Справа № 560/785/19
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/785/19
РІШЕННЯ

іменем України

23 травня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Гнап Д.Д.

за участю:секретаря судового засідання Горбатюк І.С. представника позивача - ОСОБА_1 . представника відповідача - Дмитрієвої А.Л. представника третьої особи - Дмитрієвої А.Л.
розглянув адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Нафта-експрес" до Державної фіскальної служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління ДФС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафта-експрес" звернулося в суд з позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Державної фіскальної служби України з розгляду скарг №52631/41138032/2 від 18.12.2018;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну №171 від 26.09.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідачем безпідставно відмовлено в реєстрації податкової накладної №171 від 26.09.2018, оскільки товариством з обмеженою відповідальністю "Нафта-експрес" було надані усі необхідні документи, які беззаперечно підтверджують реальність здійснення операцій по вказаній податковій накладній.

До суду 15.04.2019 надійшов відзив, в якому Державна фіскальна служба України заперечує проти позову. Зазначила, що позивач просить скасувати рішення комісії ДФС України з питань розгляду скарг №52631/41138032/2 від 18.12.2018, але рішення Головного управління ДФС у Хмельницькій області про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних №1007713/41138032 від 30.11.2018 не скасовує. Так, за приписами пунктів 28 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117, пункту 19 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246, підставою для реєстрації податкової накладної є рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили. При цьому, першочерговим у цьому випадку виступає скасування рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. Тобто, оскаржене позивачем рішення №52631/41138032/2 від 18.12.2018 не несе жодних наслідків та не є підставою для реєстрації податкової накладної №171 від 26.09.2018.

До суду 25.04.2019 надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що висловлені у відзиві заперечення є необґрунтованими та не спростовують наведені у позовній заяві аргументи.

Згідно з пунктами 18, 19 Порядку розгляду скарг на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117, рішення комісії ДФС з питань розгляду скарг не підлягає подальшому адміністративному оскарженню та може бути оскаржене в судовому порядку. Задоволення скарги є підставою для реєстрації зазначених в скарзі податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних з урахуванням вимог пункту 200-1.3 статті 200-1 Кодексу.

Вважає, що твердження відповідача про те, що скасування рішення комісії з питань розгляду скарг не несе жодних наслідків та не є підставою для реєстрації податкової накладної є помилковим, оскільки рішення комісії ДФС з питань розгляду скарг є рішенням, що прийняте належним органом, який уповноважений розглядати скарги на рішення комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації.

До суду 26.04.2019 надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких Державна фіскальна служба України просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначила, що відповідно до пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору. Тому, рішення за скаргою платника податків на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної безпосередньо не створює будь-яких правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав платника податків, та, відповідно, не є індивідуальним актом у розумінні пункту 19 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України. Як наслідок, оскаржене рішення не несе жодних наслідків та не є підставою для реєстрації податкової накладної від 26.09.2018 №171, оскільки є лише результатом досудового порядку вирішення спору.

Вказав, що наданий товариством з обмеженою відповідальністю пакет документів до податкової накладної від 26.09.2018 №171 не є достатнім для прийняття комісією рішення про реєстрацію зазначеної податкової накладної, а саме, відсутня видаткова накладна, виписана постачальником товариством з обмеженою відповідальністю "Інтер Лайт" на відпуск диз. палива товариству з обмеженою. відповідальністю "Нафта-експрес", довіреність. На підтвердження придбання надано лише дві податкові накладні.

Звернув увагу на те, що жоден нормативний документ не зобов`язує орган фіскальної служби вказати платнику податків, який саме документ необхідно надати в тій чи іншій ситуації.

До суду 17.05.2019 надійшли пояснення третьої особи, в яких Головне управління ДФС у Хмельницькій області просить відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, аналогічних наведеним відповідачем.

Додатково вказало на відсутність підтвердження наявності в товариства з обмеженою відповідальністю "Нафта-експрес" власних або орендованих складських приміщень в смт. Віньківці, яке зазначене в товарно-транспортних накладних та видатковій накладній.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.03.2019 відкрито провадження в цій адміністративній справі та вирішено її розглянути за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 16.04.2019.

Підготовче засідання 16.04.2019 відкладено на 14.05.2019 у зв`язку з неявкою всіх осіб, що беруть участь у справі.

До суду 15.04.2019 надійшло клопотання відповідача про залучення Головного управління ДФС у Хмельницькій області в якості співвідповідача. В обґрунтування клопотання зазначено, що за змістом пункту 19 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246, підставою для реєстрації податкової накладної є рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили. Проте першочерговим слід скасувати рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних. При цьому, рішення про відмову у реєстрації податкової накладної №171 від 26.09.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних прийняте Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області.

У підготовчому засіданні 14.05.2019 представник позивача заявив клопотання про залучення Головного управління ДФС у Хмельницькій області в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Вказав на недоцільність задоволення клопотання відповідача про залучення співвідповідача, оскільки до нього не заявлені позовні вимоги.

Разом з тим, представник відповідача погодився з наявністю підстав для задоволення клопотання представника позивача про залучення третьої особи.

Розглянувши наведені клопотання, суд врахував наступне.

Відповідно до частини 3 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Водночас, згідно з пунктом 9 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України відповідач - суб`єкт владних повноважень, а у випадках, визначених законом, й інші особи, до яких звернена вимога позивача.

Частиною 2 статті 49 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи.

Враховуючи відсутність звернених вимог позивача до Головного управління ДФС у Хмельницькій області, а також можливість впливу рішення у справі на права або обов`язки останнього, суд вважає, що в задоволенні клопотання відповідача про залучення співвідповідача слід відмовити, а клопотання представника позивача про залучення Головного управління ДФС у Хмельницькій області до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - задовольнити.

Так, у підготовчому засіданні 14.05.2019 Головне управління ДФС у Хмельницькій області залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.05.2019.

У судовому засіданні 21.05.2019 оголошено перерву до 23.05.2019.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом діяльності товариства з обмеженою відповідальністю "Нафта-експрес" є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами (46.71).

Між товариством з обмеженою відповідальністю "Інтер Лайт" (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Нафта-експрес" (покупець) 28.08.2018 укладено договір поставки нафтопродуктів №Б-27, відповідно до якого: постачальник зобов`язується передати в погоджені сторонами строки, а покупець прийняти і оплатити на умовах, визначених в договорі, нафтопродукти (бензин автомобільний, дизельне паливо) (пункт 1.1 договору); загальна кількість товару по даному договору - кількість товару по всім поставкам, здійсненим протягом дії договору (пункт 1.2 договору); поставка товару здійснюється окремими партіями за письмовим заявками покупця про готовність прийняти і оплатити товар, на підставі та в разі погодження яких, постачальником виставляється рахунок-фактура на оплату кожної партії товару; номенклатура, кількість, ціна товару в партії визначається у рахунках-фактурах та видаткових накладних на поставку партії товару (пункт 3.1 договору); сторони домовились вважати датою поставки товару дату видаткової накладної постачальника (пункт 3.3 договору); ціна на товар є договірною та визначається на кожну партію поставки товару в рахунках-фактурах постачальника, які є невід`ємною частиною цього договору та включає в себе ПДВ (пункт 4.1 договору); сторони домовились, що оплата товару здійснюється покупцем на умовах попередньої оплати, у розмірі 100% ціни партії товару протягом 1 (одного) банківського дня на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури (пункт 4.3 договору); покупець здійснює оплату товару на підставі виставленого постачальником рахунку-фактури шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника (пункт 4.4 договору); датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника (пункт 4.5 договору); цей договір набирає чинності з дати його підписання та скріплення печатками уповноваженими представниками сторін, та діє один рік з дати його підписання, а в частині взаєморозрахунків - до повного виконання обов`язків з оплати за поставлений товар (пункт 9.1 договору).

На виконання умов цього договору надані: податкова накладна від 24.09.2018 №462 на загальну суму 450000,00 грн, у тому числі 75000,00 грн ПДВ; податкова накладна від 25.09.2018 №485 на загальну суму 454255,49 грн, у тому числі 75709,25 грн ПДВ; рахунок на оплату №4156 від 24.09.2018 за диз. паливо ДТ-Л-К5 гатунок С в кількості 34128л, на загальну суму 753546,24 грн, у тому числі 150709,25 грн ПДВ; видаткова накладна №4060 від 25.09.2018;, довіреність №5 від 26.09.2018; довіреність №4060 від 25.09.2018; паспорт №558 на паливо дизельне ДТ-Л-К5, ґатунок С; сертифікат відповідності терміном дії з 14.12.2017 по 13.12.2018; товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) №25/1 від 25.09.2018, видана товариством з обмеженою відповідальністю "Інтер Лайт"; платіжні доручення №113 від 24.09.2018 на суму 450000,00 грн, №115 від 26.09.2018 на суму 454255,49 грн.

При цьому, в товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) №25/1 від 25.09.2018, виданій товариством з обмеженою відповідальністю "Інтер Лайт", зазначено, що автопідприємством є ПП Кухарський ОСОБА_2 . ОСОБА_2 ., а замовником (платником) та вантажоодержувачем - товариство з обмеженою відповідальністю "Нафта-експрес".

Так, між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 (перевізник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Нафта-експрес" (замовник) 21.04.2018 укладено договір транспортного перевезення №ТП-21/04/18, відповідно до якого перевізник зобов`язується надати замовнику послуги з перевезення вантажу на умовах, визначених у цьому договорі, автомобільним транспортом, а замовник прийняти й оплатити належним чином виконані перевізником послуги з перевезення (пункт 1.1 договору); пункт завантаження та кінцевий пункт призначення згідно з додатками (пункт 1.3 договору); договір набирає чинності з моменту підписання та діє до 21.04.2019 (пункт 7.1 договору).

Крім того, між Кухарським ОСОБА_4 (позичкодавець) та товариством з обмеженою відповідальністю "Нафта-експрес" (користувач) укладено:

- договір позички нежитлового приміщення від 02.04.2017, відповідно до якого, позичкодавець зобов`язується передати в безоплатне тимчасове користування користувачеві нежитлове приміщення площею 15 кв.м. розташоване у будинку 1/А за адресою: 32500, Хмельницька обл., смт. Віньківці, вул. Володимирська, для використання під офіс, у стані, придатному для використання його за призначенням (пункт 1.1 договору); цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та діє до 02.04.2019 (пункт 5.1 договору);

- договір позички нежитлових приміщень від 25.04.2018, відповідно до якого, позичкодавець зобов`язується передати в безоплатне тимчасове користування користувачеві нежитлові приміщення АЗС для заправки світлими нафтопродуктами 50 автомашин на добу, розташовані за адресою: 32462, Хмельницька область, Дунаєвецький район, село Іванківці, АДРЕСА_1 Центральна, будинок АДРЕСА_2 А, загальною площею 113,7 кв.м., яка складається з: "А" операторська 45,4 кв.м., "Б" навіс 37,0 кв.м., "В" вбиральна 1,3 кв.м., "Г" резервуар v=25, "Д" резервуар v=25, огорожа (пункт 1.1 договору); цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та діє до 25.04.2019 (пункт 5.1 договору). Також складено акт приймання-передачі нежитлових приміщень від 25.04.2018;

- договір позички нежитлових приміщень від 19.09.2018, відповідно до якого позичкодавець зобов`язується передати в безоплатне тимчасове користування користувачеві нежитлову будівлю, АЗС, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 область, Віньковецький район, село Адамівка, вулиця Придорожна, будинок АДРЕСА_4 , загальною площею 16,2 кв.м., яка складається з: "А-1" операторська 14,8 кв.м., "Б" вбиральня (пункт 1.1 договору); цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та діє упродовж одного року з дня підписання (пункт 5.1 договору). Складено акт приймання-передачі нежитлових приміщень від 19.09.2018.

Надалі, між товариством з обмеженою відповідальністю "Нафта-експрес" (постачальник) та товариством з обмеженою відповідальністю "Люксон Компані" (покупець) 08.08.2018 укладено договір поставки нафтопродуктів №080818-1, відповідно до якого:

- постачальник зобов`язується передати покупцю у власність нафтопродукти (товар), а покупець прийняти та оплатити нафтопродукти на умовах, викладених у договорі, найменування, кількість та ціна яких вказується в накладних документах на товар, які є невід`ємними частинами договору, які оформлюються на кожну окрему партію товару (пункт 1.1 договору);

- поставка товару здійснюється окремими партіями, погодженими сторонами (пункт 1.5);

- ціна на товар встановлюється в накладних документах на кожну окрему партію товару (пункт 1.6 договору);

- найменування та кількість товару, ціна і вартість кожної узгодженої до поставки партії товару вказується у додатках до договору (специфікаціях) (пункт 2.1 договору);

- товар поставляється погодженими партіями відповідно до специфікації на поставку тієї чи іншої партії товару. Поставка товару підтверджується видатковими накладними на товар, підписаними представниками обох сторін (пункт 2.2 договору);

- загальна ціна цього договору визначається кількістю отриманого та оплаченого товару покупцем протягом всього строку дії договору. Вартість кожної окремої партії товару визначається постачальником в специфікаціях (пункт 4.1 договору);

- покупець зобов`язується оплатити повну вартість партії в розмірі 100% (в тому числі ПДВ) за товар в сумі, відображеній в специфікації наданій постачальником, до дати бажаного відвантаження товару (пункт 4.2 договору);

- строки та порядок оплати товару покупцем, вказані в п.4.2, за домовленістю сторін можуть бути переглянуті, і відображені письмово в додатку до договору, підписаному та скріпленому печатками обох сторін, який буде невід`ємною частиною цього договору (пункт 4.2.1 договору);

- право власності на товар переходить до покупця з дати поставки товару (з урахуванням обраного базису поставки товару), що вказана в накладних документах на товар (видаткових накладних та/або акти приймання-передачі) (пункт 4.3 договору);

- датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів банківською установою на банківський рахунок постачальника (пункт 4.4 договору);

- цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до 08 серпня 2019 року, а в частині розрахунків - до їх повного проведення (пункт 7.1 договору).

Відповідно до специфікація 260918 до договору поставки №080818-1 від 08.08.2018 товариство з обмеженою відповідальністю "Нафта-експрес" зобов`язане поставити товариству з обмеженою відповідальністю "Люксон Компані" дизельне пальне ДТ-Л-К5 в кількості 15716 вартістю 418862,83 грн з ПДВ.

Для здійснення оплати сформовано рахунок №156 від 26.09.2018 на загальну суму 418862,83 грн, у тому числі 69810,47 грн ПДВ.

Факт оплати підтверджується платіжним доручення №660 від 26.09.2018 на суму 418862,83 грн, а також актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.10.2018 по рахунку 361.

Про фактичне виконання договору також свідчить видаткова накладна №156 від 26.09.2018, товарно-транспортна накладна на відпуск нафтопродуктів (нафти) від 26.09.2018.

За результатами господарської діяльності по реалізації дизельного пального ДТ-Л-К5, гатунок С в кількості 15716 вартістю 418862,83 грн з ПДВ, тобто, відповідно до вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, за правилом першої події було складено податкову накладну №171 від 26.09.2018, яку надіслано для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно з квитанцією від 14.10.2018 документ прийнято, а реєстрацію вказаної податкової накладної зупинено та зазначено, що податкова накладна відповідає вимогам пп.1.6 п.1 Критеріїв ризиковості платника податку. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Позивачем надано відповідні письмові пояснення та копії первинних документів.

Рішенням комісії Головного управління ДФС у Хмельницькій області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 30.11.2018 №1007713/41138032 відмовлено в реєстрації податкової накладної №171 від 26.09.2018 на загальну суму 418862,83 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням, позивач звернувся з скаргою до ДФС.

Рішенням комісії з питань розгляду скарг від 18.12.2018 №52631/41138032/2 залишено скаргу без задоволення, а рішення комісії контролюючого органу про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних - без змін.

Вважаючи, що наявні підстави для реєстрації податкової накладної №171 від 26.09.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних, а рішення Комісії Державної фіскальної служби України з розгляду скарг №52631/41138032/2 від 18.12.2018 є протиправним, позивач звернувся з позовом до суду.

IV. ОЦІНКА СУДУ

Згідно з положеннями підпунктів "а", "б" пункту 185.1 статті 185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України та постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України.

У свою чергу, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 188.1 статті 188 Податкового кодексу України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів.

Положеннями пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

За визначенням, наведеним у пункті 2 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 №1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №341) (далі - Порядок №1246), податкова накладна - електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі - платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - Кодекс) в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно з пунктом 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 р.); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; наявності підстав для зупинення реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Пункт 201.16 статті 201 Податкового кодексу України встановив, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Так, Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №117 (далі - Порядок №117).

Відповідно до пунктів 5-7 Порядку №117, податкова накладна / розрахунок коригування, які підлягають моніторингу, перевіряються на відповідність критеріям ризиковості платника податку, критеріям ризиковості здійснення операцій та показникам позитивної податкової історії платника податку.

У разі коли за результатами моніторингу платник податку, яким складено податкову накладну / розрахунок коригування, відповідає критеріям ризиковості платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

У разі коли за результатами моніторингу податкова накладна / розрахунок коригування відповідають критеріям ризиковості здійснення операції, крім податкової накладної / розрахунку коригування, складених платником податку, який має позитивну податкову історію платника податку, реєстрація таких податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється.

Пунктом 12 Порядку №117 визначено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі контролюючий орган протягом операційного дня надсилає (в електронній формі у текстовому форматі) в автоматичному режимі платнику податку квитанцію про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Згідно з пунктом 13 Порядку №117 у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування зазначаються:

1) номер та дата складання податкової накладної / розрахунку коригування;

2) порядковий номер, номенклатура товарів/послуг продавця, код товару згідно з УКТЗЕД / послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг, зазначені у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена;

3) критерій(ї) ризиковості платника податку та/або критерій(ї) ризиковості здійснення операцій, на підставі якого(их) зупинено реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, із розрахованим показником за кожним критерієм, якому відповідає платник податку;

4) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та копій документів, необхідних для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

При цьому, положеннями пункту 10 Порядку №117 визначено, що критерії ризиковості платника податку, критерії ризиковості здійснення операцій, перелік показників, за якими визначається позитивна податкова історія платника податку, визначає ДФС.

Згідно з підпунктом 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку, наведених в листі Державної Фіскальної Служби України від 21.03.2018 №959/99-99-07-18, платник податків відповідає критеріям ризиковості, якщо комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників податків ДФС можуть розглядати питання щодо встановлення ризиковості платника податків, а саме: платник податку зареєстрований (перереєстрований) за адресою, що знаходиться на непідконтрольній території України (зона АТО, АР Крим); дата реєстрації платником податку на додану вартість не перевищує трьох місяців з дати такої реєстрації; платник податку - юридична особа, який не має відкритих рахунків у банківських установах, крім рахунків в органах державної казначейської служби України (крім бюджетних установ); платник податку, посадова особа та/або засновник якого був посадовою особою та/або засновником суб`єкта господарювання, якого ліквідовано за процедурою банкрутства протягом останніх трьох років; платником податку не подано контролюючому органу податкову звітність з податку на додану вартість за два останні звітні періоди всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та абзацу першого пункту 49.2 і пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України; платником податку на прибуток не подано контролюючому органу фінансову звітність за останній звітний період всупереч нормам підпункту 16.1.3 пункту 16.1 статті 16 та пункту 46.2 статті 46 Податкового кодексу України (далі - Кодекс); наявна податкова інформація, що свідчить про наявність ознак здійснення ризикових операцій платником.

Всупереч наведеного, в квитанції від 14.10.2018 контролюючим органом зазначено лише загальне посилання на відповідність податкової накладної №171 від 26.09.2018 підпункту 1.6 пункту 1 Критеріїв ризиковості платника податку в якому містяться різні критерії, у той час, як законодавство вимагає зазначення конкретного виду критерію.

Відповідно до пунктів 18-21 Порядку №117 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній / розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Водночас, суд вважає, що сукупність первинних документів, наданих позивачем як на вимогу відповідача, так і для долучення до матеріалів цієї справи, не дають підстав для сумніву щодо дійсності укладання договору поставки нафтопродуктів №080818-1 від 08.08.2018, на виконання вимог якого складено спірну податкову накладну №171 від 26.09.2018.

При цьому, факт зупинення реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних не спростовує факту здійснення платником податків господарської операції, що підтверджується первинними документами, на підставі яких складається податкова накладна.

Таким чином, суд вважає, що наявність у позивача, передбачених чинним законодавством України, документів, які свідчать про реальність проведення господарської операції між позивачем та товариством з обмеженою відповідальністю "Люксон Компані", а також те, що такі документи були надані позивачем контролюючому органу, в останнього були відсутні правові підстави для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної №171 від 26.09.2018.

Суд акцентує увагу, що в порядку виконання обов`язку, встановлено частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідачем не спростовано фактичне виконання спірної операції та не доведено зворотне.

У даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання Державної фіскальної служби України зареєструвати податкову накладну №171 від 26.09.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Суд також зазначає, що обраний спосіб захисту про зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії узгоджується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту), відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження

Щодо позовної вимоги визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Державної фіскальної служби України з розгляду скарг №52631/41138032/2 від 18.12.2018, суд зазначає та враховує наступне.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У рішенні Конституційного Суду України від 14.12.2011 №19-рп/2011 зазначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною 1 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси у спосіб, визначений у цій статті.

Отже, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача стосовно оскаржуваного рішення, дії чи бездіяльності було обґрунтованим, і таке порушення прав має бути реальним, стосуватися особистих прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

За змістом рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 №18-рп/2004 поняття порушене право, за захистом якого особа може звертатися до суду і яке вживається у низці законів України, має той самий зміст, що й поняття охоронюваний законом інтерес. У цьому ж рішенні зазначено, що поняття "охоронюваний законом інтерес" означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин.

Згідно з матеріалами справи, позивачем не обґрунтовано цю вимогу, при цьому підтверджено порушення його прав рішенням про відмову у реєстрації відповідної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, яке не є предметом оскарження в межах заявлених позовних вимог.

Оскарження рішень контролюючих органів регламентовано положеннями статті 56 Податкового кодексу України, відповідно до пунктів 56.1, 56.2 та 56.23 якої, рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Оскарження рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється у порядку, визначеному цією статтею з урахуванням таких особливостей:

скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних подається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику;

скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних розглядається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, за участі уповноваженої особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику;

скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних розглядається протягом 10 календарних днів з дня отримання такої скарги центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. Термін розгляду скарги не може бути продовженим;

якщо вмотивоване рішення за скаргою платника податків на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних не надсилається платнику податків протягом 10-денного строку, така скарга вважається повністю задоволеною на користь платника податків з дня, наступного за останнім днем зазначеного строку.

Суд зазначає, що відповідачем прийняте оскаржене рішення відповідно до положень пункту 56.23 статті 56 Податкового кодексу України, що не спростовано позивачем наданими ним доказами.

Крім того, оскаржене рішення не містить приписів вчинити обов`язкові дії позивачу та не створює жодних правових наслідків у вигляді виникнення, зміни чи припинення прав позивача, а тому, не є рішенням суб`єкта владних повноважень (актом індивідуальної дії) у розумінні положень статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України та, відповідно, не порушує права, свободи та інтереси позивача у сфері публічно-правових відносин.

На підставі наведеного, суд вважає, що оскаржене рішення Комісії Державної фіскальної служби України з розгляду скарг №52631/41138032/2 від 18.12.2018 винесене у досудовому порядку та в цьому випадку, не є актом реалізації контролюючим органом повноважень у сфері управлінської діяльності та не має самостійного юридичного значення, оскільки не містить обов`язкового для суб`єкта господарювання припису. Таке рішення само по собі не породжує у платника будь-якого додаткового обов`язку та не перешкоджає реалізації його права та, як наслідок, не підлягає скасуванню, а позовні вимоги у цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене вище, наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю "Нафта-експрес" задовольнити частково.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №171 від 26.09.2018, складену товариством з обмеженою відповідальністю "Нафта-експрес".

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Нафта-експрес" судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 28 травня 2019 року

Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю "Нафта-експрес" (вул. Володимирська 1а, смт. Віньківці, Віньковецький район, Хмельницька область, 32500 , код ЄДРПОУ - 41138032)
Відповідач:Державна фіскальна служба України (Львівська площа буд. 8, м. Київ, 04655 , код ЄДРПОУ - 39292197)
Третя особа:Головне управління ДФС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука буд. 17, м. Хмельницький, Хмельницька обл., 29000 , код ЄДРПОУ - 39492190)

Головуючий суддя Д.Д. Гнап