Справа № 810/3213/16
Суддя: Літвіна Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3213/16 Суддя першої інстанції: Леонтович А.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Коротких А.Ю.

Федотова І.В.

при секретарі Мідянці А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області у якому просила: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 29 червня 2016 року № 78408-13.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 05 грудня 2016 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 17 травня 2017 року, адміністративний позов задоволено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 13 червня 2018 року зазначені судові рішення скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Київського окружного адміністративного суду.

При цьому, в постанові зазначено, що повнота з`ясування обставин у даній справі вимагає від судів витребування у відповідача або у Мінекономрозвитку, інформації, яка стала підставою для прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, а також враховуючи той факт, що розрахунок середньоринкової вартості транспортного засобу, який здійснюється Мінекономрозвитку, безпосередньо впливає на визначення об`єкту оподаткування транспортним податком, суд першої інстанції при новому розгляді справи має вирішити питання про залучення до участі у справі Мінекономрозвитку в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2018 року витребувано у Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області докази, а саме: всі документи, на підставі яких було прийняте оспорюване податкове повідомлення-рішення; інформацію, отриману від Мінекономрозвитку, про вартість автомобіля позивача, на підставі якої позивачеві визначалось податкове зобов`язання в оспорюваному податковому повідомленні-рішенні; письмові пояснення щодо того, яким чином на момент визначення позивачеві податкових зобов`язань податковим органом було визначено вартість автомобіля BMW X6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, з об`ємом двигуна 2979 куб.см., який зареєстрований 06 серпня 2015 року;

- розрахунок вартості автомобіля BMW X6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, з об`ємом двигуна 2979 куб. см., який зареєстрований 06 серпня 2015 року;

- письмові пояснення щодо податкового періоду, за який визначене податкове зобов`язання у податковому повідомленні-рішенні від 29 червня 2016 року № 78408-13.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, оскільки висновки суду зроблені без урахування всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, а саме: судом не враховано інформацію щодо середньоринкової вартості автомобіля позивача, яка була надана листом Мінекономрозвитку від 31 липня 2018 року № 3805-05-32903-06.

У запереченнях на апеляційну скаргу, позивач посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції просить у задоволенні апеляційної скарги відповідача відмовити.

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Від скаржника надійшло клопотання про заміну відповідача у справі № 810/3213/16 з Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на Головне управління ДФС у Київські області.

Надаючи оцінку вказаному клопотанню, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

З вказаної правової норми вбачається, що заміну сторони по справі яка є юридичною особою можливо здійснити її правонаступником тільки у випадку припинення юридичної особи або її заміни у відносинах, щодо яких виник спір.

Наполягаючи на заміні відповідача по справі на Головне управління ДФС у Київській області скаржник посилається на реорганізацію Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області шляхом приєднання до Головного управління ДФС у Київській області, здійснену на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 року № 237.

З огляду на зазначені вище обставини колегія суддів вважає за необхідне здійснити у справі № 810/3213/16 заміну відповідача з Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області на Головне управління ДФС у Київській області.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та заперечення на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки BMW X6, реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2015 року випуску, з об`ємом двигуна 2979 куб. см.

Податковим органом сформовано та направлено позивачу податкове повідомлення-рішення від 29 червня 2016 року № 78408-13, яким визначено суму податкового зобов`язання за платежем: транспортний податок з фізичних осіб у розмірі 25 000 грн 00 коп.

Судом встановлено, що податкове зобов`язання позивачу було визначено за звітний (податковий) період 2016 рік.

Не погоджуючись з вказаним у податковому повідомленні-рішенні податковим зобов`язанням, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що контролюючим органом не доведено, що транспортний засіб позивача є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році, оскільки не надано належних та допустимих доказів того, що вартість автомобіля станом на момент прийняття оспорюваного податкового повідомлення-рішення становила понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності 01 січня 2015 року, введено новий транспортний податок.

Відповідно до п. 10.2 ст. 10 Податкового кодексу України місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).

Повноваження міських рад щодо податків та зборів визначені ст. 12 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Згідно з пп. 12.3.5 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України У разі якщо сільська, селищна, міська рада або рада об`єднаних територіальних громад, що створена згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, не прийняла рішення про встановлення відповідних місцевих податків і зборів, що є обов`язковими згідно з нормами цього Кодексу, такі податки до прийняття рішення справляються виходячи з норм цього Кодексу із застосуванням їх мінімальних ставок, а плата за землю справляється із застосуванням ставок, які діяли до 31 грудня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування плати за землю.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Погребської сільської ради Броварського району Київської області від 23 січня 2015 року № 1967-40-VI «Про встановлення місцевих податків» було встановлено на території с. Погреби новий податок на майно - транспортний податок.

Водночас, 24 грудня 2015 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році», що набрав чинності 01 січня 2016 року, яким внесено зміни у Податковий кодекс України щодо об`єкту оподаткування транспортним податком.

Згідно з пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України (в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році») об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня податкового (звітного) року.

Пунктом 4 розділу ІІ «Прикінцеві положення» Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» визначено, що у 2016 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів на 2016 рік не застосовуються вимоги, встановлені пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України та Законом України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

З огляду на викладене та враховуючи, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» не встановлювався новий податок, а також не змінювалась його ставка, колегія суддів приходить до висновку, що власники легкових автомобілів не старше п`яти років, середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, є платниками транспортного податку саме з 01 січня 2016 року.

Відповідно до абз. 2 пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року. Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, виходячи з марки, моделі, року випуску, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач, пробігу легкового автомобіля, та розміщується на його офіційному веб-сайті.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» станом на 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата була встановлена у розмірі 1378 грн 00 коп. Отже, 750 розмірів мінімальної заробітної плати станом на 01 січня 2016 року складали 1033500 грн 00 коп.

Таким чином, об`єктом оподаткування у 2016 році стали легкові автомобілі, середньоринкова вартість яких становить понад 1033500 грн 00 коп. та з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно).

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 лютого 2016 року № 66 затверджено Методику визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - Методика), яка встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.

Ця Методика встановлює механізм визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів (далі - автомобілі) для цілей віднесення таких автомобілів до об`єктів оподаткування транспортним податком.

Пунктом 2 Методики визначено, що середньоринкова вартість автомобіля розраховується за методом аналогії цін ідентичних автомобілів за формулою, визначеною у пункті 3 Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів, мотоциклів, мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 квітня 2013 року № 403 (далі - Порядок № 403), де за ціну нового транспортного засобу (Ц н) береться ціна нового автомобіля з урахуванням марки, моделі, типу двигуна, об`єму циліндрів двигуна, типу коробки переключення передач.

Пунктом 3 Порядку № 403 установлено, що середньоринкова вартість транспортного засобу розраховується за методом аналогії цін ідентичних транспортних засобів за такою формулою: С ср = Ц н х (Г / 100) х (1 ± (Г к / 100), де Ц н - ціна нового транспортного засобу в Україні; Г - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від строку експлуатації згідно з додатком 1; Г к - коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу згідно з додатком 2.

Джерелом інформації про ціни нових транспортних засобів в Україні є офіційні прайс-листи виробників (дилерів) або довідкові дані про ціни щодо ідентичних або аналогічних нових транспортних засобів в Україні чи країнах-виробниках (експортерах) з урахуванням податків та зборів, що визначаються відповідно до законодавства (пункт 4 Порядку № 403).

Відповідно до п. 12 Порядку № 403 коефіцієнт коригування ринкової ціни транспортних засобів залежно від пробігу визначається з урахуванням фактичного та нормативного середньорічного пробігу транспортних засобів.

У разі коли фактичний середньорічний пробіг транспортних засобів є вищим, ніж їх нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість зменшується, а у разі, коли фактичний середньорічний пробіг є нижчим, ніж нормативний середньорічний пробіг, середньоринкова вартість збільшується.

Згідно п. 5 Методики ідентичними є автомобілі, в яких збігаються такі ознаки і параметри: марка; країна-виробник; тип кузова (седан, універсал тощо); модель; конструкція привода тягових коліс; тип та робочий об`єм двигуна; потужність двигуна; тип коробки переключення передач та інших складників силової передачі; габаритні розміри; рік випуску; комплектація.

Розбіжності можуть стосуватися комплектації, пробігу та технічного стану.

Відповідно до п. 13 Методики Мінекономрозвитку відповідно до цієї Методики розраховує середньоринкову вартість автомобіля та щороку до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду подає ДФС інформацію про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Положення п. 14 Методики передбачають, що Мінекономрозвитку забезпечує роботу офіційного веб-сайту в режимі, який дає змогу отримати інформацію про середньоринкову вартість автомобіля шляхом введення даних про їх марку, модель, рік випуску, тип двигуна, об`єм циліндрів двигуна, тип коробки переключення передач та пробіг.

Аналіз наведених положень Методики та Порядку визначення середньоринкової вартості легкових автомобілів свідчить про врахування при розрахунку цієї вартості певних ознак, параметрів і характеристик транспортного засобу.

Обов`язок щодо визначення середньоринкової вартості транспортного засобу законодавець покладає на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку. Межі повноважень податкового органу полягають виключно у прийнятті податкового повідомлення-рішення на підставі отриманої від Мінекономрозвитку інформації про автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 750 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Відтак, підставою для прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення є отримана від Мінекономрозвитку інформація про середньоринкову вартість автомобіля позивача.

Аналогічну позицію викладено у постановах Верховного Суду від 18 жовтня 2018 року у справі № 820/1392/17, від 05 червня 2018 року у справі № 813/3995/16, від 03 квітня 2018 року у справі № 804/112/17, від 13 березня 2018 року у справі № 826/93000/16.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 16 жовтня 2018 року у справі № 808/2475/16, при розгляді даної категорії спорів суди мають встановити належність транспортного засобу позивача до об`єктів оподаткування транспортним податком за 2016 рік шляхом встановлення його середньоринкової вартості на підставі інформації Мінекономрозвитку, наданої контролюючому органу щодо транспортних засобів, які в силу пп. 267.2.1 п. 267.2 ст. 267 Податкового кодексу України є об`єктом оподаткування транспортним податком за 2016 рік.

З матеріалів справи вбачається, що 29 червня 2016 року у податковому повідомленні-рішенні № 78408-13 відповідачем визначено позивачу податкове зобов`язання з транспортного податку за 2016 рік.

Обґрунтовуючи правомірність прийняття такого рішення представник скаржника зазначає, що воно було прийнято на підставі наявної у податкового органу інформації стосовно того, що автомобіль позивача є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році.

Для підтвердження вказаних обставин під час розгляду справи в Київському окружному адміністративному суді відповідачем надано до суду лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 31 липня 2018 року № 3805-05/32903-06 «Щодо визначення середньо ринкової вартості легкового автомобіля».

Під час судового засідання суду апеляційної інстанції представник скаржника зазначив, що додатками до листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 31 липня 2018 року № 3805-05/32903-06 було надано «Інформацію щодо автомобілів, середньо ринкова вартість яких розрахована на основі даних ДП «Держзовнішінформ», яка була актуальною станом на 2016 рік та є додатком до листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 22 лютого 2016 року № 3252-08/4797-03 «Щодо надання інформації».

У зв`язку з вказаними обставинами до суду апеляційної інстанції скаржником надано також і лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 22 лютого 2016 року № 3252-08/4797-03 «Щодо надання інформації».

Як вбачається з листа Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 22 лютого 2016 року вих. № 3252-08/4797-03 центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику економічного розвитку на виконання п. 13 Методики здійснено розрахунок середньоринкової вартості легкових автомобілів. Вказаний розрахунок містить дані стосовно вартості автомобіля BMW X6, 2015 року випуску, з об`ємом двигуна 3000 куб.см., строк експлуатації якого до одного року, тип коробки передам АТ, проте не містить відомостей про пробіг транспортного засобу.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що для врахування при прийнятті податкових повідомлень-рішень розрахунку Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про середньоринкову вартість автомобіля такий розрахунок має бути здійснено до 1 лютого базового податкового (звітного) періоду, оскільки таку вимогу містить п. 13 Методики.

Натомість, відповідач керувався листом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 22 лютого 2016 року вих. № 3252-08/4797-03.

Відповідачем не надано до суду документу чи інформації, які б містили відомості про включення у графу «пробіг» км - фактичного або нормативного (середньорічного) пробігу транспортного засобу, з урахуванням дати його реєстрації.

Крім того, лист Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 22 лютого 2016 року вих. № 3252-08/4797-03 містить відомості про автомобіль BMW X6, об`єм циліндра двигуна 3000 куб.см., строк експлуатації якого до одного року.

В той час як об`єм двигуна транспортного засобу, який належить ОСОБА_1 становить 2979 куб.см. що не відповідає вказаним у даному розрахунку даним.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що чинне податкове законодавство не передбачає можливості коригування відомостей щодо об`єму двигуна транспортного засобу шляхом арифметичного заокруглення даних.

У свою чергу податковим органом не зазначено про наявність норми закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, з якого б вбачалася можливість застосування приблизного (заокругленого) показника об`єму циліндрів двигунів автомобілів, які визначені в переліку, затвердженому Мінекономрозвитку.

Положення ст. 4 Податкового кодексу України закріплюють низку принципів, які повинні застосовуватися як на стадії встановлення податків, їх основних елементів, при внесенні змін до окремих елементів податку, так і на стадії застосування норм, якими визначений обов`язок сплати податку. Серед принципів, проголошених у вказаній нормі, є, зокрема, презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

Враховуючи те, що технічні характеристики автомобіля, зазначеного у листі Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 22 лютого 2016 року вих. № 3252-08/4797-03, не співпадають з технічними характеристиками автомобіля позивача, колегія суддів не вбачає підстав для застосування вказаного розрахунку при визначенні середньоринкової вартості автомобіля позивача, що свідчить про неправомірність нарахування позивачу транспортного податку за 2016 рік.

Такий висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 05 листопада 2018 року у справі № 822/2687/17.

Стосовно ж наданого до суду листа Мінекономрозвитку від 31 липня 2018 року № 3805-05/32903-06 «Щодо визначення середньо ринкової вартості легкового автомобіля» колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вказаний лист був отриманий відповідачами через 2 роки після прийняття оспорюваного податкового зобов`язання.

Відповідно, в силу вимог ч. 1 ст. 73 та ч. 5 ст. 74 КАС України він не міг бути підставою для визначення позивачу податкового зобов`язання з транспортного податку за 2016 рік.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland) вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами те, що транспортний засіб позивача є об`єктом оподаткування транспортним податком у 2016 році, а тому колегія суддів вважає вірним і обґрунтованим висновок суду першої інстанції про протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 286, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 05 вересня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді А.Ю. Коротких

І.В. Федотов

Повний текст постанови виготовлено 27 травня 2019 року.