Справа № 640/19143/18
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Донець В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року Справа № 640/19143/18

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Літвіної Н.М.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 січня 2019 року у справі

за позовом Головного управління

Державної фіскальної служби у м. Києві

до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Молочна-Країна»,

товариства з обмеженою відповідальністю «Логістік Сіті»

про визнання недійсним правочину,

В С Т А Н О В И В :

Головне управління Державної фіскальної служби у м. Києві (далі - позивач) звернулося до суду з адміністративним позовом до сільськогосподарського виробничого кооперативу «Молочна-Країна» (далі - відповідач-1), товариства з обмеженою відповідальністю «Логістік Сіті» (далі - відповідач-2) про визнання недійсним правочину, укладеного між СВК «Молочна країна» і ТОВ «Логістік Сіті», за результатами якого складено податкову накладну від 17.05.2017 р. № 1.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 листопада 2018 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з тим, що в позові не зазначено повного найменування юридичних осіб, позивачем не надано письмового підтвердження про те, що ним не подано іншого позову до тих самих відповідачів з тим самим предметом спору та з тих же підстав, не надано суду безпосередньо правочину, що ним оскаржується, та не наведено обґрунтування причин щодо його неподання та/або інших доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, а також через необхідність подання заяви про поновлення строку звернення до суду з цим позовом з обґрунтуванням причин поважності його пропуску.

При цьому, у вказаній ухвалі судом було зазначено, що виправлену позовну заяву слід подати до суду з доказами надіслання її примірника відповідачам та встановлено строк для виконання ухвали суду протягом десяти днів з наступного дня після отримання копії такої ухвали суду.

На виконання вимог вказаної ухвали суду позивачем було подано лист на усунення недоліків з письмовим підтвердженням відсутності аналогічного спору, з обґрунтуванням строку звернення до суду та поясненнями щодо відсутності письмової форми правочину. До зазначеного листа позивачем додано виправлений примірник позовної зави без доказів його направлення відповідачам.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 січня 2019 року позовну заяву повернуто через неповне виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху, а саме через ненадання суду доказів надіслання виправленої позовної заяви відповідачам.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на те, що на виконання ухвали суду про залишення його позову без руху ним було надано письмове підтвердження відсутності аналогічного спору, обґрунтування строку звернення до суду та пояснення щодо відсутності письмової форми правочину, а також виправлену позовну заяву, але суд обмежив йому доступ до правосуддя.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що оскаржувана ним ухвала суду прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.05.2019 р. було відкрито апеляційне провадження за вказаною апеляційною скаргою позивача, встановлено строк для подання відзиву на неї та призначено судовий розгляд справи.

У строк, встановлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання сторони, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, не з`явилися.

Судова колегія вважає, що в даному випадку наявні правові підстави для розгляду апеляційної скарги під час відсутності осіб, які не з`явилися, в порядку ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - без змін з наступних підстав.

Так, згідно з п.п. 2, 11 ч. 5 ст. 160 КАС України в позовній заяві зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти; власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до ч.ч. 2, 4 ст. 161 КАС України суб`єкт владних повноважень при поданні адміністративного позову зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення іншим учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси, копії позовної заяви та доданих до неї документів.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

У ч. 1 ст. 169 КАС України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Отже, законодавством регламентовано чіткі вимоги, яких має дотримуватися позивач, зокрема суб`єкт владних повноважень, при зверненні з позовом до адміністративного суду.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що при залишенні позовної заяви без руху через її невідповідність вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України, в ухвалі суду позивачу, зокрема було наголошено на необхідності подання до суду виправленого позову з доказами його надіслання відповідачам /Т. 1 а.с.2/.

При цьому, такий обов`язок на позивача - суб`єкта владних повноважень покладено безпосередньо ч. 2 ст. 161 КАС України.

Однак, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, зазначені вимоги суду та норму адміністративного процесуального законодавства позивач не виконав.

З огляду на це, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо необхідності повернення позивачу поданої ним позовної заяви.

Доводи апелянта про те, що на виконання ухвали суду про залишення його позову без руху ним було надано письмове підтвердження відсутності аналогічного спору, обґрунтування строку звернення до суду та пояснення щодо відсутності письмової форми правочину, а також виправлену позовну заяву, але суд обмежив йому доступ до правосуддя, є необґрунтованими з підстав, зазначених вище.

Разом з тим, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою (рішення ЄСПЛ від 20.05.2010 р. у справі «Пелевін проти України» та від 30.05.2013 р. у справі «Наталія Михайленко проти України»).

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 28.10.1998 р. по справі «Осман проти Сполученого королівства» та від 19.06.2001 р по справі «Круз проти Польщі» зазначено, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Конвенцію та практику ЄСПЛ є джерело права.

Надаючи оцінку доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Враховуючи вищевикладене та проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, яким було повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже, апеляційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві підлягає залишенню без задоволення, а ухвала Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 січня 2019 року - без змін.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві - залишити без задоволення, а ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 10 січня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 29 травня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: