Справа № 440/4139/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 р.Справа № 440/4139/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.01.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Л.О. Єресько, м. Полтава, повний текст складено 01.02.19 року по справі № 440/4139/18

за позовом Головного управління ДФС у Полтавській області

до ОСОБА_1 треті особи Карлівська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Полтавській області

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

22 листопада 2018 року Головне управління ДФС у Полтавській області звернувся (надалі по тексту - позивач, ГУ ДФС у Полтавській області) до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 (надалі по тексту - відповідач, ОСОБА_1 , третя особа: Карлівська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області , де просить стягнути заборгованість з орендної плати з фізичних осіб у сумі 45 003,76 грн.

Мотивуючи свої вимоги позивач вказував, що відповідач має непогашений податковий борг, який виник внаслідок несплати узгоджених грошових зобов`язань з орендної плати з фізичних осіб в сумі 41 979,74 грн за основним зобов`язанням та пені в розмірі 3024,02 грн за період з 28.11.2017 по 14.05.2018 . У зв`язку з цим просив стягнути даний борг у судовому порядку.

17.01.2019 від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, де просив стягнути з відповідача заборгованість у сумі 41 979,74 грн. В обґрунтування зазначив, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 30.07.2018 по справі № 816/879/18, яке набрало законної сили 30.08.2018, вже стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг зі сплати пені з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 3024,02 грн (а.с. 63-64).

В обґрунтування позовних вимог ГУ ДФС у Полтавській області вказано, що за відповідачем обліковується податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у загальному розмірі 41 979,74 грн, що виник за таких обставин.

ГУ ДФС у Полтавській області 04.05.2017 сформовано податкове повідомлення-рішення № 4-16-12, яким ОСОБА_1 нараховане податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2018 рік в сумі 41 979,74 грн /а.с. 11/.

За змістом розрахунку, наданого позивачем (а.с. 53), нарахування орендної плати відповідачу в сумі 41 979,74 грн за 2018 рік здійснено згідно з договором оренди землі № б/н від 15.12.2011 (а.с. 10) за земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_1 , площею 0,2489 га, з урахуванням ціни з врахуванням коефіцієнта індексації, нормативної грошової оцінки та розміром орендної плати в розмірі 4%.

Позивач, вважаючи узгодженою суму зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб, звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Полтавський окружний адміністративний суд від 21.01.2019р. у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС у Полтавській області до ОСОБА_1 , третя особа: Карлівська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області про стягнення податкового боргу відмовлено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Головним управлінням ДФС у Полтавській області подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що зазначене рішення прийнято з порушенням норм матеріального права при неповному з`ясуванні обставин справи, що призвело до неправильного вирішення справи, отже воно підлягає скасуванню. Вказує, що Головним управлінням ДФС у Полтавській області 04.05.2017 сформовано податкове повідомлення - рішення № 4-16-12, яким ОСОБА_1 нараховане податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2018 рік в сумі 41979,74 гривень. Податкове повідомлення - рішення від 04.05.2018 № 4-16-12 направлено ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням за адресою: АДРЕСА_3 та повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання. Також, Головним управлінням ДФС у Полтавській області сформовано та надіслано податкову вимогу Ф № 9243-17 від 08.09.2017 ОСОБА_1 рекомендованим поштовим відправленням 18.09.2017 за адресою: АДРЕСА_3 , та 16.11.2017 за адресою: АДРЕСА_4 , та обидва відправлення повернуті відправнику за закінченням терміну зберігання. Податкове повідомлення - рішення 04.05.2018 № 4-16-12 та податкова вимога Ф № 9243-17 від 08.09.2017 надіслані за адресою, зазначеною в АІС «Податковий блок», а саме АДРЕСА_3. Згідно даних АІС «Податковий блок», ОСОБА_1 обліковується за адресою АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 . Таким чином, вважає рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, направлене позивачем за адресою: АДРЕСА_3 , є належним доказом надіслання (вручення) відповідачу податкового повідомлення - рішення № 4-16-12, оскільки воно надіслано за адресою зазначеною в базі даних АІС «Податковий блок». Зазначає, що пунктом 45.1 ст. 45 Податкового кодексу України від 02 грудня 2010 року N 2755-УІ (із змінами та доповненнями) (далі - Кодекс), визначено, що платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси. Враховуючи вищевикладене просить задовольнити апеляційну скаргу ГУ ДФС у Полтавській області, скасувати повністю рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.01.2019 по справі № 440/4139/18 та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи .

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (пункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України).

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків (пункт 58.3 статті 58 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року № 1204, у разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом при його надісланні, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків. У разі встановлення такої помилки працівник структурного підрозділу, до функцій якого належить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальна особа, визначена керівником контролюючого органу для виконання таких функцій, забезпечує виправлення допущених при надісланні податкового повідомлення-рішення помилок та надсилає його повторно не пізніше наступного робочого дня з дня отримання відповідного повідомлення пошти (поштової служби).

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що податкове повідомлення - рішення від 04.05.2018 № 4-16-12 було направлено відповідачу рекомендованим поштовим відправленням за адресою: АДРЕСА_3, та повернуті відправнику за закінченням терміну зберігання (а.с. 11).

Відповідно до листа Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 22.02.2018 № 16-19/3650 (а.с. 12), наданого позивачем до матеріалів позовної заяви, та листа від 28.11.2018 №16-19/22980, отриманого на запит суду (а.с. 22), місце проживання відповідача зареєстроване за адресою АДРЕСА_4 .

Таким чином, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, направлене позивачем за адресою: АДРЕСА_3 , не є належним доказом надіслання (вручення) відповідачу податкового повідомлення - рішення № 04.05.2018 № 4-16-12, оскільки вони надіслані не за адресою місця проживання відповідача.

Суд відхиляє доводи представника позивача про те, що податкове повідомлення - рішення були надіслані за адресою, зазначеною в АІС «Податковий блок», оскільки в силу вимог пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України саме на податковий орган покладено обов`язок встановлення місця проживання особи для надіслання їй відповідного рішення.

Таким чином, оскільки податкове повідомлення - рішення № 04.05.2018 № 4-16-12 не були вручені відповідачу через помилку контролюючого органу, відповідно у платника не настав обов`язок щодо сплати нарахованої суми грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, який повинен настати за днем отримання податкового повідомлення-рішення (пункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України).

Крім того, суд зазначає, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Згідно з матеріалами справи ГУ ДФС у Полтавській області сформовано та надіслано податкову вимогу Ф № 9243-17 від 08.09.2017 відповідачу рекомендованим поштовим відправленням 18.09.2017 за адресою: АДРЕСА_3 , та 16.11.2017 за адресою: АДРЕСА_4 , та обидва відправлення повернуті відправнику за закінченням терміну зберігання (а.с. 13, зі звороту).

Враховуючи, що адреса: АДРЕСА_3, не є адресою місця проживання відповідача, суд не приймає рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення від 18.09.2017 року як доказ надсилання (вручення) відповідачу податкової вимоги Ф № 9243-17 від 08.09.2017.

При цьому колегія суддів враховує, що будь яким іншим чином, окрім того, що зазначена адреса позивача ( АДРЕСА_3 ) міститься в АІС «Податковий блок», позивач не обґрунтовує направлення кореспонденції саме на цю адресу, а відповідно і не доводить правомірність направлення кореспонденції за даною адресою ( АДРЕСА_3 ).

Щодо направлення та вручення відповідачу 16.11.2017 податкової вимоги № 13206-1 Ф № 9243-17 від 08.09.2017 рекомендованим поштовим відправленням за адресою: АДРЕСА_4 , суд наступне.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

За змістом пп. 14.1.175. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом;

Оскільки, як встановлено судом вище, грошове зобов`язання за податковим повідомленням - рішенням № 04.05.2018 № 4-16-12 не набуло статусу узгодженого та не є податковим боргом, а тому вимоги позивача є передчасними.

Згідно частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи, що позивач не довів належними доказами правомірність своїх вимог, у задоволенні позову слід відмовити.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням зазначеного доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

З урахуванням того, що відповідно до п. 6 ч. 6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, дана справа відноситься до справ незначної складності і відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 28.01.2019 року по справі № 440/4139/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 27.05.2019 року