Справа № 2а-6742/09/2670
Суддя: Кротюк О.В.
Дата ухвалення: 2009-10-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

12.10.2009 р. № 2а-6742/09/2670

16:51

За позовомЗакритого акціонерного товариства «Велта»
доДержавної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України
проскасування припису № СК-084/09-669 від 12.06.2009

Судді: Кротюк О.В.

Винокуров К.С.

Григорович П.О.

Секретар судового засідання: Семенова М.В.

Обставини справи:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України з вимогами скасувати припис № СК-084/09-669 від 12.06.2009.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваний припис прийнято в порушення положень Закону України «Про страхування», оскільки позивач здійснює свою господарську діяльність відповідно до вказаних законів та з дотриманням Ліцензійних умов.

Відповідач позовні вимоги не визнає, просить відмовити в задоволенні адміністративного позову повністю, оскільки позивачем допущено порушення законодавча при наданні фінансових послуг, які необхідно усунути.

Розглянувши подані документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

встановив:

актом про порушення законів та інших нормативно-правових актів Закритим акціонерним товариством «Велта»№ 26/09-26-2846 від 29.05.2009 встановлено порушення законодавства у сфері страхування.

Приписом Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № СК-084/09-669 від 12.06.2009 встановлено:

«Закрите акціонерне товариство «Велта`в своїй діяльності вчинило порушення вимог законодавства України у сфері надання фінансових послуг, а саме:

частини четвертої статті 16 Закону України «Про страхування`щодо відсутності в договорі страхування обов`язкових для зазначення умов та реквізитів, а саме: зазначення предмету договору страхування; відомостей про права страхування,

статті 26 Закону України «Про страхування» щодо прийняття страховиком рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування без передбачених Законом підстав,

та приписано страховику усунути виявлені порушення вимог законодавства України у сфері надання фінансових послуг.

Аналізуючи викладені вище обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне.

Щодо визначеного порушення вимог частини четвертої статті 16 Закону України «Про страхування`щодо відсутності в договорі страхування обов`язкових для зазначення умов та реквізитів, а саме: зазначення предмету договору страхування та відомостей про права страхування.

Так, судом встановлено, а матеріалами справи підтверджено, що відповідачем за результатом розгляду звернення громадянина ОСОБА_1 щодо врегулювання відносин із Закритим акціонерним товариством «Велта`стосовно відмови у виплаті страхового відшкодування за договором добровільного страхування майна, що є предметом застави від 16.01.2008.

Договір страхування укладений відповідно до Правил добровільного страхування майна (крім залізничного, наземного, повітряного водного транспорту; вантажів та багажу (вантажобагажу)) від 30.01.2007 № 02/2007 та Правил добровільного страхування майна від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ від 30.01.2007 № 03/2007. Суд констатує, що з умов вказаних договорів вбачається, що їх істотні умови не передбачають та не описують предмет договору страхування та права страхувальника.

Закон України «Про страхування`від 07.03.1996 N 85/96-ВР регулює відносини у сфері страхування і спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб.

Відповідно до положень статті 16 Закону України «Про страхування`договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Договори страхування укладаються відповідно до правил страхування.

Договір страхування повинен містити, зокрема, зазначення предмета договору страхування та права та обов`язки сторін і відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору.

Уповноважений орган має право встановлювати додаткові вимоги до договорів страхування життя та договорів страхування майна фізичних осіб.

З огляду на те, що описуваний договір страхування не містить відомостей про предмет договору страхування та прав страхувальника, що є порушенням вимог статті 16 Закону України «Про страхування», позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Окрім того, з огляду на те, що порушення мало триваючий характер і припинилося за наслідком припинення дії договору страхування (договір страхування від 16 січня 2008 року, термін дії договору -1 рік), то суд не приймає покликання позивача на порушення відповідачем строків застосування штрафних санкцій.

Щодо визначеного порушення статті 26 Закону України «Про страхування`щодо прийняття страховиком рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування без передбачених Законом підстав.

За результатом розгляду справи судом встановлені наступні обставини.

За Договором добровільного страхування майна, що є предметом застави № 002345 від 16.01.2008 (далі - Договір страхування) страхувальник застрахував свої майнові інтереси, пов`язані з пошкодженням, повною загибеллю або втратою зазначеного бурякозбирального комбайну внаслідок вогневих ризиків та протиправних дій третіх осіб. У разі настання страхового випадку Страховик (ЗАТ «Велта») зобов`язаний виплатити Вигодонабувачу (Кузнецовська філія ВАТ Банк «БІГ Енергія») або за його вказівкою страхувальнику страхове відшкодування відповідно до умов Договору страхування та Правил добровільного страхування майна від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ № 03/2007 від 30.01.2007 (далі - Правила страхування), на підставі яких укладено договір страхування та з якими сторони ознайомлені, про що свідчить підпис на Договорі страхування.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до акту про пожежу від 11.11.2008, довідки Носівського районного відділу ГУ МНС України в Чернігівській області № 58/732 від 14.11.2008, а також постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 14.11.2008 пожежа бурякозбирального комбайну, що сталася 08.11.2008 виникла в місці розміщення електрообладнання, а причиною пожежі є коротке замикання електромережі електрообладнання комбайна.

Згідно висновку спеціаліста Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру № 37(Пт) від 17.12.2008 зона виникнення пожежі знаходилася в районі розміщення двигуна комбайна, а імовірною причиною виникнення пожежі може являтися порушення вимог стандартів, норм і правил пожежної безпеки як під час конструювання та проектування частин та механізмів комбайну, так і під час монтажу, улаштування або експлуатації комбайна.

Судом встановлено, що відповідно до пунктів 5.2.3. та 5.2.7. Правил страхування передбачено, що страховому відшкодуванню не підлягають збитки, завдані:

дією електричного струму на різні електричні пристрої з виникненням полум`я або без нього внаслідок перенапруження, порушень в ізоляції - коротке замикання, замикання в обмотці та при інших аваріях і несправностях електротехнічного обладнання,

порушеннями техніки безпеки, протипожежних правил, санітарних норм та інших нормативних актів, які регулюють правила утримання і експлуатації об`єкта страхування.

Розглянувши матеріали справи в їх сукупності суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, та вважає їх такими, що підлягають задоволенню в описуваній частині.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування`страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання.

Положеннями статті 26 Закону України «Про страхування`передбачено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є:

1) навмисні дії страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, спрямовані на настання страхового випадку. Зазначена норма не поширюється на дії, пов`язані з виконанням ними громадянського чи службового обов`язку, в стані необхідної оборони (без перевищення її меж) або захисту майна, життя, здоров`я, честі, гідності та ділової репутації. Кваліфікація дій страхувальника або особи, на користь якої укладено договір страхування, встановлюється відповідно до чинного законодавства України;

2) вчинення страхувальником - фізичною особою або іншою особою, на користь якої укладено договір страхування, умисного злочину, що призвів до страхового випадку;

3) подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку;

4) отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні;

5) несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків;

6) інші випадки, передбачені законом.

Умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону.

Рішення про відмову у страховій виплаті приймається страховиком у строк не більший передбаченого правилами страхування та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови.

Відмову страховика у страховій виплаті може бути оскаржено страхувальником у судовому порядку.

Негативний фінансовий стан страховика не є підставою для відмови у виплаті страхових сум (їх частин) або страхового відшкодування страхувальнику.

При цьому, статтею 17 Закону України «Про страхування`передбачено, що Правила страхування розробляються страховиком для кожного виду страхування окремо і підлягають реєстрації в Уповноваженому органі при видачі ліцензії на право здійснення відповідного виду страхування.

Правила страхування повинні містити: предмет договору страхування; порядок визначення розмірів страхових сум та (або) розмірів страхових виплат; страхові ризики; виключення із страхових випадків і обмеження страхування; строк та місце дії договору страхування; порядок укладення договору страхування; права та обов`язки сторін; дії страхувальника у разі настання страхового випадку; перелік документів, що підтверджують настання страхового випадку та розмір збитків; порядок і умови здійснення страхових виплат; строк прийняття рішення про здійснення або відмову в здійсненні страхових виплат; причини відмови у страховій виплаті або виплаті страхового відшкодування; умови припинення договору страхування; порядок вирішення спорів; страхові тарифи за договорами страхування іншими, ніж договори страхування життя; страхові тарифи та методику їх розрахунку за договорами страхування життя; особливі умови.

Підпунктом 5 пункту 8.3. Правил добровільного страхування передбачено, що Страховик має право відмовити у виплаті страхового відшкодування або зменшити його розмір, якщо Страхувальник не виконав будь-яких із перелічених у Договорі страхування своїх обов`язків.

Аналізуючи наведене в сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в описуваній частині, адже страховик відмовив страхувальнику у виплаті страхового відшкодування на підставі Правил страхування. Адже, непроведення технічного огляду комбайну та висновок експертного дослідження підтверджують порушення правил утримання і експлуатації об`єкта страхування та свідчать про те, що причина пожежі існувала на дату укладення Договору страхування, тобто була триваючою. Відповідно, описана подія не підпадає під ознаки страхового випадку, отже підпадає під обмеження страхування. Адже, Правилами страхування (з якими, підписуючи договір страхування, страхувальник погоджується та приймає їх умови) безпосередньо передбачено, що страховому відшкодуванню не підлягають збитки, завдані дією електричного струму на різні електричні пристрої з виникненням полум`я або без нього внаслідок перенапруження, порушень в ізоляції - коротке замикання, замикання в обмотці та при інших аваріях і несправностях електротехнічного обладнання.

З урахуванням того, що страхувальник при укладенні договору страхування погоджується визначеними ним умовами та Правилами страхування, при цьому, страхова подія настала внаслідок триваючого порушення правил утримання і експлуатації об`єкта страхування, суд дійшов висновку, що оскаржуване рішення в описуваній частині підлягає скасуванню, оскільки позивач обґрунтовано відмовив страхувальнику у виплаті страхового відшкодування.

У відповідності до частини другої статті 19 Конституції України (№254к/96-ВР від 28.06.1996) органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 9 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого органи державної влади, органи місцевого самоврядування, їхні посадові і службові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 71 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 69-71, 158-163 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

ПОСТАНОВИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Скасувати припис Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України № СК-084/09-669 від 12.06.2009 в частині порушення статті 26 Закону України «Про страхування».

Відшкодувати Закритому акціонерному товариству «Велта»(01015, м. Київ, вул. Московська, 46/2, ) витрати зі сплати судового збору за рахунок Державного бюджету України в розмірі 1.70.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова відповідно до ч. 1 ст. 254 Кодексу адміністративного судочинства України набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, встановленого цим Кодексом, якщо таку заяву не було подано.

Постанова може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції протягом десяти днів з дня її складення в повному обсязі за правилами, встановленими ст. ст. 185-187 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання через суд першої інстанції заяви про апеляційне оскарження з наступним поданням протягом двадцяти днів апеляційної скарги. Апеляційна скарга може бути подана без попереднього подання заяви про апеляційне оскарження, якщо скарга подається у строк, встановлений для подання заяви про апеляційне оскарження.

Головуючий суддя О.В. Кротюк

Судді К.С.Винокуров

П.О.Григорович

Дата складення та підписання постанови в повному обсязі -26.10.2009.