Справа № 826/18769/16
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Лебедєвої Ю.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання третьої особи про закриття провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 14 грудня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулась до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), в якому просила визнати протиправною та скасувати реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання від 25 грудня 2014 року №КВ 73 щодо будівництва садового будинку за адресою: м . Київ , «КЕВРЗ» садове товариство (Дніпровський р-н ), вул.Променева, №61, скасувати будівельний паспорт на будівництво садового будинку на вул.Променева, №61, с/т Київська ЕВРЗ у Дніпровському районі м.Києва від 31 липня 2014 року №189/14/12-33/010-14.

Постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 14 грудня 2017 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та прийняти нову постанову, якою адміністративний позов задовольнити. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивач є єдиним власником земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 , на якій власними силами та за власний кошт побудувала садовий будинок, однак реєстрація повідомлення про початок будівельних робіт зазначеного садового будинку, реєстрація декларації про готовність вказаного об`єкта до експлуатації та видача будівельного паспорту на нього була здійснена відповідачами на ім`я третьої особи - Тупікової М.В. із порушенням встановленого порядку та вимог законодавства України.

Третя особа подала відзив на апеляційну скаргу, в якій просить відмовити в її задоволенні та залишити в силі постанову суду першої інстанції, зазначаючи, що оскаржувані рішення відповідачів не породжують, не змінюють та не припиняють прав та обов`язків позивача, з огляду на відсутність у неї прав на садовий будинок.

ДАБІ України подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просила залишити її без задоволення, а постанову суду першої інстанції - без змін, зазначаючи, що подані ОСОБА_2 відомості стосовно отримання будівельного паспорта та щодо документа на права використання земельної ділянки є достовірними.

Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) відзив на апеляційну скаргу не подавав. В суді першої інстанції його позиція обґрунтовувалась тим, що будівельний паспорт забудови земельної ділянки по вул.Променева, №61, с/т Київська ЕВРЗ у Дніпровському районі м.Києва для будівництва садового будинку відповідної заяви ОСОБА_2 , до якої було подано документи, передбачені п.2.1 Порядку видачі будівельного паспорта забудови земельної ділянки.

Будучі належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) явку свого представника у судове засідання не забезпечив.

15 травня 2019 року до суду надійшло клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження у справі, мотивоване тим, що справу не належить розглядати в адміністративному чуді, а спір має бути вирішено в порядку цивільного судочинства, оскільки фактично існує спір про право власності на земельну ділянку та зведений на ній будинок з іншими господарськими спорудами по вул.Променева, №61, с/т Київська ЕВРЗ кадастровий номер : 66 : 662:0003 і в рамках даної адміністративної справи позивач намагається вирішити спір про право з третьою особою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, що з`явились у судове засідання та їх думку щодо заявленого клопотання третьої особи, колегія суддів вважає, що клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження у справі підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи,

31 липня 2014 року Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) видав замовнику ОСОБА_3 будівельний паспорт реєстраційний № Т-1816 (а.с.20) на будівництво садового будинку на вул.Променева, діл.61 , (с/т «Київський ЕВРЗ») у Дніпровському районі м.Києва, на підставі якого 10 листопада 2014 року Департаментом ДАБІ у м.Києві зареєстровано повідомлення про початок виконання будівельних робіт за №КВ95 (а.с.257 т.1).

25 грудня 2014 року Департаментом ДАБІ у м.Києві зареєстровано декларацію про готовність до експлуатації об`єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання №КВ73 (а.с.260 т.1) щодо будівництва садового будинку за адресою: м. Київ, « КЕВРЗ» садове товариство (Дніпровський р-н), вул. Променева, №61.

Вважаючи протиправними видачу будівельного паспорта реєстраційний №Т-1816 та реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання за №КВ73 позивач звернулась до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що в ході розгляду справи позивачем не наведено та не надано жодних належних та допустимих доказів, що підтверджують факт зазначення третьою особою недостовірних даних у декларації, а судом зазначеного не встановлено, а також про відсутність об`єктивної наявності порушення прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_1 , оскільки ані декларація, ані будівельний паспорт, що є предметом розгляду даної адміністративної справи не породжують, не змінюють та не припиняють прав та обов`язків позивача, з огляду на відсутність взагалі прав у останньої на садовий будинок за адресою: м.Київ, « КЕВРЗ» садове товариство (Дніпровський р-н), вул.Променева, №61

За наслідками розгляду клопотання третьої особи про закриття провадження у справі, колегія суддів доходить наступних висновків.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист (ч.1 ст.5 КАС України).

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за ст.19 КАС України Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: 1) спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; 2) спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спорах, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом; 6) спорах щодо правовідносин, пов`язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спорах фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації; 8) спорах щодо вилучення або примусового відчуження майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності; 9) спорах щодо оскарження рішень атестаційних, конкурсних, медико-соціальних експертних комісій та інших подібних органів, рішення яких є обов`язковими для органів державної влади, органів місцевого самоврядування, інших осіб; 10) спорах щодо формування складу державних органів, органів місцевого самоврядування, обрання, призначення, звільнення їх посадових осіб; 11) спорах фізичних чи юридичних осіб щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності замовника у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони», за винятком спорів, пов`язаних із укладенням договору з переможцем переговорної процедури закупівлі, а також зміною, розірванням і виконанням договорів про закупівлю; 12) спорах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів охорони державного кордону у справах про правопорушення, передбачені Законом України «Про відповідальність перевізників під час здійснення міжнародних пасажирських перевезень»; 13) спорах щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України «Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років».

Юрисдикція адміністративного суду поширюється на публічно-правові спори, ознаками яких є не лише спеціальний суб`єктний склад (хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції), але й спеціальні підстави виникнення, пов`язані з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до суду з позовом про визнання протиправними рішень та дій відповідачів щодо видачі третій особі будівельного паспорта та реєстрації декларації про готовність до експлуатації об`єкта, будівельні роботи на якому виконувалися на підставі повідомлення про початок їх виконання щодо садового будинку за адресою: м.Київ , «КЕВРЗ » садове товариство (Дніпровський р- н), вул.Променева, №61 , з огляду на порушення встановленого законодавством порядку.

В обґрунтування позовних вимог позивач, поміж іншого, зазначала, що земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 , на якій побудовано садовий будинок за адресою: м.Київ , « КЕВРЗ» садове товариство ( Дніпровський р-н), вул.Променева, №61 належить позивачу на праві приватної власності.

В матеріалах справи наявна Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №58235450 від 27 квітня 2016 року (а.с.39 т.1), відповідно до якої земельна ділянка з кадастровим номером НОМЕР_1 , станом на момент формування довідки, належала на праві приватної власності ОСОБА_2 , рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13 серпня 2013 року індексний номер 4937206. Наведена обставина підтверджується також витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-015 від 12 травня 2015 року (а.с.71 т.1).

ОСОБА_1 неодноразово зверталась за судовим захистом з метою визнання за нею права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :66:662:0003 , однак судовими рішеннями різних інстанції у задоволенні її позовних вимог було відмовлено, зокрема, рішенням Апеляційного суду м.Києва від 31 березня 2016 року у справі №755/9215/15-ц (а.с.157 т.1).

В той же час, ухвалою Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 14 червня 2017 року рішення Апеляційного суду м.Києва від 31 березня 2016 року та рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 04 листопада 2015 року у справі №755/9215/15-ц скасовані, а справа направлена на новий розгляд до суду першої інстанції.

В подальшому, повторним рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 03 серпня 2018 року у справі №755/9215/15-ц, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 13 березня 2019 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею 0,0611 га, розташовану у м.Києві по вул.Променева , номер ділянки 61 с/т «Київський ЕВРЗ» у Дніпровському районі м.Києва, кадастровий № НОМЕР_1 за ОСОБА_2 видане 13 серпня 2013 року та зареєстроване в реєстрі нотаріальних дій за №7228 приватним нотаріусом Літвінчуком І.А., скасовано рішення приватного нотаріуса Літвінчука І.А. про державну реєстрацію права власності на зазначену земельну ділянку за ОСОБА_2 В решті позовних вимог, зокрема, щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку - відмовлено.

В той же час, відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №58235450 від 27 квітня 2016 року (а.с.39 т.1), ОСОБА_2 являється єдиним власником садового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою м.Київ, «КЕВРЗ» садове товариство ( Дніпровський район), вул.Променева, буд.61 , що також підтверджується свідоцтвом на право власності від 01 квітня 2015 року індексний номер 35765994 (а.с.63 т.1) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 01 квітня 2015 року індексний номер 35766465 (а.с.64).

Наведена обставина не заперечувалась представником позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції.

Отже, на момент звернення позивача до суду з даним позовом ОСОБА_2 набула права власності на садовий будинок з господарськими будівлями за адресою: м.Київ, « КЕВРЗ» садове товариство (Дніпровський р-н), вул.Променева, № 61 , тому між позивачем та третьою особою існує спір про право цивільне, а саме щодо прав власності, користування і розпорядженням зазначеного об`єкту нерухомого майна.

Згідно із ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

З огляду на викладене колегія суддів доходить висновку, що цей спір не є публічно-правовим, оскільки поглинається спором про право цивільне, а отже, має вирішуватися судами за правилами цивільного судочинства.

При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції.

Аналогічний висновок щодо застосування норм права наведений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №817/986/17, який в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахований судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Таким чином, з урахуванням правової позиції, наведеній у постанові Великої Палати Верховного Суду, спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Частиною 1 ст.319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком розгляду клопотання третьої особи про закриття провадження у справі, колегія суддів доходить висновку щодо наявності підстав для його задоволення та закриття провадження у даній справі, у відповідності до п.1 ч.1 ст.238 КАС України, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Приймаючи до уваги, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права в частині розгляду справи з порушенням правил юрисдикційної підсудності, колегія суддів доходить висновку про наявність підстав для скасування постанови Окружного адміністративного суду м.Києва від 14 грудня 2017 року із закриттям провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.238 КАС України, роз`яснивши позивачу її право на звернення з позовом до суду цивільної юрисдикції.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 317, 319, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання ОСОБА_2 про закриття провадження у справі - задовольнити.

Постанову Окружного адміністративного суду м.Києва від 14 грудня 2017 року скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), третя особа - ОСОБА_2 про визнання протиправним та скасування рішення - закрити.

Роз`яснити позивачу її право на звернення до суду для захисту своїх прав в порядку цивільного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 27 травня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма