Справа № 320/10321/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2019 року м. Дніпросправа № 320/10321/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Дніпрі апеляційну скаргу Інспектора СРПП № 1 Мелітопольського відділу поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області Жигир Романа Геннадійовича

на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2019 року (суддя Міщенко Т.М) у справі №320/10321/18 за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП № 1 Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Жигир Романа Геннадійовича про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі про адміністративне правопорушення.,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати дії відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності незаконними;

- скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДОП 18 №523015 від 02.12.2018р. відповідача щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

- закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначав про те, що 02.12.2018 року відповідачем відносно нього складено оскаржувану постанову, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень, а саме, за керування транспортним засобом поза межами населеного пункту без увімкненого ближнього світла фар. Позивач вказував на те, що ч.2 ст.122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами саме перед початком руху чи при зміні його напрямку, а тому вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений наведеною нормою права, оскільки його транспортний засіб рухався прямо. За позицією позивача, в спірному випадку інспектор патрульної поліції повинен був застосувати положення статті 125 КУпАП.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано постанову інспектора СРПП № 1 Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Жигира Романа Геннадійовича від 02.12.2018 року серії ДОП 18 №523015 про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП у

вигляді штрафу в розмірі 425 грн.

Провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 за ч.2 ст.122 КУпАП - закрито.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що відповідачем допущено помилку у кваліфікації виявленого правопорушення, вчиненого позивачем, що свідчить про неправомірність спірної постанови у справі про адміністративне правопорушення. Такі висновки суд обґрунтував тим, що диспозиція ч.2 ст. 122 КУпАП передбачає відповідальність за порушення правил користування попереджувальними сигналами саме при початку руху чи зміні його напрямку, тобто у разі порушення п.9.2 ПДР України, чого у даному випадку встановлено не було. При цьому, суд не взяв до уваги твердження відповідача стосовно допущення позивачем порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 122 КУпАП, та вказав на те, що відповідачем в оскаржуваній постанові зазначено про порушення позивачем п.9.8 розділу 9 «Попереджувальні сигнали» ПДР, натомість, порядок користування зовнішніми освітлювальними приладами встановлено розділом 19 ПДР, про порушення вимог якого відповідач в спірній постанові не зазначив. З цих підстав, суд дійшов висновку, що правопорушення, зафіксоване відповідачем в оскаржуваній постанові, а саме: порушення позивачем вимог п.9.8 ПДР - поза межами населеного пункту рухався з вимкненими фарами ближнього світла, не може бути кваліфіковане за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник зазначає, що суд дійшов помилкового висновку у вирішенні справи, вважаючи, що дії позивача не підпадають під ознаки диспозиції ч.2 ст.122 КУпАП. Так, за позицією скаржника, фари ближнього світла це зовнішні освітлювальні прилади, а ввімкнення їх (незалежно в темну чи світлу пору доби) це певний захід, дія спрямована на користування даними приладами (даний захід передбачено п.9.8 ПДР України), отже, встановивши факт керування позивачем транспортним засобом поза межами населеного пункту без увімкненого ближнього світла фар, відповідач правомірно застосував до нього адміністративне стягнення за ч.2 ст.122 КУпАП, якою передбачена відповідальність, зокрема, за порушення користування зовнішніми освітлювальними приладами.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що 02.12.2018 року інспектором СРПП № 1 Мелітопольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області Жигир Романом Геннадійовичем винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО 18 №523015, згідно з якою 02.12.2018 року о 11 год.35 хв. позивач, керуючи транспортним засобом ВАЗ 2108, номерний знак НОМЕР_1 , на автодорозі Астраханка-Тихонівка-Вознесенка, поза межами населеного пункту не ввімкнув ближнє світло фар, чим порушив п.9.8 ПДР України.

Відповідно до вказаної постанови позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 гривень.

Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.

За наслідками перегляду справи колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову виходячи із наступного.

Судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення ПДР стало виявлення факту керування позивачем транспортним засобом 02 грудня 2018 року поза населеним пунктом без увімкненого ближнього світла фар.

В даному випадку, обставини скоєння позивачем адміністративного правопорушення зафіксовані постановою про накладення адміністративного стягнення та підтверджені відповідними поясненнями суб`єкта владних повноважень.

При цьому, з огляду на доводи заявленого позову, позивач не заперечує скоєння ним адміністративного правопорушення, обставини якого викладені в оскарженій постанові про накладення адміністративного стягнення, а протиправність вказаного рішення відповідача позивач пов`язує виключно з неправильною кваліфікацією відповідачем вчиненого адміністративного правопорушення.

Так, за позицією позивача, з якою погодився суд першої інстанції, вчинене позивачем адміністративне правопорушення, а саме керування транспортним засобом поза населеним пунктом без увімкненого ближнього світла фар, не може бути кваліфіковане за ч.2 ст. 122 КУпАП.

З такою позицією позивача суд апеляційної інстанції не погоджується з наступних підстав.

Пунктом 9.8 ПДР встановлено, що з 1 жовтня по 1 травня на всіх механічних транспортних засобах поза населеними пунктами повинні бути ввімкнені денні ходові вогні, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнє світло фар.

Тобто, наведеною нормою закріплено обов`язок використання водієм денних ходових вогнів, а в разі їх відсутності в конструкції транспортного засобу - ближнього світла фар протягом певного періоду часу під час руху поза населеними пунктами.

Пунктом 19 ПДР України передбачено умови користування зовнішніми світловими приладами.

Згідно із цим пунктом у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, на всіх механічних транспортних засобах повинні бути ввімкнені - фари ближнього (дальнього) світла.

Таким чином, ближнє світло фар є зовнішнім освітлювальним приладом, що, з огляду на положення п.9.8 ПДР, обумовлює обов`язок його використання протягом певного періоду часу під час руху поза населеними пунктами.

При цьому, п.19 ПДР, на який посилався суд першої інстанції, не регламентує порядок користування зовнішніми освітлювальними приладами у період з 1 жовтня по 1 травня. Такий порядок визначено саме п.9.8 ПДР, на який обґрунтовано послався в оскаржуваній постанові відповідач.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за вчинення таких дій, зокрема, по-перше - порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами; по-друге - порушення правил користування попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку.

Отже, встановивши недотримання позивачем вимог п.9.8 ПДР, в частині визначених правил користування зовнішніми освітлювальними приладами, відповідач обгрунтовано дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та правомірно притягнув позивача до адміністративної відповідальності саме за вказаною нормою КУпАП.

Таким чином, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду з прийняттям нової про відмову задоволенні позову.

На підставі викладеного, керуючись п.2 ч.1 ст.315, ст.ст. 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Інспектора СРПП № 1 Мелітопольського відділу поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області Жигир Романа Геннадійовича - задовольнити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 25 квітня 2019 року по справі №320/10321/18 - скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ч.3 ст.272 Кодексу адміністративного судочинства України касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складено 28.05.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк