Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

31 травня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Коморного О.І.,

секретар судового засідання Бабич Ю.Б.,

за участю без виклику

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви.

Встановив:

Фізична особа-підприємець Прокоп Алла Дмитрівна подала 29.05.2019 року до Львівського окружного адміністративного суду заяву про забезпечення позову, відповідно до якої просить вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони Галицькій районній адміністрації ЛМР вчинити певні дії, а саме проводити демонтаж тимчасової споруди по АДРЕСА_1 до вступу рішення суду у даній справі в законну силу;

- заборони відділу комунального господарства Галицької районної адміністрації ЛМР організовувати та здійснювати примусовий демонтаж самочинно встановленої споруди за адресою: м.Львів, вул. Джерельна, 20.

Заява мотивована тим, що 12 квітня 2019 року Галицькою районною адміністрацією винесено Розпорядження № 163 «Про демонтаж самовільно встановленої тимчасової споруди (малої архітектурної форми) на вулиці Джерельна, 20». Вказує, що копію Розпорядження отримано наручно 24 травня 2019 року. Вважає, що вищезазначене Розпорядження винесено з порушенням норм чинного законодавства, а тому має бути скасоване судом. Зазначає, що займається підприємницькою діяльністю з 2001 року, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 18.04.2001 року, вчасно та в повному обсязі сплачує податки та збори, створює робочі місця. Крім того, є співвласником нежитлової будівлі під кафе по АДРЕСА_1 , про що свідчить витяг про державну реєстрацію прав від 12.07.2011 року. Вказує, що 02 червня 2009 року отримала дозвіл № 5-5832 на розміщення об`єкту торгівлі кафе «Ватра» по вулиці Джерельна, 20 у м. Львові. У 2011 році Департаментом містобудування ЛМР видано заявнику дозвіл № 262/202-10 на розміщення відкритого літнього майданчика по вулиці Джерельна, 20. Крім того, наявний план відведення земельної ділянки за вищезазначеною адресою. Зазначає, що за час здійснення підприємницької діяльності не вчиняла жодних дій в порушення чинного законодавства. Більше того вказує, що споруда, яку відповідач має намір демонтувати, не є окремою будівлею, а тому провести демонтаж є практично неможливим, оскільки це може призвести до наслідків порушення цілісності основної споруди, яка перебуває у власності заявника. На думку заявника, відповідач при підготовці до прийняття Розпорядження не намагався і не отримав інформації від власника майна про правовий статус даного об`єкта, більше того, заявник стверджує, що відповідач навмисно не робив жодних спроб з`ясувати будь-яких обставин встановлення зазначеної споруди, не повідомив власника майна про наявність оскаржуваного Розпорядження. Зазначає, що відповідач у Розпорядженні зазначив термін добровільного виконання робіт до 10.05.2019 року, а саме Розпорядження скерував позивачу поштовою кореспонденцією 13.05.2019 року.

Згідно ч.1 ст. 154. Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

При вирішенні заяви про забезпечення позову суд керується ч.1 ст.2 КАС України відповідно до якої завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Забезпечення позову згідно ч.2 ст. 150 КАС України допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Суд відповідно до ч.1 ст.150 КАС України за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд згідно ч.2 ст. 151 КАС України може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову вживаються судом з метою захисту прав та інтересів позивача на час розгляду справи та не можуть вирішувати спірні правовідносини по суті.

Підстави для вжиття заходів забезпечення позову є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, наявних в справі встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів позивача в адміністративному процесі, механізмом, що покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого у адміністративній справі. В ухвалі про забезпечення позову суд наводить мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Великою Палатою Верховного Суду у рішенні від 28.03.2018 у справі № 800/521/17 (ЄДРСР 73082059) зазначено, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення у справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

При розгляді заяви про вжиття заходів забезпечення позову суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням:

- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;

- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову, і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;

- імовірності виникнення утруднень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів;

- необхідності у зв`язку із вжиттям заходів запобігти порушенню прав та інтересів інших осіб, в тому числі, й осіб, які не приймають участь у розгляді справи.

Подана заява про забезпечення позову має на меті заборонити Галицькій районній адміністрації ЛМР та іншим особам вчиняти певні дії, а саме проводити демонтаж тимчасової споруди по АДРЕСА_1 до вступу рішення суду у даній справі в законну силу, оскільки у разі задоволення позову, такі дії призведуть до неможливості відновлення порушених прав або потребуватимуть значних зусиль, часу та витрат.

Суд зазначає, що заявник надав суду документи про набуття права власності нежитлової будівлі під кафе площею 498,7 кв.м. м. Львів, вул. Джерельна 20. Разом з тим, заявником подано дозвіл №262/202-10 на розміщення відкритого літнього майданчика за адресою м. Львів, вул. Джерельна, 20. Термін дії дозволу 1 рік (один сезон) з 01.05.2011 року до 31.10.2011 року.

Водночас, обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

При цьому, забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Суд також наголошує, що відповідно до приписів чинного законодавства, у випадку звернення сторони з вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Досліджуючи зміст поданої заяви та додатків до неї, судом не виявлено обставин, що б свідчили про наявність очевидних ознак протиправності дій відповідача. З поданих до заяви документів, при вирішенні питання про забезпечення позову, не є можливим встановити з приводу якої тимчасової споруди (малої архітектурної форми) за адресою АДРЕСА_2 .Львів вул. Джерельна 20 прийнято спірне Розпорядження та які дозвільні документи підтверджують правомірність встановлення відповідачем і якої саме тимчасової споруди. При цьому, якщо спірне Розпорядження прийняте відносно нежитлової будівлі під кафе площею 498,7 кв.м. у м АДРЕСА_1 , яка перебуває у спільній сумісній власності заявника, такій спір повинен розглядатися у порядку цивільного судочинства, оскільки захист прав власника має здійснюватися за правилами цивільного судочинства.

Зазначене свідчить про непропорційність, неспівмірність та передчасність заявлених заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суд згідно ч.1 ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Суд дійшов висновку, що не вжиття заходів забезпечення позову, про які просить позивач, не може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у даній справі.

З урахуванням вищевикладеного та встановлених судом на підставі поданих заявником доказів фактичних обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 77, 90, 150-154, 248 КАС України, суд -

постановив :

У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити.

Відповідно до ч.8 ст. 154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Львівський оружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складений 31.05.2019 р.

Суддя Коморний О.І.