Справа № 520/9580/18
Суддя: Кононенко З.О.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 р.Справа № 520/9580/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Кононенко З.О.,

Суддів: Калиновського В.А. , Мельнікової Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Цибуковської А.П.

представника позивача Матвєєва С. І .; представника відповідача Лютянського М.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 29.11.18 року по справі № 520/9580/18

за позовом Приватного акціонерного товариства "Завод МАЯК"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Завод МАЯК", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 6 від 13.08.2018 року та № 6 від 13.08.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначав, що відповідачем були винесені податкові повідомлення-рішення № 6 від 13.08.2018 року та № 6 від 13.08.2018 року. Позивач з зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями не погоджується, вважає їх незаконними та такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, а тому підлягають скасуванню.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2018 року адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Завод МАЯК" до Головного управління ДФС у Харківській області про скасування податкових повідомлень-рішень - задоволено в повному обсязі.

Скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 6 від 13.08.2018 року та № 6 від 13.08.2018 року.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її, посилаючись на доводи та обґрунтування, викладені в апеляційній скарзі.

Представник позивача, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що Головним управлінням ДФС у Харківській області була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача - Приватного акціонерного товариства «Завод «Маяк» з питань дотримання вимог валютного законодавства за експортним контрактом № А-02-2016 від 14.01.2016 року за період з 14.01.2016 року по 30.06.2018 року.

За наслідками перевірки позивача, відповідачем було складено акт № 3024/20-40-14-06-08/21189935 від 25.07.2018 року «Про результати документальної позапланової виїзної перевірки Приватного акціонерного товариства «Завод «Маяк» з питань дотримання вимог валютного законодавства за експортним контрактом № А-02-2016 від 14.01.2016 року за період з 14.01.2016 по 30.06.2018 року».

На підставі акту перевірки № 3024/20-40-14-06-08/21189935 від 25.07.2018 року Головним управлінням Державної фіскальної служби у Харківській області було винесено податкові повідомлення-рішення за платежем: пеня за порушення термінів розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності та за невиконання зобов`язань та порушення вимог валютного законодавства № 6 від 13.08.2018 року на суму 2994,58 грн. та № 6 від 13.08.2018 року на суму 340 грн.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що порядок зарахування виручки резидентів у іноземній валюті, передбачений Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», чітко встановлює обов`язок її зарахування саме на валютні рахунки, не розмежовуючи їх при цьому на розподільчі чи поточні.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» виручка резидентів у іноземній валюті від експорту продукції підлягає зарахуванню па їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) такої продукції, що експортується, а в разі експорту робіт, транспортних послуг - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання транспортних послуг. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку. Виручка резидента за експортним зовнішньоекономічним договором (контрактом) вважається перерахованою на його банківський рахунок за заявою резидента, якщо належна сума врегульована Експортно-кредитним агентством.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті» порушення резидентами, крім суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на території проведення антитерористичної операції на період її проведення, строків, передбачених статтями 1 і 2 цього Закону або встановлених Національним банком України відповідно до статей 1 і 2 цього Закону, тягне за собою стягнення пені за кожний день прострочення у розмірі 0,3 відсотка суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару) в іноземній валюті, перерахованої у грошову одиницю України за валютним курсом Національного банку України на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаної виручки (вартості недопоставленого товару).

Відповідно до п.п 2.2 п. 2 інструкції «Про порядок здійснення контролю за експортними, імпортними операціями», що затверджена Постановою Правління Національного банку України від 24 березня 1999 року N 136 відлік законодавчо встановленого строку розрахунків банк починає з наступного календарного дня після дня оформлення митної декларації або підписання акта (іншого документа). В свою чергу банк знімає експортну операцію резидента з контролю після зарахування виручки за цією операцією на поточний рахунок останнього (вимоги п.п 2.3 п. 2 вказаної інструкції).

З матеріалів справи вбачається, що між позивачем - АТ "Маяк" та ООО "Домотехник" (Російська Федерація) було укладено контракт від 14.01.2016 року № А-02-2016 на поставку товару, на виконання якого позивачем було поставлено товар на адресу ООО «Домотехник».

Відповідно до Акту перевірки № 3024/20-40-14-06-08/21189935 від 25.07.2018 року виручка за відвантажений на експорт товар надійшла від контрагента-перезидента ООО «Домотсхник» 12.02.2018 року на суму 1048149,41 рублів РФ (еквівалент 499097,30 грн.) з порушенням строків розрахунків, що потягло за собою порушення ст. 1 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків її іноземній валюті», прострочку на 2 дні та, відповідно, нарахування непі на суму 2994,58 грн., однак суд не погоджується з зазначеними висновками відповідача, оскільки кошти на розподільчий рахунок платника податку були зараховані 09.02.2018 року, а на поточний рахунок 12.02.2018 року, що підтверджується банківською випискою, відповідно до якої датою надходження на розподільчий рахунок є 09.02.2018 року.

В силу п. 3 постанови Правління Національного банку України від 16.11.2012 №475 «Про зміну строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів і запровадження обов`язкового продажу надходжень в іноземній валюті», зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 16.11.2012 за № 1921/22233 (далі - Постанова), розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в статтях 1 та 2 Закону України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», повинні здійснюватися у строк, що не перевищує 90 календарних днів.

Відповідно до пункту 2 вищевказаних постанов Правління Національного банку України встановлено вимогу щодо обов`язкового продажу на міжбанківському валютному ринку України надходжень в іноземній валюті із-за кордону на користь юридичних осіб, які не є уповноваженими банками, фізичних осіб - підприємців, іноземних представництв (крім офіційних представництв), на рахунки, відкриті в уповноважених банках для ведення спільної діяльності без створення юридичної особи, а також надходжень в іноземній валюті на рахунки резидентів, відкриті за межами України на підставі індивідуальних ліцензій Національного банку України.

Надходження в іноземній валюті, зазначені в абзаці першому цього пункту, підлягають обов`язковому продажу на міжбанківському валютному ринку України, у тому числі безпосередньо Національному банку України, у розмірі 75 відсотків. Решта надходжень в іноземній валюті залишається в розпорядженні резидентів та нерезидентів і використовується ними відповідно до правил валютного регулювання.

Вимога щодо обов`язкового продажу поширюється на надходження в іноземній валюті 1-ї групи Класифікатора іноземних валют та банківських металів, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.02.1998 №34 (у редакції постанови Правління Національного банку України від 02.10.2002 №378, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24.10.2002 за №841/7129) (зі змінами), і в російських рублях.

Уповноважений банк зобов`язаний попередньо зараховувати надходження в іноземній валюті, на які згідно з абзацом першим цього пункту поширюється вимога щодо обов`язкового продажу, на окремий аналітичний рахунок балансового рахунку 2603 «Розподільчі рахунки суб`єктів господарювання».

Враховуючи наведене та дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що датою зарахування валютної виручки вважається зарахування її на відповідний валютний рахунок.

Подальший рух коштів з валютного на поточний рахунок юридичної особи, у тому числі і з використанням розподільчого рахунку, свідчить про використання коштів вже на території України в перерахунку на національну валюту і не може вважатись первинним надходженням коштів внаслідок виконання зовнішньоекономічних контрактів.

Порядок зарахування виручки резидентів у іноземній валюті, передбачений Законом України «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», чітко встановлює обов`язок її зарахування саме на валютні рахунки, не розмежовуючи їх при цьому на розподільчі чи поточні.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 20.03.2018 року по справі № 826/10318/16.

Щодо оскарження податкового повідомлення - рішення №6 від 13.08.2018 року, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ст. 1 Указу Президента України №319/94 "Про невідкладні заходи щодо повернення в Україну валютних цінностей, що незаконно знаходяться за її межами", суб`єкти підприємницької діяльності України, незалежно від форм власності, щоквартально здійснюють декларування наявності належних їм валютних цінностей, які знаходяться за межами України.

Декларування валютних цінностей, доходів та майна здійснюється суб`єктами підприємницької діяльності за формою декларації про валютні цінності, доходи та майно, що належать резиденту України і знаходяться за її межами (далі - Декларація), затвердженої наказом МФУ від 25.12.1995 р. №207 (далі - Наказ №207).

Таке декларування здійснюється окремо в Державній фіскальній службі України, її територіальних органах та в НБУ.

При цьому п. 3 Наказу №207 встановлено, зокрема, що декларування валютних цінностей, доходів та майна здійснюється суб`єктами підприємницької діяльності за наведеною формою щоквартально в терміни, встановлені для подання квартальної та річної бухгалтерської звітності, а спільними підприємствами з іноземними інвестиціями - щоквартально до 20 числа наступного місяця за звітним кварталом і у терміни, встановлені для подання річної звітності.

Строки подання податкової декларації до контролюючих органів встановлені ст. 49 ПКУ.

Зокрема, згідно з п. 49.18 ПКУ податкові декларації, крім випадків передбачених ПКУ, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює, зокрема календарному кварталу протягом 40 к. д., що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя) (пп. 49.18.2 ПКУ).

Враховуючи викладене, суб`єкти підприємницької діяльності України, незалежно від форм власності та обраної системи оподаткування, щоквартально здійснюють декларування наявності належних їм валютних цінностей, які знаходяться за межами України та подають контролюючому органу Декларацію протягом 40 к.д., що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (року), а спільні підприємства з іноземними інвестиціями - щоквартально до 20 числа наступнбго місяця за звітним кварталом і протягом 40 к.д., що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) року.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання вимог податкового законодавства ПрАТ «Завод «Маяк» задекларувало та подало до контролюючого органу Декларацію про валютні цінності, доходи та майно станом на 01.04.2018 року.

Вказана Декларація була подана до контролюючого органу 23.04.2019 року, та наявна в матеріалах справи квитанція свідчить про те, що Приватним акціонерним товариством «Завод «Маяк» дотримано законодавчі строки подання такої декларації (копія квитанції додається).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що податкове повідомлення - рішення №6 від 13.08.2018 року про застосування даного виду штрафної (фінансової) санкції є безпідставним та також підлягає скасуванню.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивач не порушив законодавчо визначений строк надходження грошових коштів по експортному контракту № А-02-2016, а отже податкові повідомлення-рішення № 6 від 13.08.2018 року та № 6 від 13.08.2018 року є такими, що винесені з порушенням норм чинного законодавства України, та підлягають скасуванню.

Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.

Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2018 року по справі № 520/9580/18 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для її скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 28.11.2018 року по справі № 520/9580/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.О. Кононенко
Судді(підпис) (підпис) В.А. Калиновський Л.В. Мельнікова
Повний текст постанови складено 27.05.2019 року