибухопожежної та пожежної безпеки «Норми визначення категорій приміщень, будинків та зовнішніх установок за вибухопожежною та пожежною неюезпекою», а також клас зони за «Правилами будови електроустановок. Електрообладнання спеціальних установок» ГНПАОП 40.1.-32-01 та НАПБ Б.ОЗ.002-2007);

-г. 1 п. 1.6 розділу V ППБУ наказ МВС України від 30.12.2014 р. № 1417, а саме електрощити в складських та адміністративних приміщеннях не оснащені схемами підключення електроспоживачів та зазначенням номінального струму апарату захисту (плавної вставки);

-г. 3 п. 3.10 розділу V ППБУ наказ МВС України від 30.12.2014 р. № 1417, а саме для визначення місцезнаходження первинних засобів пожежогасіння в приміщеннях будівлі не встановлено вказівні знаки згідно з ДСТУ ІБО 6309:2007 «Протипожежний захист. Знаки безпеки. Форма та колір», ГОСТ 144.026- 76 «ССБТ. Цвета сигнальные и знаки безопасности» Знаки повинні бути розміщенні на видимих місцях на висоті 2-2,5 м від рівня підлоги»;

-г. 1 п. 1.20 розділу V ППБУ наказ МВС України від 30.12.2014 р. № 1417, а саме не представлено акти заміру опору ізоляції силової та освітлювальної електромережі, заземлювальних пристроїв;

-г. 1 п. 1.6 розділу V ППБУ наказ МВС України від 30.12.2014 р. № 1417, а саме з'єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабулів в електророзподільних коробках не виконано за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів;

-п. 4.5.5 наказ МВС України від 15.08.2007 р. № 557 ПТБ, а саме в адміністративних приміщеннях не встановлено куточки у сфері цивільного захисту, де повинно розміщуватись відповідні інструкції, щодо виконання вимог техногенної безпеки та порядку дій персоналу в разі виникнення аварійної ситуації (аварії, пожежі);

-п. 1.3 наказ МВС України від 15.08.2007 р. № 557 ПТБ, а саме наказом не визначено відповідальну особу за стан цивільного захисту та техногенної безпеки;

-г. 1 п. 1.1.9 розділу ІV ППБУ наказ МВС України від 30.12.2014 р. № 1417, а саме допускається складування горючих матеріалів, на відстані менше 1 м. до електроустаткування та силових електророзподільних щитів в складських приміщеннях;

-п. 6.3.11 ДБН В.2.2-23-2009; СНиП 2.04.05.-91*, а саме складські приміщення не мають люків (вікон) розміром 0,9 х 1,2 м з приямками (для випускання диму в разу пожежі) або спеціальної системи димовидалення;

-п. 6.1.7, п. 8.14 ДБН В.2.2-23-2009, а саме у складських приміщеннях не влаштовано спеціальну систему димовиведення;

-п. 6.3.11 ДБН В.2.2-23-2009, а саме комори (склади), електрощитова не відокремлені від суміжних приміщень та торговельної зали протипожежними дверима з межею вогнестійкості не менше ЕІ 30 хвилин, що мають сертифікат відповідності Державного центру сертифікації виробів протипожежного призначення;

-п. 6.3.9 ДБН В.2.2-23-2009, а саме двері комор (складів) не виконані протипожежними з межею вогнестійкості не менше ЕІ 30 хвилин що мають сертифікат відповідності Державного центру сертифікації виробів протипожежного призначення;

-г. 1 п. 1.4 розділу V ППБУ наказ МВС України від 30.12.2014 р. № 1417, а саме відсутній запас пожежних сповіщувачів (не менше 10 % від кількості змонтованих);

-г. 1 п. 1.1 розділу V ППБУ наказ МВС України від 30.12.2014 р. № 1417, а саме у приміщенні де встановлено ППКП не вивішена інструкція про порядок дій чергового (оперативного) персоналу на випадок появи сигналів про пожежу або про несправність в УПС або АУП;

-г. 1 п. 1.4 розділу ІІІ ППБУ наказ МВС України від 30.12.2014 р. № 1417, а саме стоянку автомобілів виконано на підставі менше 9 м від стін будівлі з віконними отворами;

-г. 1 п. 2.3 розділу ІІІ ППБУ наказ МВС України від 30.12.2014 р. № 1417, а саме в місці перетинання повітроводами, системи припливно-витяжної вентиляції, протипожежних перешкод не встановлені автоматичні пристрої які попереджають поширення продуктів горіння по цих комунікаціях;

-г. 2 п. 2.23 розділу ІІІ ППБУ наказ МВС України від 30.12.2014 р. № 1417, а саме ширина основних евакуаційних проходів у торгівельному залі виконано менше 2 м;

-г. 2 п. 2.23 розділу ІІІ ППБУ наказ МВС України від 30.12.2014 р. № 1417, а саме комунікаційні отвори в протипожежних перешкодах (підвальні приміщення) не зашпаровані негорючим матеріалом, який забезпечує межу вогнестійкості та димогазонепроникнення, що вимагається будівельними нормами для цих перешкод.

21.11.2016 р. позивачем винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сферах пожежної, техногенної , цивільного захисту № 80.

У зв'язку з невиконанням припису та не усуненням встановлених під час проведення перевірки, відповідач звернувся до суду з даним позовом.

Досліджуючи надані сторонами докази, аналізуючи наведені міркування та заперечення, оцінюючи їх в сукупності, суд бере до уваги наступне.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов'язки та відповідальність суб'єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України від 05.04.2007 № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі - Закон № 877-V).

Відповідно до ст. 1 цього Закону, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб'єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом. Спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону № 877-V, державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами, зокрема: пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров'я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності; відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю); орієнтованості державного нагляду (контролю) на запобігання правопорушенням у сфері господарської діяльності; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.

Частиною 4 ст. 4 Закону № 877-V, виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю);повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа. Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Згідно 1 ст. 20 Кодексу цивільного захисту України, до завдань і обов'язків суб'єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить: забезпечення виконання заходів у сфері цивільного захисту на об'єктах суб'єкта господарювання; забезпечення відповідно до законодавства своїх працівників засобами колективного та індивідуального захисту; розміщення інформації про заходи безпеки та відповідну поведінку населення у разі виникнення аварії; організація та здійснення під час виникнення надзвичайних ситуацій евакуаційних заходів щодо працівників та майна суб'єкта господарювання; створення об'єктових формувань цивільного захисту відповідно до цього Кодексу та інших законодавчих актів, необхідної для їх функціонування матеріально-технічної бази і забезпечення готовності таких формувань до дій за призначенням; створення диспетчерських служб відповідно до цього Кодексу та інших законів, необхідних для забезпечення безпеки об'єктів підвищеної небезпеки; проведення оцінки ризиків виникнення надзвичайних ситуацій на об'єктах суб'єкта господарювання, здійснення заходів щодо не перевищення прийнятних рівнів таких ризиків; здійснення навчання працівників з питань цивільного захисту, у тому числі правилам техногенної та пожежної безпеки; декларування безпеки об'єктів підвищеної небезпеки: розроблення планів локалізації та ліквідації наслідків аварій на об'єктах підвищеної небезпеки; проведення об'єктових тренувань і навчань з питань цивільного захисту; забезпечення аварійно-рятувального обслуговування суб'єктів господарювання, відповідно до вимог статті 133 цього Кодексу; здійснення за власні кошти заходів цивільного захисту, що зменшують рівень ризику виникнення надзвичайних ситуацій; забезпечення безперешкодного доступу посадових осіб органів державного нагляду, працівників аварійно-рятувальних служб, з якими укладені угоди про аварійно-рятувальне обслуговування суб'єктів господарювання, для проведення обстежень на відповідність протиаварійних заходів планам локалізації і ліквідації наслідків аварій на об'єктах підвищеної небезпеки та потенційно небезпечних об'єктах, сил цивільного захисту - для проведення аварійно-рятувальних та інших невідкладних робіт у разі виникнення надзвичайних ситуацій; забезпечення дотримання вимог законодавства щодо створення, зберігання, тримання, використання та реконструкції захисних споруд цивільного захисту; здійснення обліку захисних споруд цивільного захисту, які перебувають на балансі (утриманні); дотримання протиепідемічного, протиепізоотичного та протиепіфітотичного режиму; створення і використання матеріальних резервів для запобігання та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій; розроблення заходів щодо забезпечення пожежної безпеки, впровадження досягнень науки і техніки, позитивного досвіду із зазначеного питання; розроблення і затвердження інструкцій та видання наказів з питань пожежної безпеки, здійснення постійного контролю за їх виконанням; забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а також виконання вимог приписів, постанов та розпоряджень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки; утримання у справному стані засобів цивільного та протипожежного захисту, недопущення їх використання не за призначенням; здійснення заходів щодо впровадження автоматичних засобів виявлення та гасіння пожеж і використання для цієї мети виробничої автоматики; своєчасне інформування відповідних органів та підрозділів цивільного захисту про несправність протипожежної техніки, систем протипожежного захисту, водопостачання, а також про закриття доріг і проїздів на відповідній території; виконання інших завдань і заходів у сфері цивільного захисту, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

На підставі п. 12 ч. 1 ст. 67 Кодексу цивільного захисту України, до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить: звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об'єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей.

Відповідно до ч. 2 ст. 68 Кодексу цивільного захисту України, у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров'ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 70 Кодексу цивільного захисту України, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об'єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є: 1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; 2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення; 3) випуск і реалізація вибухопожежонебезпечної продукції та продукції протипожежного призначення з відхиленням від стандартів чи технічних умов або без даних щодо відповідності такої продукції вимогам пожежної безпеки; 4) нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; 5) відсутність на виробництвах, на яких застосовуються небезпечні речовини, паспортів (формулярів) на обладнання та апаратуру або систем із забезпечення їх безперебійної (безаварійної) роботи; 6) невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб'єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; 7) порушення правил поводження з небезпечними речовинами; 8) відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об'єктів або об'єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; 9) відсутність на об'єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; 10) неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб'єктів господарювання; 11) проведення робіт з будівництва будинків та споруд, розміщення інших небезпечних об'єктів, інженерних і транспортних комунікацій, які порушують встановлений законодавством з питань техногенної безпеки порядок їх проведення або проведення яких створює загрозу безпеці населення, суб'єктам господарювання, обладнанню та майну, що в них перебувають.

У разі застосування санкцій за порушення вимог законодавства, зокрема, якщо законом передбачаються мінімальні та максимальні розміри санкцій, враховується принцип пропорційності порушення і покарання. Санкція, що застосовується до суб'єкта господарювання при першому порушенні, не може бути вищою за мінімальну санкцію, передбачену відповідним законом (ч. 2 ст. 12 Закону № 877-V).

В силу положень ч. 6 ст. 7 Закону № 877-V, за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю), у разі виявлення порушень вимог законодавства, складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); вид заходу перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім'я та до батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім'я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб'єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства. В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб'єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом. Якщо суб'єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями. Зауваження суб'єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід'ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю). У разі відмови суб'єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис. Один примірник акта вручається суб'єкту господарювання або уповноваженій ним особі, а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

Відповідно до ст. 7 Закону № 877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п'яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Припис - обов'язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб'єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб'єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку.

У разі виконання в повному обсязі та у встановлений строк припису, розпорядження, рішення, іншого розпорядчого документа про усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу нагляду (контролю), фінансові та адміністративні санкції, заходи реагування до суб'єкта господарювання, його посадових осіб не застосовуються.

Аналізуючи зазначені норми, суд зазначає, що звернення територіальних органів ДСНС України до адміністративного суду з позовом про застосування відповідних заходів реагування виникає виключно у випадку, коли виявлені за результатами перевірки суб'єкта господарювання порушення вимог законодавства в сфері техногенної та пожежної безпеки створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей, та за умови існування таких порушень на момент прийняття рішення адміністративним судом.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач вважаючи, що порушення вимог правил пожежної безпеки, що можуть призвести до виникнення пожежі, створюють реальну загрозу життю та здоров'ю людей, вказані в акті перевірки, що стосується ТОВ «ЕКО» усунуті в повному обсязі, звернувся до ГУ ДСНС у Київській області із заявою від 18.09.2018 р. про здійснення перевірки на предмет усунення порушень, які були виявлені під час позапланової перевірки об'єкту ТОВ «ЕКО».

Так, ГУ ДСНС у Київській області у період з 17.10.2018 р. по 18.07.2018 р. проведено планову перевірку щодо додержання суб'єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки ТОВ «ЕКО», розташованого за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Героїв Майдану, 12, за результатами якої складено відповідний акт від 18.10.2018 р. № 204.

В акті перевірки зафіксовано наступні 7 порушень правил на норм пожежної і техногенної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров'ю людей, а саме:

- п. 1, п. 1.1 розділу V ППБУ наказ МВС України від 30.12.2014 р. № 1417, а саме не виконано ремонт системи автоматичної пожежної сигналізації та системи оповіщення про виникнення надзвичайних ситуацій в торгівельних та допоміжних приміщеннях об'єкту торгівлі;

-п. 6.3.11, п. 5.2* ДБН В.2.2-23-2009; СНиП 2.04.05.-91*, а саме складські приміщення не мають люків (вікон) розміром 0,9 х 1,2 м з приямками (для випускання диму в разу пожежі) або спеціальної системи димовидалення;

-п. 6.1.7, п. 8.14 ДБН В.2.2-23-2009, а саме у складських приміщеннях не влаштовано спеціальну систему димовиведення;

-п. 6.3.11 ДБН В.2.2-23-2009, а саме комори (склади), електрощитова не відокремлені від суміжних приміщень та торговельної зали протипожежними дверима з межею вогнестійкості не менше ЕІ 30 хвилин, що мають сертифікат відповідності Державного центру сертифікації виробів протипожежного призначення;

-п. 6.3.9 ДБН В.2.2-23-2009, а саме двері комор (складів) не виконані протипожежними з межею вогнестійкості не менше ЕІ 30 хвилин що мають сертифікат відповідності Державного центру сертифікації виробів протипожежного призначення;

-г. 1 п. 2.3 розділу ІІІ ППБУ наказ МВС України від 30.12.2014 р. № 1417, а саме в місці перетинання повітроводами, системи припливно-витяжної вентиляції, протипожежних перешкод не встановлені автоматичні пристрої які попереджають поширення продуктів горіння по цих комунікаціях;

-г. 2 п. 2.23 розділу ІІІ ППБУ наказ МВС України від 30.12.2014 р. № 1417, а саме комунікаційні отвори в протипожежних перешкодах (підвальні приміщення) не зашпаровані негорючим матеріалом, який забезпечує межу вогнестійкості та димогазонепроникнення, що вимагається будівельними нормами для цих перешкод.

Із письмових заперечень на відповідь на відзив вбачається, що відповідач посилається на розпочаті будівельно-монтажні роботи, необхідні для усунення встановлених порушень, однак для такого усунення потрібен значний період часу та великі фінансові затрати.

Суд враховує вказані пояснення та документи відповідача, разом з тим, вони не свідчать про повне виконання останнім вимог позивача та усунення порушень, встановлених під час проведення позапланової перевірки.

За таких обставин, суд погоджується з позивачем, що порушення, які були виявлені під час позапланової перевірки ТОВ «ЕКО», розташованого за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Героїв Майдану, 12, є такими, що створюють загрозу життю та/або здоров'ю людей, що є неприпустимим.

У свою чергу, з характеру порушень, встановлених Актом позапланової перевірки № 204 вбачається, що вони є суттєвими, адже можуть призвести до виникнення пожежі як неконтрольованого процесу знищування або пошкодження вогнем майна, під час якого виникають чинники, небезпечні для людей та навколишнього природного середовища, виявленні порушення можуть створювати і небезпеку завдання шкоди життю та здоров'ю людей у процесі самої пожежі.

Поняття «загроза життю та/або здоров'ю людини» є оціночним поняттям, який лежить у сфері захисту населення, територій, навколишнього природного середовища та майна, функція контролю (нагляду) за чим, зокрема, покладена на позивача, посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.

Мета застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) полягає в убезпеченні працівників підприємства, будівлі та відвідувачів від можливої небезпеки. Форма такого захисту повинна бути розумною, не порушувати прав відповідача і не повинна перешкоджати власнику (користувачу) вживати заходів до усунення виявлених порушень.

Разом з тим, застосування заходів реагування у вигляді зупинення експлуатації приміщень, є тимчасовим заходом, який направлений на попередження настання негативних наслідків, викликаних наявністю на об'єкті порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров'ю людей.

Із урахуванням викладеного, суд доходить висновку, що не усунуті на момент розгляду справи порушення не є формальними та стосуються суттєвих недоліків у протипожежній системі, що у свою чергу унеможливлює на переконання суду забезпечення безпеки працівників чи відвідувачів будівлі в разі виникнення пожежі чи іншої надзвичайної ситуації.

Доказів протилежного відповідачем суду не було надано та правомірність заявлених вимог під час судового розгляду не було спростовано.

Беручи до уваги вищенаведене в сукупності, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, враховуючи, що виявлені порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що зафіксовані в Актах перевірки, на час розгляду справи відповідачем не спростовані, належних та допустимих доказів щодо усунення виявлених порушень в повному обсязі відповідачем також не надано, суд доходить висновку про наявність правових підстав для застосування відповідних заходів реагування в частині зупинення експлуатації (роботи) будівлі та приміщень Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» (), за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Героїв Майдану, 12, шляхом зобов'язання відповідача повністю зупинити експлуатацію вказаного об'єкта до повного усунення порушень зазначених в акті від 18.07.2018 р. № 116.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб'єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 цієї статті).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 названого Кодексу у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову суб'єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб'єкта владних повноважень, пов'язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки матеріали справи не містять доказів понесення позивачем витрат, пов'язаних із залученням свідків та проведенням експертиз, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 72-77, 139, 242- 243, 245-246, 250, 255, 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області задовольнити.

Застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення експлуатації (роботи) будівлі та приміщень Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО» (), за адресою: Київська обл., м. Буча, вул. Героїв Майдану, 12 до повного усунення порушень зазначених в акті від 18.07.2018 р. № 116.

Обов'язок щодо забезпечення виконання рішення покласти на Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області.

Рішення суду відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.П.Васильченко