Справа № 804/1585/18(5521вр-18/804/1585/18)
Суддя: Круговий О.О.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2019 року м. Дніпросправа № 804/1585/18(5521вр-18/804/1585/18)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Кругового О.О. (доповідач),

суддів: Прокопчук Т.С., Шлай А.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 року, (суддя суду першої інстанції Кадникова Г.В.), прийняту в порядку письмового провадження в м. Дніпро, в адміністративній справі №804/1585/18(5521вр-18/804/1585/18) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в :

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю виконання рішення суду у справі №804/1585/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою у даній справі, в якій посилаючись на порушення судом вимог норм процесуального права просить оскаржувану ухвалу скасувати та задовольнити заяву про встановлення контролю за виконанням рішення суду.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції зазначив, що позивачем не обґрунтовано необхідність встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, оскільки ним не вжито заходів для виконання рішення суду. Позивач не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає, що ним було отримано виконавчий лист у справі №804/1585/18 та звернуто його до виконання, також позивачем подано заяву до Національної поліції за фактом ухилення посадових осіб ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від виконання рішення суду. Також, на думку позивача, неправильним є висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав вважати, що відповідач не ухилитиметься від виконання рішення суду, оскільки впродовж 10 місяців відповідач протиправно не виконує рішення суду.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали норм процесуального права, в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не проведення перерахунку позивачу пенсії з 01 січня 2016 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900-VIII, ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII, Постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» протиправною; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області провести позивачу перерахунок пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей № 900-VIII, ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII, Постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та довідки від 29.06.2017 про розмір грошового забезпечення станом на 01.01.2016 р., яка виготовлена ліквідаційною комісією ГУМВС України у Дніпропетровській області, починаючи з 01 січня 2016 року; зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області нарахувати та виплатити позивачу одноразово недоотримані своєчасно суми пенсії за минулий час з 01 січня 2016 року без обмеження будь-яким строком; встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання відповідача подати у встановлений судом термін - 1 місяць, з моменту набрання рішення законної сиди.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03 травня 2018 року адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не проведення перерахунку позивачу пенсії з 01 січня 2016 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900-VIII, ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» № 2262-XII, Постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції»; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити позивачу перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» № 900 від 23 грудня 2015 року, ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11 листопада 2015 року «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та довідки про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 29.06.2017, виданої ліквідаційною комісією Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, починаючи з 1 січня 2016 року.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

14.12.2018 року ОСОБА_1 подано заяву в порядку ст. 252 КАС України про прийняття додаткового рішення про встановлення судового контролю відповідно до ст. 382 КАС України.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю.

Відмовляючи у задоволенні заяви суд першої інстанції із посиланням на ст. 382 КАС України виходив з того, що позивачем не обґрунтовано необхідність встановлення судового контролю за виконанням рішення суду. Також, судом зазначено, що КАС України передбачено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення, зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вже зазначалось 14.12.2018 року позивач звернувся до суду з заявою про прийняття додаткового рішення про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

В обґрунтування вказаної заяви ОСОБА_1 зазначив, що рішення суду від 03.05.2018 року не виконується відповідачем, чим порушуються його права та інтереси. Позивач звертався до суду із позовом, в якому зокрема просив встановити судовий контроль за виконанням рішення суду в порядку ст. 382 КАС України, між тим, в резолютивній частині рішення зазначену вимогу позивача не вирішено, у зв`язку з чим, достатніми на його думку є підстави для прийняття судом додаткового рішення про встановлення судового контролю.

Тобто, заяву позивачем подано в порядку ст. 252 КАС України з підстав того, що на думку позивача судом не вирішено його вимоги про встановлення судового контролю в судовому рішенні від 03.05.2018 року.

Так, відповідно до приписів ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності, суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу.

Тобто, ст. 252 КАС України визначено порядок та підстави подання заяв про прийняття додаткового рішення та вирішення судом відповідних заяв.

В свою чергу, умови та порядок встановлення судового контролю за виконання судового рішення встановлені ст. 382 КАС України.

За своєю правовою природою заяви, що подані в порядку ст. 252 КАС України є відмінними від тих, що заявлені в порядку ст. 382 КАС України, порядок їх вирішення також є відмінним, оскільки заява, подана в порядку ст. 252 КАС України може бути розглянута після прийняття судового рішення в строк до закінчення виконавчого провадження, в той час як заява, подана в порядку ст. 382 КАС України вирішується в судовому рішенні за наслідками розгляду адміністративної справи.

Між тим, суд першої інстанції приймаючи оскаржувану ухвалу від 19.12.2018 року розглянув заяву позивача в порядку встановленому ст. 382 КАС України, та не звернув уваги не те, що заяву позивачем подано в порядку ст. 252 КАС України.

Таким чином, судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали допущено порушенням вимог норм процесуального права, зокрема допущено застосування процесуальної норми, що не підлягала застосуванню, натомість, не застосовано процесуальну норму, яку необхідно було застосувати.

Вказане є підставою для скасування ухвали суду першої інстанції та прийняття нової постанови про вирішення заяви позивача про прийняття додаткового рішення в порядку ст. 252 КАС України.

Вирішуючи заяву позивача про прийняття додаткового рішення в адміністративній справі №804/1585/18 про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

Як вже зазналось, в обґрунтування необхідності прийняття додаткового рішення про встановлення судового контролю, позивач зазначив, що в своєму адміністративному позові він просив суд встановити судовий контроль за виконанням рішення суду в порядку ст. 382 КАС України, однак в резолютивній частині рішення зазначену вимогу позивача не було вирішено

Між тим, як видно з рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 року, судом при розгляді справи було вирішено вимогу позивача про встановлення судового контролю в порядку ст. 382 КАС України, саме: було відмовлено в задоволенні означеної вимоги про що вказано в мотивувальній та в резолютивній частині судового рішення.

Так, в останньому абзаці мотивувальної частини рішення суду вказано: «.. Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача подати до суду звіт про виконання судового рішення після спливу місячного строку з моменту набрання законної сили рішення суду, то на думку суду вони не підлягають задоволенню, з огляду на те що вказана вимога є заходом впливу в межах судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах передбачена ст.382 КАС України, та носить в кожному окремому випадку оціночний характер та є правом суду, а не обов`язком, при цьому може бути застосовано судом в разі наявності доказів не виконання рішення суду суб`єктом владних повноважень, проте на даний час вказані заходи є передчасними…»

В резолютивній частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.05.2018 року відображено в якій частині позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені, та вказано що в іншій частині вимоги адміністративного позову залишено без задоволення.

Відтак, враховуючи те, що судом першої інстанції в повному обсязі вирішено вимоги адміністративного позову ОСОБА_1 , зокрема і вимогу про встановлення судового контролю виконання рішення суду, відсутніми є підстави для прийняття додаткового рішення у даній справі в порядку ст. 252 КАС України.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. 308, 311, 312, 321, 320 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 19.12.2018 року в адміністративній справі №804/1585/18(5521вр-18/804/1585/18) скасувати.

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про прийняття додаткового судового рішення про встановлення судового контролю за виконанням рішення суду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду.

Постанова в повному обсязі складена 30.05.2019 року.

Головуючий - суддя О.О. Круговий

суддя Т.С. Прокопчук

суддя А.В. Шлай