Справа № 440/4340/18
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 р.Справа № 440/4340/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Кононенко З.О. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.01.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Є.Б. Супрун, м. Полтава, повний текст складено 28.01.19 року по справі № 440/4340/18

за позовом ОСОБА_1

до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича третя особа Фонд гарантування вкладів фізичних осіб

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулася до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, в якому просив суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення до списку (переліку) вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб інформації про ОСОБА_1 на суму 30 000,00 грн внесену за договором з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" №980-024-000242334 від 19.05.2016, а також зобов`язати відповідача включити ОСОБА_1 до такого переліку вкладників та надати до Фонду відповідні зміни і доповнення до переліку для внесення даних до загального реєстру відшкодувань вкладникам.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 24.01.2019 року адміністративний позов задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що відповідно до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноваженою особою проведено перевірку на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними за період дії тимчасової адміністрації в ПАТ "Банк Михайлівський", в ході якої виявлено, що 18.05.2016 та 19.05.2016 банк уклав із ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" договори відступлення прав вимоги № 1805 та № 1 відповідно. 19.05.2016 здійснив кредитні операції на значні суми, чим порушив обмеження, встановлені постановами НБУ в частині проведення кредитних операцій на підставі укладених з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр". Таким чином, вказані правочини, в тому числі і правочини з перерахування (повернення позики) коштів позивачу, є нікчемними у відповідності до положень пунктів 2, 7, 8, 9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб". До того ж кошти, що вносилися/отримувалися за договором, укладеним між позивачем та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр", по своїй природі не є вкладом у розумінні Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та Закону України "Про банки і банківську діяльність".

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що 19.05.2016 між ОСОБА_1 (Сторона-1) та ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" (Сторона-2) був укладений договір №980-024-000242334 "Капітал" (Новий) (з виплатою процентів в кінці строку), за змістом п. 1.1, 1.2 якого Сторона-1 передає у Стороні-2 у власність грошові кошти у розмірі 30 000,00 грн., а Сторона - 2 зобов`язується повернути кошти Стороні-1 на рахунок Сторони НОМЕР_1 НОМЕР_2 в ПАТ "Банк Михайлівський" та виплатити проценти на рахунок Сторони НОМЕР_3 в ПАТ "Банк Михайлівський" (а.с. 24-25).

Наявною в матеріалах справи копією банківської виписки за період з 01.05.2016 по 23.05.2016 підтверджується факт внесення позивачем готівки в сумі 30 000,00 грн та факт перерахування цієї суми в безготівковій формі відповідно до умов договору №980-024-000242334 від 19.05.2016 на рахунок ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" (а.с. 22).

Згідно з наданою відповідачем випискою по особовим рахункам ОСОБА_1 на розрахунковий рахунок позивача № НОМЕР_2 в ПАТ "Банк Михайлівський" відбулося зарахування коштів 19.05.2016 (а.с. 44) з рахунку №5802 від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" в сумі 30 000,00 грн (повернення коштів згідно з договором №980-024-000242334 від 19.05.2016).

В той же час постановою Національного банку України від 22.12.2015 №917/БТ віднесено Публічне акціонерне товариство "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запроваджено особливий режим контролю за діяльністю банку.

На підставі цієї постанови виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 23.05.2016 №812 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку", розпочато процедуру виведення ПАТ "Банк Михайлівський" з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23.05.2016 по 22.06.2016 включно та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ "Банк Михайлівський".

Наказом Уповноваженої особи від 24.05.2016 №27/1 створено комісію по перевірці правочинів (у тому числі договорів) на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними.

Наказом від 01.06.2016 №42/2 Уповноваженою особою Фонду затверджено висновки Комісії, викладені в Акті №2, за яким встановлено нікчемність правочинів (транзакції) з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" з перерахування коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у загальному розмірі ,74 грн. У зв`язку з цим у відповідності до положень пунктів 7, 9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та на підставі частини першої статті 216 Цивільного кодексу України вирішено застосувати наслідки нікчемності правочинів до таких транзакцій (а.с. 68).

ОСОБА_1 включено до переліку фізичних осіб, по яким встановлено нікчемність правочинів (транзакцій) по перерахуванню коштів від ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" (а.с. 67).

Відповідно до повідомлення про нікчемність правочину від 19.05.2016 ОСОБА_1 повідомлено про те, що переказ коштів (транзакція), здійснений ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" 19.05.2016 в сумі 30 000,00 грн з призначенням платежу "Повернення коштів згідно з договором №980-024-000242334 від 19.05.2016" на рахунок № НОМЕР_4 , є нікчемним (а.с. 23).

Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 12.07.2016 №124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 12.07.2016 №1213 "Про початок процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" та делегування повноважень ліквідатора банку", згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" з 13.07.2016 по 12.07.2018 та призначено Уповноважену особу Фонду на ліквідацію банку строком на 2 роки з 13.07.2016 по 12.07.2018.

Відповідно до рішення Правління НБУ від 12.07.2016 №124-рш "Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ "Банк Михайлівський" виконавча дирекція цього Фонду прийняла рішення від 24.01.2017 №265 про початок процедури ліквідації банку з 13.07.2016 до 12.07.2018 включно та делегування з 25.01.2017 повноважень ліквідатора банку Волкову Олександру Юрійовичу та ОСОБА_2 .

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду №1758 від 21.06.2018 продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" на два роки з 13.07.2018 по 12.07.2020 включно та продовжено повноваження ліквідатора ПАТ "Банк Михайлівський" Волкова Олександра Юрійовича строком на два роки з 13.07.2018 по 12.07.2020.

З 16.12.2016 розпочато виплати гарантованої суми вкладникам.

Проте, ОСОБА_1 не включено до реєстру вкладників банку, що підлягають відшкодуванню за рахунок коштів Фонду.

У зв`язку з цим позивач звернулася до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що Уповноважена особа мала подати до Фонду додаткову інформацію про ОСОБА_1 для включення її до Загального реєстру вкладників, а не включення суми 30 000,00 грн є порушенням прав позивача на отримання належних йому коштів та є протиправною бездіяльністю відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами врегульовано Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" №4452-VI від 23.02.2012 (надалі Закон №4452-VI).

Згідно з абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

За даними Фонду гарантування вкладів фізичних осіб із використанням злочинної схеми було ошукано за посередництвом ПАТ "Банк Михайлівський" 14 тис фізичних осіб на загальну суму, що перевищує 1,5 млрд гривень.

З метою захисту прав фізичних осіб, які були ошукані за посередництвом банку, в тому числі і клієнтів ПАТ "Банк Михайлівський" та унеможливлення мультиплікації таких схем у майбутньому Верховною Радою України 15.11.2016 були внесені зміни до Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" (Закон № 1736-VI).

Даними змінами поширено гарантії Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" на позику або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором гарантії відшкодування коштів, передбачених Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Згідно з пунктом 15 Прикінцевих Положень Закону України №4452-VI, внесених Законом №1736-VIII, до вкладу прирівнюються кошти, які залучені від фізичної особи як позика або вклад до небанківської фінансової установи через банк, що виступив повіреним за відповідним договором і на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо відшкодування фізичним особам через систему гарантування вкладів фізичних осіб шкоди, завданої зловживаннями у сфері банківських та інших фінансових послуг" віднесений до категорії неплатоспроможних, якщо при цьому банком не було поінформовано фізичну особу під розпис про непоширення на такі кошти гарантій, передбачених цим Законом, а фізична особа, яка розмістила, надала такі кошти, прирівнюється до вкладника.

В пояснювальній записці до проекту вищевказаного Закону його метою визначено забезпечення захисту прав всіх фізичних осіб, які були ошукані за посередництвом банку ПАТ "Банк Михайлівський" та вирішення питання щодо відшкодування їм коштів.

Статтею 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено обов`язок Фонду забезпечити збереження активів та документації банку. Протягом дії тимчасової адміністрації Фонд зобов`язаний забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Матеріали справи свідчать, що згідно з наказом від 24.05.2016 №27/1 створено комісію по перевірці правочинів (договорів) у ПАТ "Банк Михайлівський" на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними. Результати проведеної перевірки на предмет виявлення правочинів, що є нікчемними, фіксувалися у відповідних актах комісії та затверджувалися наказами Уповноваженої особи (у відповідності до вимог статті 37 Закону №4452-VІ) по мірі проведення перевірки. Висновки комісії, викладені в акті від 01.06.2016 №2, було затверджено наказом Уповноваженої особи від 01.06.2016 №42/2.

Комісією встановлено, що з 22.12.2015 відносно Банку діяла постанова Правління НБУ №917/БТ "Про віднесення ПАТ "Банк Михайлівський" до категорії проблемних та запровадження особливого режиму контролю за діяльністю банку", якою встановлено факт здійснення ПАТ "Банк Михайлівський" ризикової діяльності та віднесено останнього до категорії проблемних і встановлені обмеження в діяльності Банку, в тому числі встановлено обмеження в частині здійснення кредитних операцій з юридичними особами (а.с. 45-50).

Постановою Правління НБУ від 27.04.2016 №295/БТ внесені зміни до вищевказаної постанови Правління НБУ №917/БТ та встановлено обмеження в діяльності, в тому числі заборонено здійснювати кредитні операції з юридичними особами в обсязі, що перевищує обсяг таких операцій на дату прийняття постанови (у розрізі валют) без урахування нарахованих доходів за цими операціями та обсягу зобов`язань з кредитування, що надані банкам і клієнтам (а.с. 51-52).

У відповідності до положень статті 49 Закону України "Про банки і банківську діяльність" як кредитні розглядаються операції придбання права вимоги на виконання зобов`язань у грошовій формі за поставлені товари чи надані послуги, приймаючи на себе ризик виконання таких вимог та прийом платежів (факторинг).

Під час перевірки Уповноваженою особою було виявлено, що банк уклав з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" (надалі ТОВ "ІРЦ") договір відступлення права вимоги від 18.05.2016 № 1805 та договір відступлення прав вимоги №1 від 19.05.2016, які стосуються переходу прав грошової вимоги (а.с. 54-55, 60).

Згідно з умовами договору №1805 ТОВ "ІРЦ" зобов`язалося відступити банку права вимоги, належні ТОВ "ІРЦ" за кредитними договорами з усіма додатковими угодами до них, які укладені ТОВ "ІРЦ" та фізичними особами.

Наступного дня (19.05.2016) Банк та ТОВ "ІРЦ" уклали реєстр кредитних договорів до договору відступлення №1805, відповідно до якого Банк придбав права вимоги за кредитними договорами на суму 870 000 000,00 грн.

Згідно з умовами договору №1 ТОВ "ІРЦ" зобов`язалося відступити банку права вимоги, належні ТОВ "ІРЦ" за договорами купівлі-продажу цінних паперів з усіма додатковими угодами до них, які укладені ТОВ "ІРЦ" та юридичними особами.

Того ж дня (19.05.2016) Банк та ТОВ "ІРЦ" уклали реєстр основних договорів до договору відступлення №1, відповідно до якого Банк придбав права вимоги за основними договорами на суму 561 957 997,25 грн.

Оскільки банком було проведено кредитні операції із вказаною фінансовою компанією на суму 1 431 957 997,25 грн, що значно перевищує наявний вільний ліміт кредитування, Уповноважена особа дійшла висновку, що укладання договорів відступлення права вимоги від 18.05.2016 №1805 та №1 від 19.05.2016 було здійснено з порушенням чинного законодавства України, вимог НБУ та внутрішніх процедур Банку, а тому вказані правочини є нікчемними у відповідності до положень пунктів 2, 7, 8, 9 частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Так, за приписами частини третьої статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, зокрема, з таких підстав: 2) банк до дня визнання банку неплатоспроможним взяв на себе зобов`язання, внаслідок чого він став неплатоспроможним або виконання його грошових зобов`язань перед іншими кредиторами повністю чи частково стало неможливим; 7) банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг (пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку; 8) банк уклав правочин (у тому числі договір) з пов`язаною особою банку, якщо такий правочин не відповідає вимогам законодавства України; 9) здійснення банком, віднесеним до категорії проблемних, операцій, укладення (переоформлення) договорів, що призвело до збільшення витрат, пов`язаних з виведенням банку з ринку, з порушенням норм законодавства.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів зазначає, що у постанові від 04.07.2017 у справі №826/1426/15 Велика Палата Верховного Суду сформувала важливі висновки щодо застосування статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

По-перше, перелік передбачених частиною третьою статті 38 Закону №4452-VI підстав, за яких правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, є виключним. Положення статті 228 ЦК України не можуть бути застосовані комісією банку чи уповноваженою особою Фонду при вирішенні питання щодо віднесення правочинів до нікчемних для розширення переліку підстав нікчемності, визначених у частині третій статті 38 Закону №4452-VI (п. 42).

По-друге, здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12.11.2003 №492, та договорами з відповідними клієнтами банку (п. 45).

Тому судам слід ретельно перевіряти який саме правочин Фондом визнано нікчемним.

Виходячи із вимог статті 77 КАС України, суди повинні враховувати, що обов`язок доведення відповідних обставин покладається на суб`єкта владних повноважень, якщо він заперечує проти позову. Отже, суди повинні досліджувати доводи Фонду чи його уповноваженої особи, які підтверджують наявність обставин, що свідчать про нікчемність правочинів та, як наслідок, унеможливлюють включення особи до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

По-третє, якщо внаслідок проведених операцій Фонду, а не банку, завдані збитки (штучно збільшена сума гарантованих державною виплат), то стаття 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів" не може бути застосована, а Фонд має звертатися до суду з вимогою про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину на підставі статті 228 ЦК України. Лише за наявності рішення суду можна застосовувати до позивача будь-які наслідки недійсності нікчемного правочину за цією статтею (п. 46).

По-четверте, при виявленні нікчемних правочинів Фонд, його уповноважена особа чи банк не наділені повноваженнями визнавати правочини нікчемними. Правочин є нікчемним відповідно до закону, а не наказу банку, підписаного уповноваженою особою Фонду. Такий правочин є нікчемним з моменту укладення в силу закону (частини другої статті 215 ЦК України та частини третьої статті 38 Закону №4452-VI) незалежно від того чи була проведена передбачена частиною другою статті 38 цього ж Закону перевірка правочинів банку і виданий згаданий наказ. Наслідки нікчемності правочину також настають для сторін у силу вимог закону. Наказ банку не є підставою для застосування таких наслідків. Такий наказ є внутрішнім розпорядчим документом банку, який підписано уповноваженою особою Фонду особою, що здійснює повноваження органу управління банку. Тому факт того, що наказ уповноваженої особи Фонду не був оскаржений позивачем і є чинним, жодним чином не впливає на нікчемність правочину (п. 48).

Із вищевикладених висновків слідує, що Фонд самостійно не може застосовувати наслідки недійсності нікчемних правочинів. Фонд у разі виявлення нікчемних правочинів зобов`язаний вчинити дії щодо застосування наслідків недійсності звернутися до суду з відповідним позовом.

Аналізуючи обставини цієї справи з урахуванням висновків щодо застосування норм права, викладених у постанові Великої палати Верховного Суду від 04.07.2017 у справі №826/1426/15, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 27.11.2017 у справі №924/621/17, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 12.02.2018, позов ПАТ "Банк Михайлівський" задоволено. Стягнуто з ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" на користь ПАТ "Банк Михайлівський" суму 870 000 000,00 грн, отриманих за нікчемним правочином (договором про відступлення прав вимоги №1805 від 18.05.2016).

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 12.01.2018 у справі №924/622/17, залишеним без змін постановою Рівненського апеляційного господарського суду від 21.02.2018, задоволено позов ПАТ "Банк Михайлівський" до ТОВ "Інвестиційно-розрахунковий центр" про застосування наслідків нікчемності договору відступлення прав вимоги №1, укладеного 19.05.2016 між ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "Інвестиційно - розрахунковий центр", та стягнуто з відповідача на користь позивача суму 561 585 182,51 грн, отриманих за нікчемним правочином (договором про відступлення прав вимоги №1 від 19.05.2016).

Наслідки нікчемності за цими судовими рішеннями, на які посилається відповідач, застосовано за позовом ПАТ "Банк Михайлівський" до ТОВ "ІРЦ" саме за договорами відступлення права вимоги №1805 від 18.05.2016 та №1 від 19.05.2016, які були укладені безпосередньо між цими двома юридичними особами, та за умовами яких ТОВ "ІРЦ" зобов`язалося відступити банку права вимоги, належні ТОВ "ІРЦ" за договорами купівлі-продажу цінних паперів та кредитними договорами і усіма додатковими угодами до них.

При цьому будь-які правочини (угоди) між ПАТ "Банк Михайлівський" та ОСОБА_1 нікчемними у відповідності до положень статті 38 вищевказаного Закону Фондом чи його уповноваженими особами не визнавалися.

Як слідує зі змісту наказу Уповноваженої особи від 01.06.2016 № 42/2, яким затверджено висновки Комісії, викладені в Акті № 2 про встановлення нікчемності правочинів, відповідачем визнано нікчемними на підставі пунктів 7, 9 Закону №4452-VI саме транзакції з виконання 19.05.2016 платіжних документів ТОВ "ІРЦ" з перерахування коштів на рахунки 12160 фізичних осіб у загальному розмірі 1 298 015 973,74 грн (в тому числі і позивачу в сумі 30000,00 грн).

Однак, згідно правового висновку Верховного Суду у справі № 826/1426/15, здійснюючи операції з перерахування коштів, банк не вчиняє окремі правочини, а виконує свої зобов`язання з обслуговування клієнтів банку, передбачені ЦК України, Законом України "Про банки і банківську діяльність", Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правління НБУ від 12.11.2003 №492, та договорами з відповідними клієнтами банку.

Отже, Фонд не має повноважень визнавати нікчемними транзакції з перерахування коштів з одного рахунку на інший в порядку статті 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".

Доказів того, що позивач в числі інших вкладників був обізнаний про будь-які зловживання за участю ПАТ "Банк Михайлівський" та ТОВ "ІРЦ" у сфері банківських та інших фінансових послуг матеріали справи не містять, а відповідач не надав.

Як вже встановлено вище, 19.05.2016 ТОВ "ІРЦ" перераховано кошти в сумі 30 000,00 грн на виконання договору від 19.05.2016 № 980-024-000242334 на розрахунковий рахунок позивача № НОМЕР_2 у ПАТ "Банк Михайлівський", що підтверджується випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 (станом з 19.05.2016 по 31.10.2016) (а.с. 44).

Договір банківського рахунку №980-024-000242334 від 19.05.2015 нікчемним не визнавався.

Підпунктами 3, 4 частини першої статті 2 Закону №4452-VI визначено, що вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; вкладник - фізична особа (крім фізичних осіб - суб`єктів підприємницької діяльності), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Відповідно до частини першої статті 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно з частиною третьою статті 1049 Цивільного кодексу України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до пунктів 1.24, 1.30 статті 1 Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні" переказ коштів (далі - переказ) - рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі; платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Таким чином, станом на момент запровадження в ПАТ "Банк Михайлівський" тимчасової адміністрації з 23.05.2016, на рахунку позивача № НОМЕР_2 в ПАТ "Банк Михайлівський" з 19.05.2016 обліковувалися кошти, зараховані з рахунку ТОВ " Інвестиційно - розрахунковий центр" № НОМЕР_5 в сумі 30 000,00 грн на виконання договору від 19.05.2016 № 980-024-000242334, що підтверджується випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 (станом з 19.05.2016 по 31.10.2016) (а.с. 44).

Із відповідним позовом до позивача про застосування наслідків нікчемних правочинів на означену суму коштів а ні Фонд, а ні його уповноважені особи не зверталися.

Таким чином, колегія суддів вважає правомірним та обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що Уповноважена особа мала подати до Фонду додаткову інформацію про ОСОБА_1 для включення її до Загального реєстру вкладників. Не включення суми 30 000,00 грн є порушенням прав позивача на отримання належних йому коштів та є протиправною бездіяльністю відповідача.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції, обираючи належний спосіб захисту порушеного права, правомірно дійшов висновку про необхідність визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення інформації про ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, у зв`язку з укладенням договору на суму 30 000,00 грн із ТОВ "Інвестиційно - розрахунковий центр" та зобов`язати відповідача внести інформацію про ОСОБА_1 до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, як про вкладника, який має право на відшкодування коштів в сумі 30 000,00 грн та надати до Фонду зміни і доповнення до переліку для внесення даних до Загального реєстру відшкодувань вкладникам для здійснення виплат вкладникам ПАТ "Банк Михайлівський".

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.01.2019 року по справі №440/4340/18 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк Михайлівський" залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 24.01.2019 року по справі № 440/4340/18 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 30.05.2019 року