Справа № 2340/4418/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4418/18 Суддя (судді) першої інстанції: В.В. Гаращенко
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів: Ганечко О.М. та Сорочка Є.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо відмови позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати позивачу до пільгового стажу відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» період роботи з 03вересня 1987 року по 01 вересня 1994 року та призначити пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 14 листопада 2017 року;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо незарахування до загального стажу періоду навчання з 05 грудня 1973 року по 01 вересня 1974 року та з 27 червня 1979 року по 29 вересня 1979 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати позивачу до загального стажу періоди навчання з 05 грудня 1973 року по 01 вересня 1974 року та з 27 червня 1979 року по 29 вересня 1979 року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати позивачу до пільгового стажу період роботи з 03 вересня 1987 року по 01 вересня 1994 року.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області відновити виплату пенсії позивачу за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», починаючи з 14 листопада 2017 року, з урахуванням висновків суду, викладених у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням в частині відмови у задоволенні позову про незарахування періоду його навчання у Комунарському гірничо - металургійному інституті з 05 грудня 1973 року по 01 вересня 1974 року та з 27 червня 1979 року по 29 вересня 1979 року до загального стажу, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та неповне з`ясування судом обставинам справи, просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року в цій частині та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Сторони у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 315, п.п.1, 4 ч.1 ст.317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як свідчать обставини справи та встановлено судом першої інстанції, позивач перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в м. Ровеньки Луганської області з 01.12.2004. Пенсія позивачеві призначена за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

З 14 листопада 2017 року позивача переведено на пенсію за віком відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням страхового стажу, набутого після призначення пенсії. Після перерахунку страховий стаж склав 39 років 1 місяць 5 днів, (в тому числі 13 років 3 місяці 19 днів за списком № 1, з урахуванням періоду пільгового стажу зазначеного в довідці № 59 від 06.09.2004, виданій територіальним управлінням держнаглядохоронпраці України по Луганській області. Розмір пенсії після перерахунку склав 4839,59 грн.

З 01 грудня 2017 року позивачу проведений перерахунок страхового стажу відповідно до поданої 14 грудня 2017 року заяви та копії диплому про навчання в Донецькому технікумі промислової автоматики Міністерства вугільної промисловості. Після перерахунку страховий стаж становить 41 рік 9 місяців 1 день, в тому числі 13 років 3 місяці 19 днів за списком № 1. Розмір пенсії після перерахунку склав 5162,41 грн.

При цьому при перевірці Золотоніським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Черкаської області питання правильності призначення позивачу пенсії виявлено, що довідка від 06.09.2004 № 59, видана територіальним управлінням держнаглядохоронпраці України по Луганській області, відповідно до якої враховано стаж по списку №1, не відповідає формі довідки відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637. Перевірити достовірність виданої довідки та витребувати довідку встановленого зразка немає можливості, оскільки підприємство знаходиться на території непідконтрольній українській владі. Тому період роботи з 03.09.1987 по 01.09.1994 зараховувати до пільгового стажу по списку № 1 немає підстав.

Водночас при перевірці не враховано позивачу до загального трудового стажу періоду його навчання, у тому числі, на підготовчих курсах у Комунарському гірничо - металургійному інституті з 05 грудня 1973 року по 01 вересня 1974 рік та навчання на військовій кафедрі інституту з 27 червня 1979 року по 29 вересня 1979 рік.

З підстав невідповідності вказаної довідки, позивачу проведено перерахунок розміру пенсії за розпорядженням відповідача № 140224 від 15.01.2018, який після перерахунку становив 4739,92 грн.

Не погоджуючись з такими діями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги частково суд першої інстанції дійшов висновку про порушене право позивача щодо незарахування до пільгового стажу період його роботи з 03 вересня 1987 року по 01 вересня 1994 року гірничо-технічним інспектором на вугільних шахтах з підземними роботами в Ровеньківській районній гірничотехнічній інспекції, яка перейменована в Ровеньківську державну інспекцію охорони праці у вугільній промисловості.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині незарахування періоду його навчання у Комунарському гірничо - металургійному інституті з 05 грудня 1973 року по 01 вересня 1974 року та з 27 червня 1979 року по 29 вересня 1979 року до загального трудового стажу суд першої інстанції виходив з того, що зарахування позивача слухачем підготовчих курсів не є свідченням початку навчального періоду. При цьому вказував, що дипломом НОМЕР_1 визначено, що позивач зарахований студентом першого курсу денного відділення Комунарського гірничо-металургійного інституту з 16.07.1974 та завершив навчання 27 червня 1979 року.

Проте, перевіривши матеріали справи і додатково подані докази колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 р. № 1058-IV (далі Закон № 1058-IV) страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Частиною 2 статті 24 Закону № 1058-IV встановлено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфіковано обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

За умовами частини 4 статті 24 Закону № 1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом «д» частини 3 статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до пункту «е» статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (надалі за текстом - «Закон № 1788-XII»), право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти.

На час навчання позивача порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком регулювався Постановою Ради Міністрів СРСР від 03 серпня 1972 року №590 «Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій» (надалі за текстом - «Порядок № 590»).

Підпунктом «і» пункту 109 цього Порядку визначено, що крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також «навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.), партійних школах, совпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі. При призначенні пенсій по старості періоди вказані у підпункті «і» зараховуються в стаж при умові, що цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба в складі Військових сил СРСР.

Підготовчі відділення при вищих навчальних закладах були створені у відповідності до Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 20 серпня 1969 року № 681 «Про організацію підготовчих відділень при вищих навчальних закладах» та Постанови ЦК КПУ та Ради Міністрів УРСР від 08 жовтня 1969 року №573.

Цими нормативно-правовими актами передбачалося, що: 1) «при організації підготовчих відділень передбачається проведення учбових занять по денній, вечірній та заочній формах навчання...; створення відділень при наявності не менше 100 слухачів, які навчаються з відривом і без відриву від виробництва; строк навчання з відривом від виробництва - 8 місяців, без відриву від виробництва - 10 місяців» (п. 2 зазначених нормативних актів); 2) «на підготовчі відділення приймаються особи з закінченою середньою освітою з числа передових робітників, колгоспників і демобілізованих з рядів Збройних Сил СРСР. Молоді робітники і колгоспники, які вступають на підготовчі відділення, повинні мати стаж практичної роботи (не менше одного року). Відбір і направлення молоді на ці відділення здійснюються безпосередньо керівниками промислових підприємств, установ, організацій транспорту і зв`язку, радгоспів, колгоспів, командуванням військових частин за рекомендацією партійних, комсомольських і профспілкових організацій» (п. 3 зазначених нормативних актів). 3) «слухачам підготовчих відділень, зарахованим на навчання з відривом від виробництва, виплачується, стипендія в розмірі, встановленому для студентів І курсів вищих учбових закладів (п. 5 та 10 відповідно), при яких організовані підготовчі відділення, у відповідності з Постановою Ради Міністрів СРСР від 09 липня 1963 року № 774 та розпорядження Ради Міністрів УРСР від 27 липня 1963 року № 1114».

Пунктом 21 Положення про підготовче відділення при вищому навчальному закладі, затвердженого наказом Міністерства вищої та середньої освіти СРСР від 14 липня 1987 року № 504 передбачалось, що час навчання на підготовчому відділенні не перериває трудового стажу.

Таким чином враховуючи, що за нормами законодавства, що діяло у 1972 році, слухачі підготовчого відділення за правовим статусом прирівняні у правах до студентів вищого навчального закладу, час навчання позивача на підготовчому відділенні за денною формою навчання не переривав трудового стажу, тому підлягає зарахуванню до трудового стажу.

Згідно записів у трудовій книжці від 20 травня 1973 року, 01 грудня 1973 року позивача було зачислено слухачем підготовчого відділення Комунарському гірничо - металургійному інституті денної форми навчання та відраховано 29 вересня 1979 року (а.с. 18).

Зазначена інформація також підтверджена протоколом від 31 грудня 1979 року.

Згідно з статтею 48 Кодексу законів про працю України та статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Тобто, трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами тільки у випадках відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Тому, посилання суду першої інстанції на диплом НОМЕР_1 виданий Комунарського гірничо-металургійного інституту не є основним документом, що підтверджує стаж роботи для зарахування позивачу періоду його навчання в інституті, і вказаний документ не містить точної дати зарахування позивача до вищого навчального закладу та дати відрахування. Разом з цим суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про дату завершення навчання позивача, а саме 27 червня 1979 так як вбачається з диплома НОМЕР_1 вказана дата свідчить про присвоєння позивачу лише кваліфікації гірського інженера будівельника (а.с. 99).

Таким чином, зарахуванню до страхового стажу позивача підлягає період його навчання у вищому навчальному закладі з 05 грудня 1973 року по 01 вересня 1974 рік та з 27 червня 1979 року по 29 вересня 1979 рік.

На наведені обставини суд першої інстанції уваги не звернув, у зв`язку з чим дійшов помилкового висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині незарахування періоду його навчання у Комунарському гірничо - металургійному інституті з 05 грудня 1973 року по 01 вересня 1974 року та з 27 червня 1979 року по 29 вересня 1979 року до загального трудового стажу.

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положень статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Зважаючи на природу та підстави даного спору та, оскільки спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення, - колегія суддів вважає за необхідне визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо незарахування ОСОБА_1 до загального стажу періоди навчання з 05 грудня 1973 року по 01 вересня 1974 рік та з 27 червня 1979 року по 29 вересня 1979 рік, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу періоди навчання з 05 грудня 1973 року по 01 вересня 1974 рік та з 27 червня 1979 року по 29 вересня 1979 рік.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що оскаржувана постанова в частині відмови у задоволенні позовних вимог є необґрунтованою, прийнятою не у відповідності до норм чинного законодавства, у зв`язку із чим є протиправною та підлягає скасуванню. В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було неповно встановлено обставини справи в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалено рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування рішення суду і ухвалення нової постанови в цій частині.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог - скасувати.

У скасованій частині прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо незарахування ОСОБА_1 до загального стажу періоди навчання з 05 грудня 1973 року по 01 вересня 1974 рік та з 27 червня 1979 року по 29 вересня 1979 рік.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати ОСОБА_1 до загального стажу періоди навчання з 05 грудня 1973 року по 01 вересня 1974 рік та з 27 червня 1979 року по 29 вересня 1979 рік.

В іншій частині рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 14 січня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді: