Справа № 440/4376/18
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 р.Справа № 440/4376/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Григорова А.М. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Л.О. Єресько, м. Полтава, повний текст складено 18.02.19 року по справі № 440/4376/18

за позовом Головного управління ДФС у Полтавській області

до ОСОБА_1 третя особа Державна податкова інспекція у м.Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області

про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Головне управління ДФС у Полтавській області звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до ОСОБА_1 , третя особа: Державна податкова інспекція у м. Полтаві Головного управління ДФС у Полтавській області, де просить стягнути податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 43 341,90 грн.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 12.02.2019р. у задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС у Полтавській області відмовлено повністю.

Головне управління ДФС у Полтавській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу з огляду на те, що висновки суду про відмову у задоволені адміністративного позову не відповідають обставинам справи. Вказує , що станом на 31.12.2017 за відповідачем одночасно обліковувалась заборгованість як з орендної плати фізичних осіб, так і з єдиного податку фізичних осіб (2872,88 грн), тому направлення, повторно, податкової вимоги, після виникнення податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб на підставі податкового повідомлення-рішення, чинним законодавством не передбачено. Отже, надіслана позивачем податкова вимога від 17.09.2014 № 2980-25 не є відкликаною, згідно п.п. 60.1.1 п.60.1 ст.60 ПК України, а податковий борг платника протягом 2014-2018 року не переривався. Податкове повідомлення - рішення №1-1601 від 27.03.2018 по орендній платі з фізичних осіб було направлено на адресу, яка зазначена у центральній базі даних, а саме: АДРЕСА_1 . Отже, судом не враховано всіх обставин справи та прийнято помилкове рішення про відмову у задоволенні позову з порушенням вищенаведених норм матеріального та процесуального права, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню. Просить суд апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Сторони по справі повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що за відповідачем обліковується податковий борг з орендної плати з фізичних осіб у загальному розмірі 43 341,90 грн, що виник за таких обставин.

ГУ ДФС у Полтавській області 30.06.2017 сформовано податкове повідомлення-рішення № 72-1303, яким ОСОБА_1 нараховане податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2017 рік в сумі 22 097,56 грн , направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою: АДРЕСА_2 та отримана відповідачем 10.10.2017, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення.

27.03.2018 ГУ ДФС у Полтавській області сформовано податкове повідомлення-рішення № 1-1601, яким ОСОБА_1 нараховане податкове зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб за 2018 рік в сумі 22 097,56 грн, направлено відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою: АДРЕСА_1 . Конверт із вказаним податковим повідомленням - рішенням повернувся до податкового органу із відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання" .

Як зазначає позивач та не заперечується відповідачем вищевказані податкові повідомлення рішення ані в адміністративному, ані в судовому порядку не оскаржувались.

За змістом розрахунку, наданого позивачем , нарахування орендної плати відповідачу в сумі здійснено згідно з договором оренди землі № б/н від 30.05.2013 , укладеного між Полтавською міською радою та ОСОБА_1 , за земельну ділянку, розташовану за адресою АДРЕСА_3 : за 2017 рік в сумі 21 244,34 грн (за рахунок часткової сплати в розмірі 853,22 грн); за 2018 рік в сумі 22 097,56 грн.

Позивач, вважаючи узгодженою суму зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб, звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову , суд першої інстанції виходив з того , що позивача не виникло права на звернення до суду про стягнення цього податкового боргу.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову , виходячи з наступного.

Податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (підпункт 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України).

Згідно п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання (п. 59.3 ст. 59 Податкового кодексу України) та повинна містити відомості про факт виникнення грошового зобов`язання та права податкової застави, розмір податкового боргу, який забезпечується податковою заставою, обов`язок погасити податковий борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк, попередження про опис активів, які відповідно до законодавства можуть бути предметом податкової застави, а також про можливі дату та час проведення публічних торгів з їх продажу.

При цьому згідно до 59.5 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

Таким чином, податкова вимога не надсилається лише у випадку, якщо податковий борг не було погашено.

На доказ дотримання позивачем вищевказаних вимог Податкового кодексу України щодо дотримання податковим органом порядку стягнення податкового боргу з відповідача позивач посилався на податкову вимогу від 17.09.2014 №2980-25 на суму 11 871,42 грн, яка направлена відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Конверт із вказаною вимогою повернувся до податкового органу із відміткою пошти "за закінченням терміну зберігання" .

Разом з тим, за даними витягу з інтегрованої картки ОСОБА_1 з орендної плати з фізичних осіб станом на 21.09.2017 заборгованість на суму на суму 11 871,42 грн погашено за рахунок здійснених позивачем сплат на підставі платіжного доручення від 21.09.2017 № К40121 та станом на 21.09.2017 наявна переплата у розмірі 853,22 грн.

За змістом пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України у разі наявності у платника податків податкового боргу органи державної податкової служби зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Відповідно до пп. 60.1.1 п. 60.1. ст. 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що ПК України не містить обов`язку контролюючого органу повторно вручати платнику податків податкову вимогу у разі зміни суми податкового боргу. Апеляційний суд зазначає, що податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів. При цьому, грошові зобов`язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. Тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатись відкликаною в розумінні підпункту 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 ПК України, а у разі виникнення в майбутньому суми податкового боргу - контролюючим органом має бути виставлена нова податкова вимога.

Враховуючи вищезазначену норму станом на 21.09.2017 податкова вимога від 17.09.2014 №2980-25 на суму 11 871,42 грн. погашена в повному обсязі, а тому вважається відкликаною в силу п.п. 60.1. п. 60.1 ст. 60 Податкового кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного суду від 19 лютого 2019 року у справі №818/1117/16, на яку також посилається апелянт в апеляційній скарзі.

Оскільки вимога, на яку позивач посилається як на підставу звернення до суду, вважається відкликаною в силу вимог Податкового кодексу України, то ГУ ДФС у Полтавській області зобов`язана була після проведення процедури узгодження податкового боргу на підставі податкового повідомлення-рішення № 72-1303 від 30.06.2017 сформувати та направити на адресу ОСОБА_1 . нову податкову вимогу в порядку статей 58 та 59 Податкового кодексу України, чого позивачем зроблено не було.

Відповідач проти розміру заявленого позивачем до стягнення податкового боргу заперечував, а не направленням йому податкової вимоги в установленому порядку позбавлено його можливості оскаржити її відповідно до вимог Податкового Кодексу України.

Враховуючи невиконання податковим органом вимог Податкового кодексу України щодо порядку стягнення податкового боргу, у позивача не виникло права на звернення до суду про стягнення цього податкового боргу.

У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (пункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України).

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

У разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків (пункт 58.3 статті 58 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Порядку надіслання контролюючими органами податкових повідомлень-рішень платникам податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 року № 1204, у разі якщо вручити податкове повідомлення-рішення неможливо через помилку, допущену контролюючим органом при його надісланні, податкове повідомлення-рішення вважається таким, що не вручено платнику податків. У разі встановлення такої помилки працівник структурного підрозділу, до функцій якого належить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції, або відповідальна особа, визначена керівником контролюючого органу для виконання таких функцій, забезпечує виправлення допущених при надісланні податкового повідомлення-рішення помилок та надсилає його повторно не пізніше наступного робочого дня з дня отримання відповідного повідомлення пошти (поштової служби).

Так, податкове повідомлення - рішення № 1-1601 від 27.03.2018 направлено відповідачу рекомендованим поштовим відправленням за адресою: АДРЕСА_1, та повернуто відправнику за закінченням терміну зберігання.

Відповідно до листа Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 15.11.2018 №16-19/21869, наданого позивачем до матеріалів позовної заяви, та листа від 18.12.2018 №16-19/24398 , отриманого на запит суду, місце проживання відповідача зареєстроване за адресою АДРЕСА_2 .

На вказану адресу позивач, зокрема, надсилав ОСОБА_1 податкову вимогу від 17.09.2014 №2980-25, яке є відкликаною, та податкове повідомлення - рішення № 72-1303 від 30.06.2017.

Обґрунтованих пояснень щодо підстав направлення відповідачу податкового повідомлення - рішення від № 1-1601 від 27.03.2018 за адресою: АДРЕСА_1 , як і документального підтвердження про відношення вказаної адреси до ОСОБА_1 , податковим органом до суду не надано.

Таким чином, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, направлене позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , не є належним доказом надіслання (вручення) відповідачу податкового повідомлення - рішення 1-1601 від 27.03.2018, оскільки вони надіслані не за адресою місця проживання відповідача.

Отже, оскільки податкове повідомлення - рішення 1-1601 від 27.03.2018 не було вручене відповідачу через помилку контролюючого органу, відповідно у платника не настав обов`язок щодо сплати нарахованої суми грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, який повинен настати за днем отримання податкового повідомлення-рішення (пункт 57.3 статті 57 Податкового кодексу України).

За змістом пп. 14.1.175. п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом;

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи , що грошове зобов`язання за податковим повідомленням - рішенням 1-1601 від 27.03.2018 не набуло статусу узгодженого та не є податковим боргом, а тому вимоги позивача є передчасними.

Це є самостійною і достатньою підставою для відмови в задоволенні позову про стягнення податного боргу.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 26 лютого 2019 року в справі № 804/5769/16 та від 19 березня 2019 року у справі № 808/8020/14.

Колегія суддів зазначає , що направлення податкового повідомлення-рішення за іншою адресою та взагалі не направлення вимоги не створює для контролюючого органу наслідків у вигляді узгодження податкового зобов`язання, перетворення невиконаного податкового зобов`язання у податковий борг, а отже і набуття правової підстави для стягнення податкового боргу за рішенням суду.

Враховуючи, що податковим органом не було дотримано вимог діючого законодавства в частині направлення на адресу позивача вимоги про сплату боргу та податкового повідомлення-рішення , то визначена сума грошового зобов`язання не набула статусу узгодженої.

Вказана правова позиція узгоджуються з практикою Верховного Суду, яка знайшла своє відображення у постанові від 04.04.2018 року по справі № 812/17/17, яка в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України та частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» враховується апеляційним судом під час вирішення наведеного спору.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є ідентичними тим, які були висловлені у позові та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 року по справі № 440/4376/18 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя З.Г. Подобайло
Судді А.М. Григоров Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 27.05.2019 року