Справа № 822/1457/13-а
Суддя: Хохуляк В.В.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 травня 2019 року

Київ

справа №822/1457/13-а

адміністративне провадження №К/9901/557/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Хохуляка В.В., суддів: Бившевої Л.І., Шипуліної Т.М.,

при секретарі судового засідання Лисенко О.М.,

за участю: представника позивача Семенова С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Кам`янець-Подільської об`єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області на постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.04.2013 (суддя Ковальчук А.М.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25.06.2013 (головуючий суддя Кузьмишин В.М., судді: Мельник-Томенко Ж.М., Залімський І.Г.) у справі за позовом Комунального підприємства "Міськтепловоденергія" до Кам`янець-Подільської об`єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

КП "Міськтепловоденергія" звернулося з позовом до Кам`янець-Подільської ОДПІ Хмельницької області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 06.03.2013 №, №, №, №.

Постановою Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.04.2013, яка залишена без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25.06.2013, позов задоволено.

Не погодившись з рішеннями судів попередніх інстанцій податковий орган подав касаційну скаргу до суду касаційної інстанції. У касаційній скарзі відповідач просить скасувати постанову суду першої та ухвалу суду апеляційної інстанцій, прийняти у справі нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог касаційної скарги відповідач посилається на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального права, судами неповно з`ясовано обставини у справі, зроблено невірні висновки про доведеність обставин, внаслідок чого прийнято необґрунтовані судові рішення. Податковий орган вважає хибними висновки судів, що пункт 187.10 статті 187 Податкового кодексу України встановлює правила визначення бази оподаткування за касовим методом для операцій з поставки товарів (послуг), і не встановлює спеціальні правила щодо виникнення права на податковий кредит за операціями з придбання товарів (послуг), які входять у перелік. Тому, у частині, яка стосується податкового кредиту застосовуються загальні правила визначення дати виникнення права на податковий кредит, що регламентований пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України. Як зазначає відповідач, висновки, викладені в акті перевірки КП "Міськтепловоденергія" ґрунтуються на нормах податкового законодавства та є правомірними.

Позивачем до суду подані заперечення на касаційну скаргу, де КП "Міськтепловоденергія" вказує, що з вимогами касаційної скарги не погоджується, оскільки вважає рішення судів попередніх інстанцій законними та обґрунтованими. Позивач вважає, що підприємством правомірно сформовано податковий кредит за операціями з придбання газу у НАК «Нафтогаз України» на дату отримання податкових накладних, а не на дату списання коштів з банківського рахунку.

Ухвалою Верховного Суду від 15.04.2019 попередній розгляд справи призначено на 16.04.2019.

Під час попереднього розгляду справи суд дійшов висновку про необхідність касаційного розгляду справи у судовому засіданні.

Ухвалою суду від 16.04.2019 розгляд справи призначено у судовому засіданні на 21.05.2019, у якому судом оголошено перерву до 28.05.2019.

28.05.2019 у відкритому судовому засіданні за участю представника позивача проголошено вступну та резолютивну частини постанови про залишення касаційної скарги податкового органу без задоволенні, а рішення судів попередніх інстанцій - без змін.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судами попередніх інстанцій встановлено наступні обставини. У період з 11.02.2013 по 15.02.2013 посадовими особами Кам`янець-Подільської ОДПІ проведено документальну позапланову виїзну перевірку правомірності нарахування КП "Міськтепловоденергія" бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - ПДВ) у зменшення податкових зобов`язань наступних звітних періодів за грудень 2012 року.

За результатами перевірки складено акт від 22.02.2013 №320/154/36588183, яким встановлені порушення позивачем вимог пункту 187.10 статті 187, пункту 198.6 статті 198, пункту 201.10 статті 201, пунктів 200.1, 200.3 статті 200 Податкового кодексу України, що виникли в результаті завищення суми бюджетного відшкодування ПДВ у зменшення податкових зобов`язань наступних звітних періодів за грудень 2012 року на суму 20261грн., та від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту з ПДВ за грудень 2012 року на суму 1464497грн.; а також завищення суми від`ємного значення на 20261грн. за листопад 2012 року та заниження КП "Міськтепловоденергія" у декларації за листопад 2012 року суми ПДВ, що підлягала нарахуванню та сплаті до бюджету на суму 206436 грн.

Підставою для таких висновків стало твердження податкового органу про безпідставність включення до податкового кредиту сум податку на додану вартість при здійсненні позивачем з придбання природного газу не за касовим методом, що є спеціальним для таких підприємств, а на загальних умовах. Окрім того, перевіряючий орган не погодився із віднесенням до складу податкового кредиту сум ПДВ по фіскальних чеках без долучення до них податкових накладних.

На підставі акту перевірки відповідачем винесені податкові повідомлення-рішення від 06.03.2013:

№, яким позивачу донараховано суму основного зобов`язання з ПДВ у сумі 206436грн. та застосовано штрафну санкцію в розмірі 103218грн.;

№, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з ПДВ на суму 20261грн. (5065,25грн. - штрафна санкція);

№, яким зменшено розмір від`ємного значення ПДВ у сумі 20261грн.;

№, котрим зменшено розмір від`ємного значення податку на додану вартість на суму 1 464497грн.

Не погоджуючись з прийнятими рішеннями податкового органу позивач оскаржив його у судовому порядку.

Задовольняючи позов суд першої інстанції, з позицією якого погодився суд апеляційної інстанції, керувався, зокрема, тим, що зміст пункту 187.10 статті 187 Податкового кодексу України встановлює правила визначення бази оподаткування за касовим способом для операцій з поставки природного газу вказаними у ній суб`єктами, і не встановлює таких вимог для операцій з його придбання. Суди дійшли висновку, що до формування податкового кредиту при купівлі газу слід застосовувати загальні правила визначення дати виникнення права на податковий кредит, регламентовані пунктом 198.2 статті 198 цього Кодексу. Крім того, стосовно сум ПДВ, включених до податкового кредиту без наявності податкової накладної, суди вважали, що позивачем дотримано підстави, передбачені для такого випадку частиною одинадцятою пункту 201.10. статті 201 Податкового кодексу України.

Верховний Суд, переглянувши постанову суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Як з`ясовано судами та вбачається з матеріалів справи, між КП "Міськтепловоденергія" та НАК "Нафтогаз України" укладено договір від 30.09.2011 №14/2312/11, згідно умов якого, позивачем здійснювалось придбання природного газу з метою виробництва теплової енергії для населення та релігійних організацій.

Однак, перевіркою НАК "Нафтогаз України" стосовно наявності оплати за проданий ним газ за договором від 30.09.2011 №14/2312/11 встановлено включення до складу податкового кредиту сум податкового кредиту, при цьому не оплачених.

Такими діями, на переконання відповідача, позивач порушив пункт 187.10 статті 187 ПК України, адже застосовуючи касовий метод до визначення податкових зобов`язань листопада-грудня 2012 року, останній не використовував його при визначенні податкового кредиту цього періоду. Натомість, КП "Міськтепловоденергія" сформовано податковий кредит за операціями з придбання газу у НАК "Нафтогаз України" на дату отримання податкових накладних, а не на дату списання коштів із банківського рахунку.

Податковий кодекс України (далі - ПК України) регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з пунктом 14.1.266 статті 14 ПК України касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу - метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов`язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на банківський рахунок (у касу) платника податку або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата виникнення права на податковий кредит визначається як дата списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг).

Як встановлено підпунктом «а» пункту 185.1. статті 185 ПК України об`єктом оподаткування, зокрема є операції платників податку з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю.

Відповідно до пункту 187.10 статті 187 ПК України, у разі, якщо платники податку, які постачають теплову енергію, газ природний (крім скрапленого), надають послуги з водопостачання, водовідведення чи послуги, вартість яких включається до складу квартирної плати чи плати за утримання житла, фізичним особам, бюджетним установам, не зареєстрованим як платники податку, а також житлово-експлуатаційним конторам, квартирно-експлуатаційним частинам, об`єднання співвласників багатоквартирних будинків, іншим подібним платникам податку, які здійснюють збір коштів від зазначених покупців з метою подальшого їх перерахування продавцям таких товарів (надавачам послуг) у рахунок компенсації їх вартості (далі - ЖЕКи), датою виникнення податкових зобов`язань є дата зарахування коштів на банківський рахунок платника податку, а датою виникнення права на податковий кредит є дата списання коштів з банківського рахунка в оплату придбаних товарів/послуг.

Суди попередніх інстанцій вірно врахували, що з аналізу зазначених правових норм слідує, що ними визначено перелік товарів/послуг та категорії споживачів, при здійсненні операцій з якими застосовується особливий порядок податкового обліку (касовий метод), а саме, касовий метод поширюється на операції з:

продажу фізичним особам, бюджетним установам, не зареєстрованим платниками цього податку теплової енергії, газу природного (крім скрапленого), послуг з водопостачання, водовідведення чи послуг, вартість яких включається до складу квартирної плати;

придбання ЖЕКами товарів, послуг, які використовуються в цілях поставки комунальних послуг фізичним особам, бюджетним установам, не зареєстрованим платниками цього податку.

Податкове законодавство встановлює правила визначення бази оподаткування за касовим способом для операцій з поставки товарів (послуг), зокрема з поставки природного газу вказаними у ній суб`єктами, і не встановлює, спеціальні правила щодо дати виникнення права на податковий кредит за операціями з придбання товарів (послуг), які входять у вищезазначений перелік, та інших товарів (послуг). Тому у частині, що стосується формування податкового кредиту за операціями з придбання товарів (послуг) застосовуються загальні правила визначення дати виникнення права на податковий кредит, що регламентовані пунктом 198.2 статті 198 ПК України.

Суди дійшли правильного висновку, що якщо кінцевим споживачем послуг є населення та бюджетні установи, КП "Міськтепловоденергія" при визначенні дати формування податкових зобов`язань та дати формування податкового кредиту зобов`язане застосовувати касовий метод, як передбачено пунктом 187.10 статті 187 ПК України.

За умови ж, якщо кінцевим споживачем послуг є інші споживачі (приватні підприємці, юридичні особи, крім бюджетних установ) належить застосовувати загальні правила визначення дати формування позивачем податкових зобов`язань та податкового кредиту, передбачені статтею 198 ПК України. Відповідно ж до пункту 198.3 цієї статті ПК України податковий кредит повинен визначатись за кожною окремою господарською операцією (поставкою), а не в сукупності з податковими зобов`язаннями позивача за іншими операціями.

У даному випадку щодо спірних правовідносин, придбання позивачем природного газу у постачальника є окремою господарською операцією, під час якої одночасно формуються податкові зобов`язання у постачальника та податковий кредит у покупця на підставі саме норм загального застосування. Суди врахували, що ПДВ сплачує кінцевий споживач товару (послуги), яким в даному випадку є особи, що придбавають товари (послуги) для споживання у позивача, а не для використання їх в господарській діяльності. Товари (послуги) про які йде мова в акті перевірки, придбавалися для використання в господарській діяльності позивача.

Суди констатували, що позиція відповідача щодо використання позивачем природного газу тільки для виробництва теплової енергії для населення є невірною, оскільки підтвердженням протилежному виступають документи, а саме: договори на надання послуг релігійним організаціям, акти-рахунки, картки рахунку абонентів.

З наведеного слідує, що висновки судів попередніх інстанцій щодо відсутності порушень позивачем пункту 187.10 статті 187 ПК України знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи та підтверджені належними доказами.

Стосовно сум ПДВ, включених позивачем до податкового кредиту за обставин відмови його постачальників у наданні податкових накладних за господарськими операціями, судами встановлено наступне.

Згідно пункту 198.2. статті 198 ПК України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Відповідно до пункту 198.1. статті 198 цього Кодексу право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає, зокрема, у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до пункту 200.3 статті 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу), а в разі відсутності податкового боргу - зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з пунктом 200.4 статті 200 ПК України, якщо в наступному податковому періоді сума, розрахована згідно з пунктом 200.1 цієї статті, має від`ємне значення, то: а) бюджетному відшкодуванню підлягає частина такого від`ємного значення, яка дорівнює сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, а в разі отримання від нерезидента послуг на митній території України - сумі податкового зобов`язання, включеного до податкової декларації за попередній період за отримані від нерезидента послуги отримувачем послуг; б) залишок від`ємного значення попередніх податкових періодів після бюджетного відшкодування включається до складу сум, що відносяться до податкового кредиту наступного податкового періоду.

Крім зазначених вище умов, які дають право на включення сум до податкового кредиту з ПДВ, обов`язковою є також наявність податкової накладної виданої постачальником товарів, передбаченої пунктом 198.6. цього Кодексу.

Керуючись наведеними правовими нормами та з урахуванням встановлених обставин, суди правильно прийняли до уваги, що свідченням вчинення операцій по яким у позивача виникає право на податковий кредит є відповідні фіскальні (касові) чеки на підставі яких позивач звертався до осіб, що їх видали, з проханнями надати податкові накладні на віднесення сум до податкового кредиту. У зв`язку з невиконанням такого прохання позивач звернувся з відповідними скаргами до податкового органу, які подаються згідно частини одинадцятої пункту 201.10. статті 201 ПК України, що є підставою для включення до податкового кредиту сум без наявності податкової накладної.

Суди дійшли правильного висновку, що здійснені позивачем заходи, зумовлені неможливістю отримання накладних, відповідають вимогам частини одинадцятої пункту 201.10. статті 201 цього Кодексу, спрямовані на правомірне й обґрунтоване декларування податкового кредиту, свідчать про добросовісність платника, а вчинені ним господарські операції не викликають сумніву у їх реальності та відповідності дійсному економічному змісту.

З урахуванням викладеного, на підставі встановлених під час судового розгляду та зібраних доказів суди попередніх інстанцій дійшли правомірного висновку, що приймаючи податкові повідомлення-рішення відповідач діях без урахування усіх обставин, що мають значення для їх прийняття. Обґрунтованих підстав для відмови у задоволенні позову податковим органом не наведено.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Компанія «Вестберґа таксі Актіеболаґ» та «Вуліч проти Швеції», Суд звертав увагу на необхідність покладення обов`язку доказування на податковий орган, що цілком відповідає положенням статті 77 КАС України.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частини перша, друга статті 77 КАС України)

За правилами частини другої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Судами попередніх інстанцій виконано всі вимоги процесуального законодавства, всебічно перевірено обставини справи, вирішено справу у відповідності з нормами матеріального права, постановлено обґрунтоване рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності, а тому підстав для їх перегляду з мотивів, викладених в касаційній скарзі, не вбачається.

Як встановлено пунктом 1 частини першої статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Кам`янець-Подільської об`єднаної державної податкової інспекції Хмельницької області Державної податкової служби залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.04.2013 та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 25.06.2013 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

-------------------

-------------------

-------------------

В.В. Хохуляк

Л.І. Бившева

Т.М. Шипуліна

Судді Верховного Суду