Справа № 2а-2683/11/1370
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/1217/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Судової-Хомюк Н.М.,

суддів Макарика В.Я. Шинкар Т.І.,

за участі секретаря судового засідання Сердюк О.Ю.

позивач: ОСОБА_1

відповідач:Паїк М ОСОБА_2

третя особа: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргуГоловного управлінням Державної фіскальної служби у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року у справі № 2а-2683/11/1370 за адміністративним позовом Галицької об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України про стягнення податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів,-

суддя в 1-й інстанції Лунь З.І.,

час ухвалення рішення 11 год. 19 хв.,

місце ухвалення рішення - м. Львів,

дата складання повного тексту рішення 21.12.2018 року,-

В С Т А Н О В И В:

10 березня 2011 року позивач - Державна податкова інспекція у Сихівському районі м. Львова Львівської області Державної податкової служби звернулася в суд з адміністративним позовом до відповідача - Синія ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Львівський відділ реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та просила стягнути з відповідача податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів в сумі 38100,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем не сплачено податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, а також не вжито заходів щодо погашення боргу зі вказаного податку.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року суд допустив заміну позивача у справі Державну податкову інспекцію у Сихівському районі м. Львова її правонаступником Галицьку об`єднану державну податкову інспекцію Головного управління ДФС у Львівській області.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач - Галицька об`єднана Державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області оскаржила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права. Просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що до спірних правовідносин, які виникли слід застосовувати положення Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів». А саме, ст.5 передбачає, що податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд. Стаття 6 вищенаведеного Закону встановлює, що у разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов`язані сплатити податок не більш як за три попередні роки. Відповідно до статті 7 вказаного Закону, у разі приховування (заниження) об`єктів оподаткування сума несплаченого податку стягуються з власників транспортних засобів. Оскільки, листом Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи Управління Державтоінспекції УМВС у Львівській області від 28 квітня 2010 року №9504/10/17-108/174 повідомлено, що гр. ОСОБА_3 12 вересня 2009 року здійснив першу реєстрацію автомобіля марки PEUGEOT EXPERT, яким було присвоєно державний номерний знак НОМЕР_1 та автомобіль PEUGEOT EXPERT, якому було присвоєно державний номерний знак НОМЕР_2 , а тому громадянин ОСОБА_3 є платником податку з власників транспортних засобів і зобов`язаний був сплатити до бюджету вищезазначений податок у розмірі 38100, 00 грн..

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року клопотання Галицької ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області про заміну сторони позивача правонаступником задоволено, замінено Галицьку ОДПІ ГУ ДФС у Львівській області правонаступником - Головним управлінням ДФС у Львівській області.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, матеріалами справи підтверджено, що Львівський відділ реєстраційно-екземенаційної роботи Управління ДАІ Головного УМВС України у Львівській області (далі - Львівський ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області) надав інформацію ДПА у Львівській області про фізичних осіб, якими протягом 2008 - 2010 здійснювалась перша реєстрація автомобілів в Україні та інформація про сплату податку по яких підлягає перевірці органами державної податкової служби. Серед зазначених фізичних осіб вказано і відповідача.

Згідно з даними УДАІ ГУ МВС України у Львівській області на ім`я відповідача зареєстровано транспортні засоби марки 12 вересня 2009 року PEUGEOT EXPERT, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1999 року випуску та 20 лютого 2010 року транспортний засіб - автомобіль марки PEUGEOT EXPERT, державний номерний знак НОМЕР_2 , 1996 року випуску, що підтверджується листом Львівського ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області від 31 серпня 2010 року №9/2074.

При здійсненні державної реєстрації вказаних транспортних засобів не сплачено податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що підтверджується довідкою ДПІ у Сихівському районі м. Львова від 10 лютого 2011 року №1826/17-115.

Згідно розрахунку ДПІ у Шевченківському районі м. Львова сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, яка підлягала сплаті відповідачем при першій реєстрації транспортних засобів, а саме: марки PEUGEOT EXPERT, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1999 року випуску становить19050,00грн., транспортний засіб - автомобіль марки PEUGEOT EXPERT, державний номерний знак НОМЕР_2 , 1996 року випуску становить 19050,00грн.

Вказана заборгованість відповідачем в сумі 38100,00грн. не сплачена, що підтверджується довідкою ДПІ у Сихівському районі м. Львова від 10 лютого 2011 року №1826/17-115.

Також встановлено, що вироками №1-233/11 від 01.07.2013 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/33195653) та №1/463/51/13 від 13.11.2013 року (http://reyestr.court.gov.ua/Review/35407558) начальника та заступника начальника Львівського відділу реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ ГУМВС України у Львівській області засуджено за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст.367 КК України (службова недбалість). Звинувачення ґрунтувалося в тому числі на тому, що протягом 2009-2010 років у Львівському ВРЕР УДАІ ГУ МВС України у Львівській області проведено реєстрацію транспортних засобів у 235 випадках частково без сплати податку з власників транспортних засобів, що реєструються вперше в Україні, а у 1711 - повністю, що потягло за собою ненадходження до місцевого бюджету податку з власників транспортних засобів на загальну суму 45 578 100 грн..

Слідчий відділ прокуратури Львівської області ще в 2010 році порушив кримінальну справу №181-0290 щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України. На стадії досудового розслідування кримінальної справи № 181-0311 (виділеної з кримінальної справи № 181-0290) було порушено кримінальну справу №181-0062 за фактом шахрайства, вчиненого невстановленими особами в особливо великих розмірах, підроблення документів та використання невстановленими особами завідомо підроблених документів за ознаками злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 1, ч. 3 ст. 358 КК України, яку внесено до ЄРДР за №0001674 і яку розслідує слідчий відділ Залізничного районного відділу Львівського міського управління МВС України у Львівській області. Матеріали цього кримінального провадження об`єднано з матеріалами іншого кримінального провадження №0001639.

Місцеві податкові інспекції Львівської області впродовж 2009-2012 років подали до Львівського окружного адміністративного суду більше 1300 позовів про стягнення податкового боргу з фізичних осіб, що надалі визнавалися потерпілими в згаданих кримінальних провадженнях. Ці позови за змістом та доказовою базою є типовими та аналогічними до позову, що розглядається судом у цьому провадженні.

Вказані обставини зумовили звернення контролюючого органу до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості з податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що підстави для стягнення з відповідача податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів відсутні, а тому в задоволенні позову слід відмовити, оскільки контролюючий орган звернувся до суду про стягнення з відповідача суми, яка не має статусу податкового боргу та податковий орган не довів не лише факту узгодження податкового боргу в сумі 38100,00грн., а й не підтвердив належними доказами правильності визначення податкового зобов`язання на таку суму.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального та процесуального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 5 Закону України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» від 11 грудня 1991 року № 1963-ХІІ (далі - Закон № 1963; чинний на час виникнення спірних правовідносин) податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів сплачується фізичними особами - перед проведенням першої реєстрації в Україні, реєстрацією, перереєстрацією транспортних засобів, а також перед технічним оглядом транспортних засобів щорічно або один раз за два роки, але не пізніше першого півріччя року, в якому провадиться технічний огляд. Фізичні особи - платники податку зобов`язані пред`являти органам, що здійснюють першу реєстрацію в Україні, реєстрацію, перереєстрацію, зняття з обліку або технічний огляд транспортних засобів, квитанції або платіжні доручення про сплату податку за попередній (у разі здійснення сплати) та за поточний роки, а платники, звільнені від сплати цього податку, - відповідний документ, що дає право на користування цими пільгами.

Частиною шостою статті 5 Закону № 1963 встановлено, що у разі відсутності документів про сплату податку, перша реєстрація в Україні транспортних засобів не проводиться.

Відповідно до частин п`ятої - восьмої статті 6 та статті 7 Закону № 1963 сума податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що сплачується фізичними особами, обчислюється за ставками, визначеними у статті 3 цього Закону.

У разі виявлення юридичних чи фізичних осіб, які не сплачували податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вони зобов`язані сплатити податок не більш як за три попередні роки.

Перерахування неправильно сплаченого податку допускається не більш як за три попередні роки.

Органи, що здійснюють державну реєстрацію транспортних засобів, зобов`язані щомісячно повідомляти податкові органи про транспортні засоби, зареєстровані або зняті з реєстрації протягом попереднього місяця, за формою, затвердженою центральним податковим органом України, та їх власників.

Відповідно до частини п`ятої статті 50 Бюджетного кодексу України (чинного станом на час виникнення спірних правовідносин; що відповідає змісту частини п`ятої статті 45 цього Кодексу в редакції, чинній на час вирішення справи) податки, збори (обов`язкові платежі) та інші доходи державного бюджету визнаються зарахованими в доход державного бюджету з моменту зарахування на єдиний казначейський рахунок державного бюджету.

Згідно ч.1 п. 3 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року №1388 (далі - Порядок; в редакції, чинній на час реєстрації зазначеного вище автомобіля) державна реєстрація транспортних засобів проводиться в т.ч. з метою здійснення контролю за дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів.

Відповідно до ч.4 п.8 цього Порядку державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів, а також внесення в установленому порядку інших платежів.

При цьому, здійснюючи державну реєстрацію транспортного засобу, органи, що здійснюють реєстрацію наділені правом перевіряти сплату мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством (та які є обов`язковими при реєстрації таких транспортних засобів). У разі відсутності відомостей про сплату мита та інших податків (зборів), передбачених законодавством, або встановлення факту, що документи, які підтверджують їх сплату, є фіктивними чи підробленими, органи, що здійснюють реєстрацію відмовляють у реєстрації транспортного засобу, а якщо такий факт встановлено в період експлуатації автомобіля після його реєстрації, відповідно до абзацу третього пункту 40 Порядку скасовують реєстрацію незалежно від того, хто є власником автомобіля.

Таким чином, аналіз вищенаведених правових норм дає підстави вважати, що обов`язковою передумовою прийняття посадовою особою відповідного державного органу рішення про першу реєстрацію в Україні транспортного засобу Закон України «Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів» визначає факт пред`явлення заявником оригіналу квитанції (платіжного доручення) про сплату податку, а відсутність документів про сплату податку є підставою для відмови у вчиненні реєстраційної дії.

Як видно з матеріалів справи, УДАІ ГУ МВС України у Львівській області на ім`я відповідача зареєстровано транспортні засоби марки Пежо Експерт, державний номерний знак НОМЕР_1 , 1999 року випуску та транспортний засіб - автомобіль марки PEUGEOT EXPERT, державний номерний знак НОМЕР_2 , 1996 року випуску, на підставі заяв № 3432 від 11 вересня 2009 року та №6059 19 лютого 2010 року. На цих заявах посадова особа МРЕВ проставила відмітку про перевірку сплати заявником вказаних сум транспортного податку; в графі «перевірено» є підпис уповноваженої особи МРЕВ.

Таким чином, наявні докази свідчать про те, що на момент реєстрації автомобіля ОСОБА_3 , надавав для перевірки докази (квитанцію) про сплату податку в сумі 19050,00грн. та в сумі 19050,00грн.; причини ненадходження до бюджету коштів за реєстрацію згаданих в цій справі автомобілів та ще понад тисячі інших автомобілів вже вісім років розслідуються в порядку кримінального судочинства, результати розслідування в контексті спірних правовідносин - відсутні.

Також варто зауважити, що податковий орган не надав належних доказів проведення перевірки відповідача на предмет дотримання ним податкового законодавства щодо сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (напр. акт перевірки), а також доказів узгодження суми податкового зобов`язання шляхом надіслання відповідачу податкового повідомлення-рішення.

Право на стягнення податкового боргу контролюючого органу станом на дату виникнення спірних правовідносин виникало після надіслання (вручення) контролюючим органом платнику податків (відповідачу) першої та другої податкових вимог.

Обставини, з настанням яких податкова вимога вважається надісланою (врученою) особі, визначені у підпункті 6.2.4 пункту 6.2 статті 6Закону України «Про порядок погашення зобов`язань платників податків перед бюджетами та державними цільовими фондами» від 21 грудня 2000 року № 2181-III.

Отже, після настання зазначених у цій законодавчій нормі обставин виникає право на звернення контролюючого органу із позовом про стягнення податкового боргу. Позивач не надав доказів скерування відповідачу податкових вимог.

Такі дії (бездіяльність) контролюючого органу унеможливили використання платником податків встановлених законом способів захисту своїх прав шляхом оскарження в адміністративному/судовому порядку податкових повідомлень-рішень чи податкових вимог.

Отже, податковий орган не довів факту узгодження грошового зобов`язання зі сплати податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів та звернувся до суду про стягнення з відповідача суми, яка не має статусу податкового боргу.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23 січня 2018 року у справі №2а-6598/11/1370 (К/9901/3141/18), і відповідно до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України враховується судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

За таких обставин колегія суддів приходить до переконання, що місцевий суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність відмови у задоволенні позову повністю, оскільки підстави для стягнення з відповідача податку з власників транспортних засобів та інших самохідних машин та механізмів відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09 грудня 1994 року Справа «РуїзТоріха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Відтак, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції з вищенаведених мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ч. 3 ст. 243, ст. ст. 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст.ст. 322, 325, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управлінням Державної фіскальної служби у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року у справі №2а-2683/11/1370 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Н. М. Судова-Хомюк
судді В. Я. Макарик
Т. І. Шинкар
Повне судове рішення складено 30.05.2019 року.