Справа № 520/3926/19
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

29 травня 2019 р. № 520/3926/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Зінченко А.В.

при секретарі- Алавердян Е.А.

за участі представників сторін:

позивача - ОСОБА_7

відповідача - Хачатрян Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Головного управління Держпраці у Харківській області (вул. Алчевських, буд. 40,м. Харків,61002, ) про визнання протиправними та скасування припису та постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд визнати протиправним та скасувати п. 1 Припису про усунення виявлених порушень Управління Держпраці у Харківській області № ХК5095/926/НП/АВ/П від 19 березня 2019 року; визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у Харківській області №ХК5095/926/НП/АВ/П/ТД-ФС від 10 квітня 2019 року.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, в задоволенні позовних вимог просив відмовити.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши долучені до матеріалів справи документи, суд встановив наступні обставини.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що у період з 07 березня 2019 року по 19 березня 2019 року на підставі наказу № 449 від 06.03.2019 року та направлення на проведення інспекційного відвідування №02.04.-03/759 від 06.03.2019 р., Головним управлінням Держпраці у Харківській області було проведено інспекційне відвідування ФО-П ОСОБА_1 з питань додержання законодавства про працю, за результатами якого, складено акт інспекційного відвідування №ХК5095/926/НП/АВ від 19.03.2019 року.

Вказаною перевіркою встановлено порушення ч. 3 ст. 24 КЗпП України та ч.2 ст. 30 ЗУ «Про оплату праці», а саме: в порушення до вимог ч.3 ст. 24 КЗпП має місце факт використання праці працівника без оформлених належним чином трудових відносин. А саме, інспекторами Держпраці при виході за адресою, було встановлено двох осіб, які виконували роботу з охорони закладу, а саме гр. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Відповідно до наданих ФО-П ОСОБА_1 документів, працівник ОСОБА_3 працює на посаді підсобного робітника з 09.03.2017 року. Повідомлення про прийняття органами ДФС отримано 07.03.2017 року. Жодних трудових договорів ФО-П ОСОБА_1 стосовно працівника ОСОБА_2 не надав.

19 березня 2019 року за наслідками проведеної перевірки Головним управлінням Держпраці у Харківській області складено припис №ХК5095/926/НП/АВ/П, в якому приписано усунути порушення та забезпечити виконання вимог, зазначених у ньому, а саме, ч. 3 ст. 24 КЗпП України та ч.2 ст. 30 ЗУ «Про оплату праці» - до 19.04.2019 року.

На підставі акта, відповідачем прийнято постанову №ХК5095/926/НП/АВ/П/ТД-ФС від 10 квітня 2019 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, відповідно до якої, на позивача за порушення вимог ч. 3 ст. 24 КЗпП України, накладено штраф у розмірі 125 190,00 грн.

Однак, як встановлено судом и підтверджено матеріалами справи, вказаний працівник на момент інспекційного відвідування був належним чином оформлений та перебував з позивачем у трудових відносинах.

В поясненнях позивача (письмових та усних) наданих відповідачу, було вказано, що працівник ОСОБА_5 в ході інспекційного відвідування з мотивів обережності (оскільки в момент перевірки інспекторами Головного управління Держпраці у Харківській області не було пред`явлено службового посвідчення), назвав інше прізвище, а саме ОСОБА_2 .

На підтвердження факту що ОСОБА_2 є насправді ОСОБА_5 та на момент перевірки трудові відносини з вказаним працівником були оформлені належним чином, відповідачу ФО-П ОСОБА_1 було надано всі необхідні для підтвердження своїх доводів документи, а саме: копія паспорту ОСОБА_5 , документи щодо трудових відносин (трудовий договір, наказ про прийняття, повідомлення ДФС, табель обліку робочого часу, штатний розпис, документи що підтверджують нарахування та виплату заробітної плати) письмове пояснення ОСОБА_5 та було запропоновано інспектору Головного управління Держпраці у Харківській області ОСОБА_6 до складання акту, провести зустріч та співбесіду з вказаним працівником для встановлення його особистості та підтвердження доводів та пояснень які надавалися раніше.

Однак, як встановлено судом, інспектор Кравченко С.В. в порушення абз.2, ч.2 ст. 8 Закону №877, де зазначено, що органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) зобов`язані повно, об`єктивно та неупереджено здійснювати державний нагляд (контроль), формально віднісся до складання акту та не звернув на вказані у поясненнях та запереченні до акту факти та доводи, та відмовився від зустрічі з працівником ОСОБА_5

З огляду на зміст абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України, суб`єкту владних повноважень при перевірці суб`єкта господарювання належить виявити, зібрати, зафіксувати та підтвердити фактичні дані, які доводять факт використання фізичною особою - підприємцем найманої праці працівника без оформлених належним чином трудових відносин.

Однак, в порушення вказаної законодавчої норми, відповідачем, при проведенні інспекційного відвідування та складенні акту, зазначено інформацію лише зі слів особи, при цьому вказану особу відповідачем ні під час інспекційного відвідування ні під час складання акту не було ніяким чином ідентифіковано.

Суд вказує, що інших належних та допустимих доказів щодо використання найманої праці працівника без оформлених належним чином трудових відносин відповідачем не надано.

Таким чином, суд зазначає, що оскільки з ОСОБА_5 який представився в момент інспекційного відвідування як ОСОБА_2 на момент перевірки було укладено трудовий договір, оформлений наказом та було направлено повідомлення до Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу, то й порушення позивачем вимог ч.З ст.24 КЗпП України відсутнє, а отже і відсутні підстави, для застосування відповідачем відносно ФО-П ОСОБА_1 штрафних санкцій, передбачених абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.

Також, в судовому засіданні у якості свідка було допитано ОСОБА_5 , який під присягою підтвердив вищезазначену інформацію.

Суд вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Державна служба України з питань праці є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб (п. 1 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 96 Положення про Державну службу України з питань праці.

Згідно пп. 6 п. 4 вказаного Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 Положення передбачено, що Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України від 05.04.2007 № 877-V "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності".

Згідно зі ст.1 вказаного Закону, державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища. Заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.

Частиною 3 статті 6 Закону № 877-V передбачено, що суб`єкт господарювання повинен ознайомитися з підставою проведення позапланового заходу з наданням йому копії відповідного посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Згідно з ч. 5 ст. 7 Закону № 877-V перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання. Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).

У відповідності до приписів пунктів 2, 3 Порядку № 295, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці. Інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів рад (далі - органи контролю), посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - контрольні повноваження). Контрольні повноваження інспектора праці підтверджується службовим посвідченням встановленої Мінсоцполітики форми, що видається Держпраці.

Відповідно до пунктів 16, 17 Порядку № 295 у разі створення об`єктом відвідування перешкод у діяльності інспектора праці (відмова у допуску до проведення відвідування (ненадання інформації, необхідної для проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування; перешкода в реалізації інших прав, передбачених пунктом 11 цього Порядку), відсутності об`єкта відвідування або уповноваженої ним особи за місцезнаходженням (адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, інших документах, що стали підставою для проведення відвідування), відсутності документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, складається акт про неможливість проведення інспекційного відвідування або невиїзного інспектування із зазначенням відповідних причин, який за можливості підписується керівником об`єкта відвідування або іншою уповноваженою особою. Копія акта, зазначеного у пункті 16 цього Порядку, надсилається органам, яким підпорядкований об`єкт відвідування (за наявності), для вжиття заходів з усунення перешкод і забезпечення присутності об`єкта відвідування за своїм місцезнаходженням.

Згідно з підпунктом 54 пункту 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань накладає у випадках, передбачених законом, штрафи за порушення законодавства, невиконання розпоряджень посадових осіб Держпраці;

Статтею 265 КЗпП України передбачена відповідальність за порушення законодавства про працю.

Так, відповідно до частини 2 вказаної статті КЗпП юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення; недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; недотримання встановлених законом гарантій та пільг працівникам, які залучаються до виконання обов`язків, передбачених законами України "Про військовий обов`язок і військову службу", "Про альтернативну (невійськову) службу", "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення; недопущення до проведення перевірки з питань додержання законодавства про працю, створення перешкод у її проведенні - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення; вчинення дій, передбачених абзацом шостим цієї частини, при проведенні перевірки з питань виявлення порушень, зазначених в абзаці другому цієї частини, - у стократному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення; порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.

Згідно ст. 17 Закону "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, та оцінці всіх фактів і обставин, що мають значення. В рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі "Суомінен проти Фінляндії" Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Як зазначено в рішенні по справі Black Clawson Ltd. v. Papierwerke AG, (1975) AC 591 at 638, сприйняття верховенства права як конституційного принципу вимагає того, аби будь-який громадянин, перед тим, як вдатися до певних дій, мав змогу знати заздалегідь, які правові наслідки настануть.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача

Згідно з частиною 3 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п. 1 Припису про усунення виявлених порушень Управління Держпраці у Харківській області № ХК5095/926/НП/АВ/П від 19 березня 2019 року.

Визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у Харківській області №ХК5095/926/НП/АВ/П/ТД-ФС від 10 квітня 2019 року.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП - НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Харківській області (61002, м. Харків, вул. Алчевських, 40; ) сплачений судовий збір в сумі 2020 (дві тисячі двадцять) грн. 30 коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Харківського апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено 30 травня 2019 року.

Суддя Зінченко А.В.