Справа № 320/392/19
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року м.Київ № 320/392/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними та скасування рішення та вимоги,

за участю:

- позивача: ОСОБА_1 ,

- представника відповідача: Чайковський Ю.Ю. , довіреність від 10.04.2019 №12684/9/10-36-10-07,

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернувся з позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області № від 06.09.2018 року про застосування штрафних санкцій та нарахування пені та вимоги Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області від 11.12.2018 року №Ф - 1218-25 про сплату боргу (недоїмки).

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29.01.2019 відкрито провадження в адміністративній справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23.04.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є самозайнятою особою та здійснює незалежну професійну адвокатську діяльність. 06.04.2018 року відповідачем було винесено спірне рішення про застосування до позивача штрафних санкцій в розмірі 6827,72 грн. та нарахування пені в розмірі 11512,80 грн. за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за 2013 рік. 11.12.2018 року відповідачем була сформована вимога про сплату боргу (недоїмки), відповідно до якої належить сплатити штраф в розмірі 4482,08 грн. та пеню в розмірі 11512,80 грн. за несвоєчасну сплату єдиного внеску за 2013 рік.

Позивач зазначає, що вимога сформована на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів (без проведення документальної перевірки). Всі без виключення платежі по перерахуванню єдиного внеску за всі звітні періоди були здійснені ним своєчасно і в повному обсязі. Зокрема, сума нарахованого єдиного внеску за 2013 рік в розмірі 7911,60 грн. була перерахована позивачем 29.04.2014 року та в цей же день кошти були зараховані на рахунок контролюючого органу.

За таких обставин позивач вважає оскаржуване рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені, а також вимога про сплату боргу протиправними та просить їх скасувати.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив про те, що спірне рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені було прийнято за результатами встановленого порушення у зв`язку з несвоєчасною сплатою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Згідно інтегрованої картки платника за кодом бюджетної класифікації доходів бюджету 71040000 позивачем у звітності № від 29.04.2014 року визначено грошове зобов`язання до сплати в сумі 7911,60 грн., але не сплачено у визначений законодавством строк. У зв`язку з чим, станом на 30.04.2014 року в інтегрованій картці позивача обліковується недоїмка в сумі 7911,60 грн., яка в подальшому погашалась за рахунок сплати грошових зобов`язань за поточні податкові періоди.

Таким чином, відповідач зазначає, що спірні рішення та вимога про сплату боргу (недоїмки) були прийняті правомірно та обґрунтовано, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню.

26.03.2019 у встановлений судом строк від позивача на адресу суду через канцелярію надійшла відповідь на відзив відповідача, у якій позивач вважає заперечення відповідача необґрунтованими та просить задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись у відзиві на ті ж самі підстави, які зазначені в позовній заяві.

Присутній у судових засіданнях 28.02.2019, 26.03.2019, 23.04.2019 та 23.05.2019 позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити.

Присутній у судових засіданнях 26.03.2019 та 23.05.2019 представник відповідача позов не визнав, в задоволенні позовних вимог просив суд відмовити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Бориспільським МРВ ГУМВС України в Київській області 01.08.2000 (а.с.8-9).

Відповідно до свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1996/10, виданого головою Київської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури на підставі рішення Київської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 25.12.2001 року №84, позивач ОСОБА_1 має право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.11).

З матеріалів справи вбачається, що 06.09.2018 Головним управлінням ДФС у Київській області було прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску №, яким позивачу нараховано штраф у розмірі 6827,72 грн. за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску за період з 01.05.2014 до 09.07.2018 та нараховано пеню у розмірі 11512,80 грн. (а.с.15-16).

Також 11.12.2018 Головним управлінням ДФС у Київській області винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1218-25, відповідно до якої у позивача наявна заборгованість зі сплати єдиного внеску, що становить 15994,88 грн., у тому числі: штраф у розмірі 4482,08 грн. та пеня у розмірі 11512,80 грн., відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (а.с.12).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття контролюючим органом спірних рішення та вимоги про сплату боргу (недоїмки), позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання їх протиправними та скасування, з приводу чого суд зазначає таке.

Вирішуючи спір по суті суд зазначає, що відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України, який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Згідно з підпунктом 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України від 08.07.2010 р. №2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VІ, в редакції яка була чинна на момент виникнення у позивача зобов`язання зі сплати єдиного соціального внеску у сумі 7911,60 грн., нарахованого по звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2013 рік від 29.04.2014).

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону №2464-VІ платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

За пунктом 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VІ єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб, та на суму доходу, що розподіляється між членами сім`ї фізичних осіб - підприємців, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за кожну особу за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

Частиною 1 ст.8 Закону №2464-VІ визначено, що розмір єдиного внеску для кожної категорії платників, визначених цим Законом, та пропорції його розподілу за видами загальнообов`язкового державного соціального страхування встановлюються з урахуванням того, що вони повинні забезпечувати застрахованим особам страхові виплати і соціальні послуги, передбачені законодавством про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; фінансування заходів, спрямованих на профілактику страхових випадків; створення резерву коштів для забезпечення страхових виплат та надання соціальних послуг застрахованим особам; покриття адміністративних витрат із забезпечення функціонування системи загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.11 ст.8 Закону №2464-VІ єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Частиною 3 ст.9 Закону №2464-VІ передбачено, що обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ч.5 ст.9 Закону №2464-VІ сплата єдиного внеску здійснюється у національній валюті шляхом внесення відповідних сум єдиного внеску на рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, для його зарахування, крім єдиного внеску, який сплачується в іноземній валюті розташованими за межами України підприємствами, установами, організаціями (у тому числі міжнародними) за працюючих у них громадян України та громадянами України, які працюють або постійно проживають за межами України, відповідно до договорів про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - договір про добровільну участь).

Згідно із абз.4 частини 8 статті 9 Закону №2464-VІ платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Частиною 10 ст.9 Закону №№2464-VІ передбачено, що днем сплати єдиного внеску вважається: 1) у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів; 2) у разі сплати єдиного внеску готівкою - день прийняття до виконання банком або іншою установою - членом платіжної системи документа на переказ готівки разом із сумою коштів у готівковій формі; 3) у разі сплати єдиного внеску в іноземній валюті - день надходження коштів на відповідні рахунки органів доходів і зборів, відкриті в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом (ч.11 ст.9 Закону №2464-VІ).

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 2148-VIII, який набрав чинності з 01.01.2018, було внесено зміни до абз.3 частини 8 статті 9 Закону №2464-VІ та виключено абз.4 частини 8 статті 9 Закону №2464-VІ.

Так, відповідно до абз.3 частини 8 статті 9 Закону №2464-VІ (в редакції Закону від 03.10.2017 №2148-VIII) платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відповідно до ч.1 ст.25 Закону №2464-VІ рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами.

Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Частиною 2 ст.25 Закону №2464-VІ передбачено, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів (ч.3 ст.25 Закону №2464-VІ).

Згідно із ч.4 ст.25 Закону №2464-VІ орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Отже, платниками єдиного соціального внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, у т.ч. адвокатську діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Такі особи зобов`язані здійснювати сплату єдиного соціального внеску.

Несвоєчасна сплата платником єдиного внеску передбачає застосування контролюючим органом до такої особи штрафу та пені.

Як зазначено вище, Головним управлінням ДФС у Київській області було прийнято рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 06.09.2018, яким позивачу нараховано штраф у розмірі 6827,72 грн. за несвоєчасну сплату єдиного соціального внеску за період з 01.05.2014 до 09.07.2018 та нараховано пеню у розмірі 11512,80 грн. (а.с.15-16).

Крім того, Головним управлінням ДФС у Київській області винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф-1218-25 від 11.12.2018, відповідно до якої позивачу нараховано штраф у розмірі 4482,08 грн. та пеню у розмірі 11512,80 грн.

У відзиві на позовну заяву відповідач, обґрунтовуючи правомірність прийняття спірних рішення та вимоги про сплату боргу (недоїмки), зазначив про те, що згідно інтегрованої картки платника за кодом бюджетної класифікації доходів бюджету 71040000 позивачем у звітності № від 29.04.2014 року визначено грошове зобов`язання до сплати в сумі 7911,60 грн. Проте, позивачем не було своєчасно сплачено єдиний соціальний внесок. У зв`язку з чим, станом на 30.04.2014 року в інтегрованій картці позивача обліковується недоїмка в сумі 7911,60 грн., яка в подальшому погашалась за рахунок сплати грошових зобов`язань за поточні податкові періоди.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.

29.04.2014 позивачем було подано до Бориспільської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Київській області звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2013 рік від 29.04.2014, в якому самостійно визначено суму єдиного соціального внеску, яка підлягає сплаті у розмірі 7911,60 грн. (а.с.17).

Відповідно до квитанції №ПН113052 від 29.04.2014 року позивачем було сплачено 7911,60 грн. Призначення платежу: «*;101; код платника НОМЕР_2; нарахування єдиного соціального внеску за 2013 рік» (а.с.18).

31.03.2015 позивачем було подано до Бориспільської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Київській області звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2014 рік від 31.03.2015, в якому самостійно визначено суму єдиного соціального внеску, яка підлягає сплаті у розмірі 8328,00 грн. (а.с.19).

Відповідно до квитанції №ПН511060 від 01.04.2015 року позивачем було сплачено 8328,00 грн. Призначення платежу: «*;204; НОМЕР_2; нарахування єдиного соціального внеску за 2014 рік від ОСОБА_1 без ПДВ» (а.с.20).

30.03.2016 позивачем було подано до Бориспільської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2015 рік від 30.03.2016, в якому самостійно визначено суму єдиного соціального внеску, яка підлягає сплаті у розмірі 9160,80 грн. (а.с.21).

Відповідно до платіжного доручення №2 від 18.04.2016 року сплачено 9160,80 грн. Призначення платежу: «Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за 2015 рік адвокат Соколов С.В., код НОМЕР_2, АДРЕСА_1 » (а.с.22).

03.04.2017 позивачем було подано до Бориспільського відділення Броварської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2016 рік від 03.04.2017, в якому самостійно визначено суму єдиного соціального внеску, яка підлягає сплаті у розмірі 7656,00 грн. (а.с.23).

Відповідно до квитанції №17462396 від 03.04.2017 року позивачем сплачено 7656,00 грн. Призначення платежу: « 7656,00 - єдиний соц.внесок за 2016 рік адвокат ОСОБА_1 іпн НОМЕР_2 (а.с.24).

13.04.2018 позивачем було подано до Бориспільського відділення Броварської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік від 13.04.2018, в якому самостійно визначено суму єдиного соціального внеску, яка підлягає сплаті у розмірі 10791,03 грн. (а.с.25).

Відповідно до платіжного доручення №4 від 16.04.2018 року сплачено 10791,03 грн. Призначення платежу: «Єдиний соц.внесок за 2017 р., адвокат ОСОБА_1 ін. НОМЕР_2 , код платежу 71040000» (а.с.26).

Згідно із платіжним дорученням №5 від 16.04.2018 року сплачено 2457,18 грн. Призначення платежу: «Єдиний соц.внесок за 1 квартал 2018 р., адвокат ОСОБА_1 ін. НОМЕР_2, код платежу 71040000» (а.с.28).

Відповідно до платіжного доручення №12 від 03.07.2018 року сплачено 3520,00 грн.Призначення платежу: «Єдиний соц.внесок за 2 квартал 2018 р., адвокат ОСОБА_1 ін. НОМЕР_2, код платежу 71040000» (а.с.29).

Згідно із платіжним дорученням №20 від 10.10.2018 року сплачено 3740,00 грн. Призначення платежу: «Єдиний соц.внесок за 3 квартал 2018 р., адвокат ОСОБА_1 ін. НОМЕР_2, код платежу 71040000» (а.с.30).

Отже, матеріали справи свідчать про те, що відповідно до квитанції №ПН113052 від 29.04.2014 року через Бориспільське відділення ПАТ «Авант-Банк» позивачем було сплачено єдиний соціальний внесок за 2013 рік у сумі 7911,60 грн.

У відповіді на відзив на позовну заяву позивач зазначив про те, що в інтегрованій картці платника в графі «Сплачено до бюджету» 09.07.2018 зараховано суму у розмірі 7911,60 грн. з описом операції «зараховано 09.07.2018 (7911,6) (+) перерахування коштів у межах одного бюджетного розрахунку (висновок №97-100 від 09.07.2018).

На думку позивача, вказане свідчить про те, що сума в оплату ЄСВ у розмірі 7911,60 грн. була зарахована 09.07.2018 на підставі внутрішнього висновку відповідача, що свідчить про надходження вказаної суми на бюджетний рахунок раніше, тобто 29.04.2014.

Позивач, на підтвердження наданих пояснень надав лист Бориспільського управління Державної казначейської служби України Київської області №02/26 від 15.01.2019, в якому вказано про те, що сплачені ОСОБА_1 згідно квитанції №ПН113052 від 29.04.2014 через ПАТ «Авант-Банк» (м.Київ), код банку 380708 кошти в сумі 7911,60 грн. дійсно були зараховані 29.04.2014 на рахунок НОМЕР_3, МФО 821018, (а.с.27).

Також відповідно до листа Бориспільського управління Державної казначейської служби України Київської області №02/33 від 16.01.2019 кошти, сплачені позивачем по квитанціям №ПН511060 від 01.04.2015 року на суму 8328,00 грн. та №17462396 від 03.04.2017 року на суму 7656,00 та по платіжним дорученням №2 від 18.04.2016 року на суму 9160,80 грн., №4 від 16.04.2018 року на суму 10791,03 грн., №5 від 16.04.2018 року на суму 2457,18 грн., №12 від 03.07.2018 року на суму 3520,00 грн., №20 від 10.10.2018 року на суму 3740,00 грн. були зараховані на рахунок НОМЕР_3 , МФО821018 в день їх сплати.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що сплачені позивачем на підставі вказаних квитанцій суми були зараховані на відповідний рахунок отримувача у день сплати коштів, що в свою чергу свідчить про дотримання позивачем обов`язку щодо своєчасної сплати ЄСВ.

Щодо посилань відповідача на дані з інтегрованої картки позивача з ЄСВ, суд зазначає таке.

З метою забезпечення ведення територіальними органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів наказом Міністерств доходів і зборів України від 05.12.2013 №765 затверджено Порядок ведення органами Міністерства доходів і зборів України оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, інших платежів, які сплачуються під час митного оформлення товарів (який був чинний до 09.06.2016).

Пунктом 3 розділу І Порядку визначено, що інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, митних платежів, передоплати та єдиного внеску, що включає комплекс облікових показників з інтегрованих підсистем, за повноту, достовірність і своєчасність відображення яких несуть відповідальність структурні підрозділи територіальних органів Міндоходів за функціональними напрямами роботи.

Відповідно до пункту 1 розділу ІІ Порядку з метою обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних платежів, єдиного внеску територіальними органами Міндоходів відкриваються інтегровані картки платників за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися платниками, а для обліку сум передоплати - за кожним платником.

Згідно із пунктами 11-13 розділу ІІ Порядку №765 форми інтегрованих карток платника мають лицьовий та зворотний боки.

Зворотний бік інтегрованої картки відображає стан розрахунків платника (суми нарахованого та сплаченого платежів, пені, штрафних (фінансових) санкцій, процентів за користування розстроченням (відстроченням) грошових зобов`язань (податкового боргу), суми податкового боргу, недоїмки із сплати єдиного внеску, надміру та/або помилково сплачені, заявлені до відшкодування тощо) за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами, операції, що проводяться з коштами передоплати.

На лицьовому боці інтегрованої картки відображається додаткова інформація щодо стану розрахунків платника за податками, зборами, єдиним внеском, митними платежами та передоплатою.

Усі вартісні операції в інтегрованій картці платника здійснюються у гривнях з двома десятковими знаками.

Занесення/перенесення, виключення/включення операцій в інформаційній системі проводяться структурними підрозділами територіальних органів Міндоходів, на які покладено функції з введення відповідної інформації.

Контроль за достовірністю та повнотою відображення інформації в інформаційній системі забезпечується структурними підрозділами, на які покладено функції з введення відповідної інформації.

Отже, з наведеного слідує, що відображення податковим органом в інтегрованих картках платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань спричиняють правові наслідки саме для платника податку, оскільки від правомірності таких дій фактично залежить фінансовий стан платника податків у розрізі розрахунків із бюджетом, зокрема, щодо наявності та правильного розрахунку заборгованості перед бюджетом з урахуванням періоду її виникнення.

Тому, несвоєчасне відображення відповідачем в інтегрованій картці позивача відомостей про сплату ЄСВ не може слугувати підставою для нарахування останньому зобов`язань зі сплати ЄСВ, а відтак, спірні вимога та рішення підлягають скасуванню.

Дослідивши зворотній бік інтегрованої картки ОСОБА_1 з єдиного соціального внеску за період з 30.01.2014 по 31.01.2019, судом встановлено, що грошові кошти у розмірі 7911,60 грн., сплачені позивачем згідно квитанції №ПН113052 від 29.04.2014 в оплату ЄСВ за 2013 рік, були зараховані в ІКП 09.07.2018.

Так, у графі «опис операції» в ІКП вказано, що 09.07.2018 були зараховані грошові кошти у розмірі 7911,60 грн. із зазначенням: Перерахунок коштів у межах одного бюджетного рахунку (внутрішній висновок), Висновок №97-10 від 09.07.2018. (а.с.70).

Станом на 30.11.2018 року за позивачем, згідно інтегрованої картки платника обліковується борг з ЄСВ у сумі 15994,88 грн. (а.с.64-77).

З метою повного та всебічного з`ясування обставин справи, ухвалами Київського окружного адміністративного суду від 26.03.2019 та від 23.04.2019 було витребувано від відповідача копію внутрішнього висновку №97-10 від 09.07.2018, на підставі якого в інтегрованій картці платника з єдиного соціального внеску позивача 09.07.2018 проведено операцію із зарахування коштів у сумі 7911,60 грн., сплачених позивачем згідно квитанції від 29.04.2014 №ПН113052.

Відповідачем на виконання вимог ухвал суду було надано копію внутрішнього висновку №97-10 від 09.07.2018, у якому вказано, що при перевірці інтегрованої картки ОСОБА_1 встановлено, що станом на 09.07.2018 у позивача обліковується переплата надміру або помилково сплачених коштів у сумі 7911,60 грн. У вказаному висновку зазначено, що вказана сума підлягає перерахуванню на поточний рахунок платника (а.с.120).

Отже, матеріали справи свідчать про те, що контролюючий орган несвоєчасно зарахував в інтегрованій картці платника позивача з ЄСВ грошові кошти у розмірі 7911,60 грн., які були сплачені ОСОБА_1 29.04.2014 в оплату ЄСВ за 2013 рік згідно квитанції №ПН113052 від 29.04.2014, що в свою чергу, зумовило безпідставне виникнення недоїмки, штрафу та пені.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження висновків щодо несвоєчасної сплати позивачем ЄСВ за відповідний період, у той час як матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_1 вчасно та у повному обсязі здійснював сплату ЄСВ.

У зв`язку з цим, суд вважає, що спірні рішення та вимога про сплату боргу (недоїмки) були прийняті протиправно та необґрунтовано, та є такими, що підлягають скасуванню.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір в сумі 768,40 грн. згідно квитанції № 1-548К від 24.01.2019 (а.с.2).

Враховуючи задоволення позовних вимог, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 768,40 грн., підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача - Головного управління ДФС у Київській області.

У судовому засіданні 23.05.2019 проголошені вступна та резолютивна частини рішення. Повний текст рішення складено та підписано 30.05.2019.

Керуючись статтями 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Київській області про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску № від 06.09.2018.

3. Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Київській області про сплату боргу (недоїмки) від 11.12.2018 №Ф-1218-25.

4. Стягнути на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 768,40 гривень (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (ідентифікаційний код: 39393260, місцезнаходження: 03151, м.Київ, вул.Народного Ополчення, 5-А).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 30.05.2019 р.

Суддя Кушнова А.О.