Справа № 2340/4800/18
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4800/18 Суддя (судді) першої інстанції: В.П. Тимошенко
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Окремого контрольно-пропускнуго пункту "Київ" Державної прикордонної служби України військова частина НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулася до суду з адміністративним позовом до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Окремого контрольно-пропускного пункту Київ Державної прикордонної служби України військова частина НОМЕР_1 , в якому просила:

1) визнати протиправним та скасувати висновок окремого контрольно-пропускного пункту Київ Державної прикордонної служби України військова частина НОМЕР_1 від 27 червня 2018 року та рішення Адміністрації Державної прикордонної служби України №97 від 26 липня 2018 року про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей членам сім`ї загиблого ОСОБА_4 ;

2) зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України призначити та виплатити відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2013 року №975 одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , у зв`язку зі смертю військовослужбовця ОСОБА_4 .

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначала, що відповідно до приписів Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю її чоловіка військовослужбовця ОСОБА_4 .

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року даний адміністративний позов задоволено повністю.

Обґрунтовуючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на те, що доводи відповідача щодо відсутності у поданих позивачем матеріалах документу, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), не є обґрунтованими.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

До скарги також було долучено клопотання про витребування доказів, однак в ході розгляду справи по суті було встановлено, що воно наразі є неактуальним.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 18 травня 2018 року Черкаським окружним адміністративним судом ухвалено рішення у справі 823/1638/18, яким задоволено позов ОСОБА_1 до Адміністрації Державної прикордонної служби України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. Рішення суду набрало законної сили 19 червня 2018 року.

Вказаним рішенням встановлено, що 22 липня 2017 року близько 22.10 в м. Києві, в районі Караваєвих дач, 6 км., 5 пікет колії вокзалу «Київ-Пасажирський» машиністом потяга № 7687, який рухався в напрямку вокзалу, виявлено тіло людини, яке лежало на колії та не рухалось.

Після прибуття слідчо-оперативної групи Солом`янського управління ГУ НП у м. Києві встановлено особу загиблого, яким виявився інспектор прикордонної служби 2 категорії групи паспортного контролю другого відділення інспекторів прикордонної служби відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » 1 категорії окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України прапорщик ОСОБА_4 . Дані відомості внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0008479 від 23 липня 2017 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 статті 276 КК України, досудове розслідування в якому проводиться слідчим ВП на ст. Київ-Пасажирський Солом`янського УП ГУ НП у м. Києві Гуленко B.C.

24 липня 2017 року наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України №403АГ «Про проведення розслідування нещасного випадку» призначено розслідування нещасного випадку, який трапився з прапорщиком ОСОБА_4 .

Згідно висновків акту за формою Нвс-5 Адміністрації Державної прикордонної служби України розслідування нещасного випадку, що стався з військовослужбовцем №14-17 від 21 серпня 2017 року нещасний випадок, що стався з прапорщиком ОСОБА_4 слід вважати таким, що не пов`язаний з виконанням обов`язків військової служби. Нещасний випадок стався внаслідок можливого недотримання прапорщиком ОСОБА_4 вимог безпеки, декапіталізації з травматичним відділенням органів, судино-нервових пучків, шиї, хребта в шийному відділі з відділенням спинного мозку, набряку-набухання спинного мозку.

Згідно витягу із протоколу №43 від 28 вересня 2017 року засідання Центральної військово-лікарської комісії Державної прикордонної служби України по встановленню причинного зв`язку захворювання, поранень та травм у колишнього військовослужбовця, травма прапорщика ОСОБА_4 і причина смерті одержана в результаті нещасного випадку, так, пов`язана з проходженням військової служби.

06 листопада 2017 року позивач звернулась до начальника окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, чоловіка прапорщика ОСОБА_4 , передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

До заяви позивачем додані: копія паспорту ОСОБА_1 ; копія витягу з наказу про виключення із списків особового складу прапорщика Державної прикордонної служби України ОСОБА_4 ; довідка про склад сім`ї військовослужбовця; копія висновку експерта; копія свідоцтво про смерть військовослужбовця; копія свідоцтва про шлюб; копія свідоцтв про народження дітей ( ОСОБА_5 -27.07.2013 р.н., ОСОБА_6 -21.08.2005 р.н.); копія акту розслідування №14-17 від 22 серпня 2017 року (НПвс); витяг із протоколу засідання ЦВЛК; копія УБД ОСОБА_4 ; копія довідки про проходження служби ОСОБА_4 ; копії грамот ОСОБА_4

22 листопада 2017 року у доповнення до попередньої заяви від 06 листопада 2017 року позивачем додано довідку із Солом`янського управління поліції Головного управління поліції у м. Києві за №55/125/8479 від 22 листопада 2017 року, де зазначено, що досудовим розслідуванням не встановлено, що смерть ОСОБА_4 пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, або навмисним спричиненням собі тілесного ушкодження чи самогубства.

Як вбачається з висновку, затвердженого 12 січня 2018 року начальником окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України, про можливість виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» родичі померлого прапорщика ОСОБА_4 мають право на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб в сумі 800 000 грн. рівними частинами.

Наведений висновок разом з доданими позивачем документами направлені начальником окремого контрольно-пропускного пункту «Київ» Державної прикордонної служби України на адресу Адміністрації Державної прикордонної служби України за вихідним №11/287 від 12 січня 2018 року, про що листом №35/Н-5, 35/Н-6, 35/Н-7 від 15 січня 2018 року проінформовано позивача.

Адміністрація Державної прикордонної служби України листом №11/Н-1695 від 28 лютого 2018 року повідомила позивача, що рішення про призначення або відмову у призначенні буде прийнято після надходження всіх необхідних документів, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №975.

На виконання рішення суду в справі №823/1638/18 начальником ОКПП «Київ» 27 червня 2018 року затверджено висновок про неможливість виплати одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» родичам померлого ОСОБА_4 .

26 липня 2018 року головою Державної прикордонної служби України затверджено рішення №97 про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги, передбаченої ст. 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» родичам померлого ОСОБА_4 . Рішення мотивоване тим, що у документах, доданих ОСОБА_1 до заяви відсутній документ, передбачений п. 10 Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні збори для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою КМУ від 25 грудня 2013 року №975, а саме документ, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема, про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства.

Позивач з відмовою Державної прикордонної служби України не погодилась та звернулась до суду з проханням визнати протиправною відмову відповідача у призначенні одноразової грошової допомоги відповідно ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України призначити та виплатити одноразову грошову допомогу ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_3 , у зв`язку зі смертю військовослужбовця ОСОБА_4 .

Частиною 1 статті 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (надалі за текстом - «Закон № 2011-XII») визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до пунктів 1 - 3 частини 2 статті 16 Закону № 2011-XII, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі: 1) загибелі (смерті) військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби) під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби; 2) смерті військовослужбовця (крім військовослужбовця строкової служби), що настала в період проходження ним військової служби або внаслідок захворювання чи нещасного випадку, що мали місце в період проходження ним військової служби; 3) загибелі (смерті) військовослужбовця строкової військової служби, військовозобов`язаного або резервіста, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, що настала під час виконання обов`язків військової служби або служби у військовому резерві.

Згідно зі статтею 16-1 Закону № 2011-XII, у випадках, зазначених у підпунктах 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста. Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до ч. 1 статті 16-3 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога у випадках, передбачених підпунктами 1 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону, призначається і виплачується рівними частками всім особам, які мають право на її призначення та отримання, за їх особистою заявою чи заявою їх законних представників. У разі відмови якоїсь з осіб, зазначених у статті 16-1 цього Закону, від призначення та отримання одноразової грошової допомоги, або якщо одна із зазначених осіб у строк, встановлений пунктом 8 цієї статті, не реалізувала своє право на призначення та отримання такої допомоги, її частка розподіляється між іншими особами, які мають право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги.

Відповідно до пункту «а» ч. 1 статті 16-2 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, зазначених у підпунктах 2 - 3 пункту 2 статті 16 цього Закону.

Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25 грудня 2013 року затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (надалі за текстом «Порядок»).

Згідно з п. 3 Порядку днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є, зокрема у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується рівними частинами членам сім`ї, батькам та утриманцям загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема, у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста у випадках, передбачених підпунктами 2 і 3 пункту 4 цього Порядку, - у розмірі 500-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року.

Згідно п. 10 Порядку №975 члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого), яким призначається та виплачується одноразова грошова допомога, подають за місцем проходження служби (зборів) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста або уповноваженим структурним підрозділам державних органів, на які покладаються функції щодо підготовки необхідних для призначення пенсії документів (далі - уповноважений орган), такі документи: заяву кожного повнолітнього члена сім`ї, батьків та утриманців загиблого (померлого), які мають право на отримання допомоги, а у разі наявності неповнолітніх дітей - іншого з батьків або опікунів чи піклувальників дітей про виплату одноразової грошової допомоги; витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста із списків особового складу військової частини (підрозділу, органу); витяг з особової справи про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, призваного на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві.

До заяви додаються копії: документа, що свідчить про причини та обставини загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста, зокрема про те, що вона не пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження чи самогубства; свідоцтва про смерть військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; свідоцтва про народження військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - для виплати одноразової грошової допомоги батькам загиблого (померлого); свідоцтва про шлюб - для виплати грошової допомоги дружині (чоловікові); довідки органу реєстрації або відповідного житлово-експлуатаційного підприємства, організації чи органу місцевого самоврядування про склад сім`ї військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста; сторінок паспортів повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; свідоцтва про народження дитини - для виплати одноразової грошової допомоги дитині; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою); рішення районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті, сільської, селищної ради або суду про встановлення над дитиною-сиротою, дитиною, позбавленою батьківського піклування, опіки, піклування (у разі здійснення опіки або піклування над дітьми військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста); рішення суду або нотаріально посвідченого правочину, що підтверджуватиме факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) (надають особи, які не були членами сім`ї загиблого (померлого), але перебували на його утриманні).

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, відповідач зазначав, що в спірних правовідносинах відсутні документи, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження.

Так, як зазначалося вище, позивачем було додано довідку із Солом`янського управління поліції Головного управління поліції у м. Києві за №55/125/8479 від 22 листопада 2017 року, де зазначено, що досудовим розслідуванням не встановлено, що смерть ОСОБА_4 пов`язана з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення, або навмисним спричиненням собі тілесного ушкодження чи самогубства.

Разом з тим, 16 квітня 2019 року відповідач подав до суду клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, згідно якого 29 березня 2019 року на адресу Адміністрації Держприкордонслужби разом із супровідним листом за №35/3076 надійшло рішення органу досудового слідства - постанова про закриття кримінального провадження № 0008479 від 18 березня 2019 року. Відповідно до даного процесуального рішення органом досудового слідства встановлені обставини загибелі військовослужбовця ОСОБА_4 .

Відповідно до даної Постанови, причиною залізнично-транспортної пригоди являються необачні дії пішохода ОСОБА_4 , а саме порушення вимог чинного законодавства, зокрема, Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, затверджених наказом Міністерства транспорту України 19 лютого 1998 року № 54, Правил поведінки громадян на залізничному транспорті, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 листопада1995 року № 903.

У зв`язку з цим комісією Адміністрації Держприкордонслужби було завершено проведення повторного розслідування нещасного випадку, призначеного наказом Адміністрації Дежприкордонслужби від 20 листопада 2017 року № 622-аг «Про проведення повторного розслідування нещасного випадку», що стався 22 липня 2017 року близько 22 години 30 хвилин в м. Києві з військовослужбовцем ОКПП «Київ» прапорщиком ОСОБА_4 та за його результатами складено Акт розслідування нещасного випадку, що стався 22 липня 2017 року о 22 годині 30 хвилин від 02 квітня 2019 року № 06-19 за формою Нвс-5 (в якому, зокрема, встановлено, що нещасний випадок стався не під час виконання обов`язків військової служби, а також, що нещасний випадок стався внаслідок порушення прапорщиком ОСОБА_4 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України № 54, Правил поведінки громадян на залізничному транспорті № 903 ).

У відповідності до положень статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Відповідно до ч.2 цієї статті в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.4 статті 79 КАС України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу.

При розгляді справи в суді першої інстанції процесуальне рішення органу досудового слідства по кримінальному провадженню за фактом загибелі військовослужбовця ОСОБА_4 не міг бути поданий АДПСУ з об`єктивних причин, а саме через те, що АДПСУ не є учасником кримінального провадження, не мав доступу до матеріалів кримінального провадження, неодноразово звертався до органу досудового слідства, однак самостійно отримати процесуальне рішення органу досудового слідства не зміг. У зв`язку з наведеним, суд приймає до розгляду поданий відповідачем та зазначений вище доказ.

Між тим, надалі 14 квітня 2019 року позивачем було подано скарги на постанову про закриття кримінального провадження № 0008479 до Солом`янського районного суду м. Києва та до Київської місцевої прокуратури № 9 з вимогою скасувати вказану незаконну постанову.

18 квітня 2019 року постановою процесуального керівника Київської місцевої прокуратури № 9 скасовано постанову начальника відділення розслідування у сфері транспорту СВ Солом`янського управління поліції Головного управління Національної поліції України в м. Києві Охота С.Є. від 18 березня 2019 року про закриття кримінального провадження № 0008479, а провадження направлено на нове розслідування з відповідними письмовими вказівками.

Відтак, наразі в Солом`нському УП ГУНП України в місті Києві на досудовому слідстві перебуває кримінальне провадження за фактом смерті гр. ОСОБА_4 .

Вимогами статті 214 КПК України визначено, що слідчий розпочинає досудове розслідування по кримінальному провадженню після внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Відповідно до ч.2 статті 9 цього Кодексу прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Форми закінчення досудового розслідування визначені положеннями параграфу 1 глави 24 КПК України.

Тобто, обставини та причини смерті ОСОБА_4 можуть бути встановленими виключно при закінченні досудового слідства та зазначаються в процесуальному документі про закінчення досудового слідства.

У зв`язку із зверненням позивача зі скаргою до Голови Держприкордонслужби, а також приєднанням до матеріалів даної справи доказів: копії скарги на постанову про закриття кримінального провадження, копії постанови про скасування постанови про закриття кримінального провадження, Адміністрацією Державної прикордонної служби України до Солом`нського УП ГУНП України в місті Києві було надано запит від 17 травня 2019 року № 180-74/0/63-19.

Листом Солом`янського УП ГУНП України в місті Києві від 18 травня 2019 року № 491/125/55-3-2019 повідомлено, що обставини та причини смерті ОСОБА_4 не є встановленими, оскільки досудове слідство по кримінальному провадженню триває. Крім того, зазначено, що матеріали кримінального провадження містять докази, що дії ОСОБА_4 не відповідають вимогам пункту 2.3 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, які затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 19 лютого 1998 року за №54.

Даний лист органу досудового слідства, на думку колегії суддів, є доказом, що причини та обставини смерті ОСОБА_4 станом на теперішній час не є встановленими та будуть встановлені при закінченні досудового слідства та зазначені у відповідному процесуальному документі про закінченні досудового слідства.

Отже, посилання відповідача на відсутність серед документів, поданих для призначення та виплати одноразової грошової допомоги, документи, що свідчать про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження є обґрунтованими та правомірним.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Посилання апелянта на порушення судом першої інстанції норм процесуального права в частині повернення заяви про відвід судді оцінюється колегією суддів критично, оскільки надійшла така заява до канцелярії суду 17 січня 2019 року, в той час як оскаржуване рішення було прийнято 11 січня 2019 року. Відповідно, головуючий суддя, повертаючи заяву ухвалою від 18 січня 2019 року діяв в рамках закону та на підставі норм КАС України. Також необхідно наголосити, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішенням або окремою думкою судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Щодо тверджень про порушення окремих норм статей 260, 262, 171, 166 КАС України, то апеляційний суд вважає, що вони жодним чином не вплинули на вирішення справи по суті спору.

Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи.

Таким чином, помилковим є висновок суду першої інстанції про задоволення даного адміністративного позову.

Отже при винесенні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було допущено порушення норм матеріального права, що призвело до невірного по суті вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 статті 317 КАС України - підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 317, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Адміністрації Державної прикордонної служби України задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11 січня 2019 року скасувати та ухвалити нову постанову.

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах своїх малолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Адміністрації Державної прикордонної служби України, Окремого контрольно-пропускнуго пункту "Київ" Державної прикордонної служби України військова частина НОМЕР_1 про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у випадках, передбачених пп.2 ч.5 статті 328 КАС України безпосередньо до адміністративного суду касаційної інстанції в порядку і строки, встановлені статтями 329, 331 КАС України.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Є.В. Чаку