Справа № 640/5376/19
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/5376/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
Погрібніченко І.М.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Костюк Л.О.;
суддів: Бужак Н.П., Пилипенко О.Є.;
за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаремонтне підприємство «УРАРП», Компанії «STYRON TRADING INCORPORATION FZE» - Стахова Романа Віталійовича, ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року (прийнята в порядку письмового провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за розглядом заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаремонтне підприємство «УРАРП», Компанії «STYRON TRADING INCORPORATION FZE» про забезпечення позову в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаремонтне підприємство «УРАРП», Компанії «STYRON TRADING INCORPORATION FZE» до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта, визнання протиправними і скасування рішень , -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2019 року, Товариство з обмеженою відповідальністю «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» (далі позивач 1) та Компанія «STYRON TRADING INCORPORATION FZE» (далі позивач 2) звернулися до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі - відповідач) про:
- визнання протиправним та не чинним Положення про порядок застосування до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України та іноземних суб`єктів господарської діяльності спеціальних санкцій, передбачених статтею 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність», затверджене Наказом Міністерства економіки України № 52 від 17.04.2000 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 травня 2000 року за № 260/4481;
- визнання протиправним та скасування Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 229 від 14.02.2019р. «Про переведення суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності» в частині переведення Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» (, місцезнаходження: вул. Світлогірська, 5/6, м. Київ, 03065) на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності;
- визнання протиправним та скасування Наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 228 «Про переведення іноземних суб`єктів господарської діяльності на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності» в частині переведення Компанії-нерезидента «STYRON TRADING INCORPORATION FZE» (P.O.Box 4994, Вільна зона Фуджейри, м. Фуджейра, ОАЕ) на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності.
Одночасно з позовною заявою, позивачами подано до суду заяву про забезпечення адміністративного позову, шляхом:
- зупинення дії наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (ідентифікаційний код 37508596; 01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 12/2) від 14 лютого 2019 року № 229 «Про переведення суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності» в частині переведення Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» (, місцезнаходження: вул. Світлогірська, 5/6, м. Київ, 03065) на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до набрання законної сили рішенням суду у даній справі;
- зупинення дії наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (ідентифікаційний код 37508596; 01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 12/2) від 14 лютого 2019 року № 228 Про переведення іноземних суб`єктів господарської діяльності на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності» в частині переведення Компанії-нерезидента «STYRON TRADING INCORPORATION FZE» (P.O.Box 4994, Вільна зона Фуджейри, м. Фуджейра, ОАЕ) на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.
Подана заява обґрунтована тим, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2019 року у справі № 640/18135/18 вжито заходи забезпечення позову, шляхом зупинення дії наказів Міністерства економічного розвитку і торгівлі України:
- №1349 від 21.09.2018 року «Про застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності - до суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України» в частині застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» (, вул. Світлогірська 5/6, м. Київ, 03065) до набрання законної сили рішенням суду у даній справі;
- №1351 «Про застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності на території України - до іноземних суб`єктів господарської діяльності» в частині застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності до Компанії-нерезидента «STYRON TRADING INCORPORATION FZE (P.O.Box 4994, Вільна зона Фуджейри, м. Фуджейра, ОАЕ) до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.
Втім, відповідачем, всупереч чинному рішенню суду, прийнято оскаржувані накази, якими продовжено дію спеціальної санкції щодо позивачів, замінивши один вид спеціальної санкції на інший, тобто фактично відновлено дію застосованих санкцій, зупинених судом, що свою чергу, на думку позивачів, свідчить про очевидні ознаки їх протиправності та порушення їх прав та інтересів.
Також позивачі звертали увагу, що оскаржувані накази було прийнято після набрання чинності (07.02.2019 року) Законом України «Про валюту і валютні операції» № 2473-VII1 від 21.06.2018 року, відповідно до пп. «д» п. 3 ч. 4 ст. 16 якого статтю 37 «Спеціальні санкції» виключено із Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» № 959-ХІІ від 16.04.1991 року та всі посилання на вказану статтю у тексті названого Закону.
Окрім цього, як зазначили позивачі, необхідність забезпечення позову обумовлюється тим, що в разі задоволення судом позовних вимог і скасування оскаржуваних наказів Мінекономрозвитку відновлення їх порушених прав потребуватиме значних зусиль, часу та витрат, а окремі ділові зв`язки взагалі не можуть бути відновлені.
Також позивачі звертали увагу, що вказані обставини були предметом розгляду Окружного адміністративного суду міста Києва та Шостого апеляційного адміністративного суду в ході розгляду заяви позивачів про забезпечення позову у справі № 640/18135/18, визнані доведеними, в результаті чого судом застосовано забезпечення позову шляхом зупинення дії індивідуальних нормативно-правових актів щодо позивачів.
А тому, відповідно до п. 4 ст. 78 КАС України, не потребують доказуванню.
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 02 квітня 2019 року у задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, представники позивачів подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати ухвалу суду першої інстанції, як таку, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права та постановити нову, якою клопотання про забезпечення позову задоволити.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню та не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.
Відмовляючи у задоволенні клопотання про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачами не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення їх прав без вжиття заходів забезпечення позову, про які вони просять, або про існування будь-яких конкретних обставин, що свідчать про порушення їх прав внаслідок оскаржуваних рішень.
Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Так, у поданій до суду першої інстанції заяві про забезпечення позову просять зупинити дію оскаржуваних наказів відповідача № 229 від 14.02.2019 р. «Про переведення суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності» в частині переведення Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» (, місцезнаходження: вул. Світлогірська, 5/6, м. Київ, 03065) на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності та № 228 «Про переведення іноземних суб`єктів господарської діяльності на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності» в частині переведення Компанії-нерезидента «STYRON TRADING INCORPORATION FZE» (P.O.Box 4994, Вільна зона Фуджейри, м. Фуджейра, ОАЕ) на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.
В обґрунтування наявності очевидних ознак протиправності оскаржуваних наказів та підтвердження обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду чи ускладнити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивачів, за захистом яких вони звернулися до суду, надано копію постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2019 року.
Надаючи правову оцінку зазначеному вище, а також наданим додатвкоивм поясненнм та запереченням сторін, колегія суддів звертає увагу на насутпне.
Так, у ч.1 ст.2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
У ч.1 ст.151 КАС України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Відповідно до ч.1 ст.152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: 1) найменування суду; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Згідно ч.2 ст.152 КАС України якщо заява про забезпечення позову подається до відкриття провадження у справі, в такій заяві додатково зазначаються повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) інших осіб, які можуть отримати статус учасника справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, а також відомі заявнику: реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб), за його наявності, або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.
Відповідно до ч.1 ст.154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Виходячи з системного тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.
Згідно з абз.2 п.17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008 №2 «Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ» (далі по тексту Постанова Пленуму ВАСУ №2 в чинній редакції) в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Таким чином, забезпечення позову це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, визначених Кодексом адміністративного судочинства України заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому постанови суду, якщо її буде прийнято на користь позивача.
Виходячи із системного аналізу норм чинного законодавства України, ознайомившись із викладеними у заяві доводами, дослідивши матеріали адміністративної справи, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення адміністративного позову з огляду на таке.
Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову позивачі повідомили суд про те, що оскаржувані накази Мінекономрозвитку прийняті під час дії забезпечення позову в адміністративній справі № 640/18135/18 цих же позивачів до цього ж відповідача, у якій постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2019 року у справі № 640/18135/18 вжито заходи забезпечення позову, шляхом зупинення дії наказів Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, а саме: №1349 від 21.09.2018 року «Про застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності - до суб`єктів» зовнішньоекономічної діяльності України» в частині застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» (, вул. Світлогірська 5/6, м. Київ, 03065) до набрання законної сили рішенням суду у даній справі; №1351 «Про застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності на території України - до іноземних суб`єктів господарської діяльності» в частині застосування спеціальної санкції - тимчасового зупинення зовнішньоекономічної діяльності до Компанії-нерезидента «STYRON TRADING INCORPORATION FZE» (P.O.Box 4994, Вільна зона Фуджейри, м. Фуджейра, ОАЕ) до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.
Колегія суддів зазначає, що відповідачем, всупереч чинному рішенню суду, прийнято Міністерства економічного розвитку і торгівлі України оскаржувані накази №№ 228, 229, якими продовжено дію спеціальної санкції щодо позивачів, замінено один вид спеціальної санкції на інший, тобто фактично відновлено дію застосованих спеціальних санкцій, зупинених судом, що, у свою чергу, на думку позивачів, свідчить про очевидні ознаки їх протиправності та порушення їх прав та інтересів.
Щодо посилання на те, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2019 року у справі №640/18135/18 стосуються інших наказів Міністерства економічного розвитку і торгівлі України, якими, зокрема, було застосовано до позивачів спеціальні санкції - тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності, колегія суддів зазначає наступне.
Так, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2019 року у справі №640/18135/18 дію наказів Мінекономрозвитку № 1349 від 21.09.2018 року та № 1351 від 21.09.2018 року у частині, що стосується застосування спеціальних санкцій до позивачів, до набрання законної сили рішенням суду у даній справі, зупинено.
Отже, суть забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії акту індивідуальної дії полягає в тому, що до набрання чинності судовим рішенням в адміністративній справі державний орган, який його видав, не має повноважень приймати будь-які рішення щодо такого акту, зокрема які змінюють або зупиняють дію відповідного акту індивідуальної дії.
Таким чином, відповідач порушив забезпечення позову в адміністративній справі №640/18135/18 та протиправно прийняв рішення про зупинення дії оскаржуваних наказів в частіші їх застосування до Позивачів, хоча дія таких наказів була зупинена судом для забезпечення позову, після чого прийняв нові накази про переведення Позивачів на режим індивідуального ліцензування.
Ознакою явної протиправності оскаржуваних наказів Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 228 та 229 від 14.02.2019 року, якими позивача-1 та позивача-2 переведено на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, є те, що ці накази не можуть існувати окремо від Наказів Мінекономрозвитку № 1349 від 21,09.2018 року та № 1351 від 21.09.2018 року, а є їх логічним продовженням, що підтверджується зокрема формулюванням наказів «переведення на режим індивідуального ліцензування», тобто вказує на заміну одного виду спеціальної санкції «Тимчасове зупинення зовнішньоекономічної діяльності» на інший - «режим індивідуального ліцензування зовнішньоекономічної діяльності».
На підставі вище зазначеного колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач в порушення забезпечення позову протиправно використав зупинені судом накази з метою фактичного відновлення дії спеціальних санкцій щодо позивачів.
Щодо посилання відповідач у справі на те, що постанова про зупинення дії відповідних наказів про застосування до позивачів спеціальних санкцій не надходила, колегія суддів зазначає наступне.
Так, постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2019 року розміщена в Єдиному державному реєстрі судових рішень.
Крім того, в судовому засіданні Шостого апеляційного адміністративного суду 15.01.2019 р. у справі №640/18153/18 брала участь уповноважений представник Мінекономрозвитку Суховій О.В., отже, про прийняте у справі рішення відповідачу було достовірно відомо.
Відповідно до ч. 1 ст. 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.
Згідно зі ст. 370 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.
Окрім зазначеного вище колегія суддів звертає увагу на те, що 07.02.2019 року набув чинності Закон України «Про валюту і валютні операції» № 2473-УІП від 21.06.2018 року, відповідно до пп. «д» п. З ч. 4 ст. 16 якого статтю 37 «Спеціальні санкції» виключено із Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» № 959-ХП від 16.04.1991 року.
Відповідно, з тексту Закону «Про зовнішньоекономічну діяльність» також були виключені усі посилання на статтю 37 цього Закону.
Скасування ст. 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» є загальновідомим фактом, який доведено до відома усіх фізичних та юридичних осіб України шляхом опублікування відповідного нормативно-правового акту в установленому законом порядку.
Колегія суддів зазначає, що відповідач, після зупинення дії Наказів Мінекономрозвитку № 1349 та № 1351 від 21.09.2018 року (у період дії забезпечення позову в адміністративній справі № 640/18135/18), а також після того, як 07.02.2019 року із Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» було виключено ст. 37 «Спеціальні санкції», пославшись на виключену норму закону (ст. 37 Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність») прийняв оскаржувані накази № 228 та № 229 від 14.02.2019 р., якими перевів Відповідачів на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, тобто застосував до Позивачів спеціальні санкції,
Таким чином, прийнявши оскаржувані накази № 228 та № 229 від 14.02.2019 р., відповідач порушив постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 15.01.2019 року у справі № 640/18135/18 про забезпечення позову, а також вимоги Закону України «Про валюту і валютні операції» № 2473-VIII від 21.06.2018 року.
Щодо не надання належних та допустимих доказів, які б свідчили про необхідність докладання значних зусиль та витрат для відновлення їх прав без вжиття заходів забезпечення позову, колегія суддів зазначає наступне.
Так, у заяві про забезпечення позову заявника звертали увагу на те, що в разі задоволення судом позовних вимог і скасування оскаржуваних наказів Мінекономрозвитку відновлення порушених прав позивачів буде унеможливлене або потребуватиме значних зусиль, часу та витрат, у зв`язку з наступним.
Щодо ТОВ «Авіаремонтне підприємство «УРАРП», колегія суддів зазначає наступне.
Постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку суб`єктів літакобудування, щодо яких запроваджуються тимчасові заходи державної підтримки» від 09 червня 2010 р. №405 (зі змінами від 18.05.2018 р.) ТОВ «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» внесено до Переліку суб`єктів літакобудування, щодо яких запроваджуються тимчасові заходи державної підтримки.
Колегія суддів звертає увагу на те, що на даний час ТОВ «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» є єдиним в Україні авіаремонтним підприємством, яке ремонтує авіаційні двигуни Д-ЗОКП, Д-ЗОКП-2, які використовуються на літаках Іл-76, для потреб Повітряних Сил Збройних Сил України.
ТОВ «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» виконує роботи в інтересах Міністерства оборони України. Так, з урахуванням вимог Законів України «Про публічні закупівлі», «Про особливості здійснення закупівель товарів, робіт, послуг для гарантованого забезпечення потреб оборони» між Товариством та Військовою частиною НОМЕР_1 укладені та виконані в повному обсязі Договір № 63/17 від 07.04.2017 року, Договір № 104/18 від 23.06.2018 року, предметом яких було виконання середнього ремонту авіаційних двигунів Д-ЗОКП-2 для літаків 1л-76 належності Повітряних Сил Збройних Сил України.
08.04.2019 року між Військовою частиною НОМЕР_1 та ТОВ «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» укладено договір № 28/19 на ремонт 10 авіаційних двигунів Д-ЗОКП-2.
Термін виконання Позивачем-1 ремонту всіх 10 авіаційних двигунів визначений умовами тендеру - до 15.11.2019 року.
Окрім зазначеного, звертає увагу на те, що розробником літака Іл-76 є російське підприємство 0КБ ім. Іллюшина, а ремонт авіаційних двигунів Д-ЗОКП та Д-ЗОКП-2, які використовуються на даному типі літаків, крім Позивача-1 виконують тільки російські авіаремонтні підприємства - Акціонерне товариство « 1230-й авіаремонтний завод» (м. Стара Русса, РФ) та Відкрите акціонерне товариство «Науково-виробниче об`єднання «Сатурн» (м. Рибинськ, РФ).
В Україні лише ТОВ «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» має повне право ремонтувати та здійснювати авторський) і технічний супровід ремонту та експлуатації планерів літаків Іл-76 як розробник.
ТОВ «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» має Сертифікати, видані Державіаслужбою України, а саме: сертифікат схвалення організації розробника ІІА.211.0046, виданій Державіаслужбою 08.06.2015 року; сертифікат схвалено організації розробника з технічного обслуговування ПА. 145.0065, виданий Державіаслужбою 28.12.2012 року; додатковий сертифікат типу № ОТТ0177, виданий Державіаслужбою 12.05.2016 року; додатковий Сертифікат типу № ОТВ0067, виданий Державіаслужбою 12.03.2015 року.
У зв`язку з тим, що авіаційні двигуни Д-ЗОКП, Д-ЗОКП-2 не випускаються на Україні, у ТОВ «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» існує потреба у здійсненні безперервної зовнішньоекономічної діяльності для забезпечення своєчасного імпорту запасних частин для ремонту двигунів, зокрема для виконання своїх зобов`язань перед Міністерством оборони України.
Пунктом 1.3 Положення про порядок видачі разових (індивідуальних) ліцензій, затвердженого Наказом Міністерства економіки України 17.04.2000р. № 47, визначено, що разова (індивідуальна) ліцензія є підставою для здійснення окремої зовнішньоекономічної операції суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності, до яких застосована спеціальна санкція - індивідуальний режим ліцензування.
Отже, індивідуальне ліцензування зовнішньоекономічної діяльності вимагає від Позивача-1 отримання індивідуальної ліцензії на кожну зовнішньоекономічну операцію, в тому числі окремо на кожну таку операцію в межах одного контракту.
При цьому, п. 2.10 зазначеного Положення Мінекономрозвитку розглядає подану заявку про видачу індивідуальної ліцензії протягом 15 робочих днів з дати її реєстрації, після подання повного комплекту документів та сплати заявником державного збору за видачу такої ліцензії.
Виходячи із особливостей здійснення авіаремонтної діяльності, зокрема в частині наявних зобов`язань Позивача перед Міністерством оборони України, не можливо завчасно визначити, в яких саме запасних частинах та коли виникне потреба, і чи виникне взагалі. Отже, неможливо завчасно подати до Мінекономіки відповідний пакет документів, а очікування прийняття рішення про видачу індивідуальної ліцензії тягне величезні збитки, як для ТОВ «Авіаремонтне підприємство «УРАРП», так і для Повітряних Сил Збройних Сил України. Відшкодування усіх завданих при цьому збитки покладатиметься на Позивача-1.
При цьому, виходячи із специфіки ремонту та експлуатації авіаційних двигунів, замовник (держава) не має можливості укласти договір про технічне обслуговування з іншим підприємством, враховуючи, що ТОВ «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» є єдиним підприємством в Україні, яке має сертифікат схвалення організації розробника для авіаційних двигунів Д-ЗОКП, Д-ЗОЮІ-2 (UA.21J.0046, виданий Державіаслужбою 08.06.2015 року), а також має усі необхідні сертифікати організації з технічного обслуговування.
Крім того, звертаємо увагу суду, що за умовами договору № 28/19 від 08.04.2019 року про закупівлю послуг за державні кошти, Позивач-1 має завершити виконання ремонту 10-ти авіаційних двигунів для Повітряних Сил Збройних Сил України в строк до 15.11.2019 року. Порушення строків виконання тягне настання негативних наслідків як для Позивача-1 (у вигляді сплати штрафних санкцій та пені), так і для Держави, у вигляді зриву виконання оборонного замовлення.
ТОВ «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» постійно здійснює зовнішньоекономічну діяльність, тому будь-яке її зупинення або обмеження має істотні негативні наслідники для позивача.
Колегія суддів звертає увагу на пояснення ТОВ «Авіаремонтне підприємство «УРАРП», а саме на те, що після набрання чинності постановою Шостого апеляційного адміністративного суду про забезпечення позову, якою зупинена дія наказу про застосування до позивача спеціальних санкцій, Позивач-1 продовжив здійснювати свою зовнішньоекономічну діяльність.
Митні органи безперешкодно здійснювали митне оформлення вантажів (авіаційних двигунів), які передавались в ремонт до ТОВ «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» (за Договором субпідряду, укладеного з ТОВ «Флайт Сервіс ЛТД» від 17.01.2019 року № УФ 1701/01).
Викладене підтверджується, наприклад, митною декларацією ІМ-51 № ІІА504160/2019/300148 від 01.02.2019 року.
Після прийняття відповідачем оскаржуваних наказів митні органи відмовляють Позивачу-1 в митному оформленні товару з посиланням на наявність спеціальних санкцій (індивідуального режиму ліцензування).
На даний час позивач-1 вже поніс значні матеріальні збитки від застосування до нього спеціальних санкцій у вигляді індивідуального ліцензування зовнішньоекономічної діяльності, які призвели до невиконання Позивачем своїх зобов`язань за зовнішньоекономічним договором 28/01-19/01 від 28.01.2019 року.
Зокрема, 04.04.2019 р. Миколаївською митницею ДФС Позивачу-1 було відмовлено в митному оформленні товару (картка відмови № ІІА 504160/2019/00013 від 04.04.2019 року, митна декларація, за якою відмовлено у випуску товарів - ІІА 504160.2019.300608 від 04.04.2019 р.) з посиланням на застосування до нього спеціальних санкцій - індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності.
У зв`язку з цією відмовою було зірвано виконання Договору купівлі-продажу №28/01-19/01 від 28 січня 2019 року, укладеного між ТОВ «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» та Компанією «TECHNOLINE FZC» (ОАЕ), предметом якого є купівля-продаж двох авіаційних двигунів, які Позивач-1 зобов`язаний був поставити до ОАЕ в строк до 5 квітня 2019 року.
Вказаний договір було укладено після зупинення постановою Шостого апеляційного адміністративного суду дії спеціальних санкцій щодо підприємства, отже позивач-1 не міг передбачити, що відповідач проігнорує рішення суду та штучно продовжить дію спеціальних санкції до Позивача-1, що унеможливить виконання Позивачем-1 взятих на себе зобов`язань та потягне обов`язок сплати штрафних санкцій у значному розмірі.
Зокрема, пунктом 6.3 даного Договору передбачено, що в разі відправки двигунів після 05.04.2019 року, ТОВ «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» зобов`язано Покупцю штрафні санкції в розмірі 500 доларів США за кожний день затримки кожного авіаційного двигуна.
Таким чином станом на дату подання цієї апеляційної скарги розмір штрафу, який підлягає сплаті Позивачем 1, вже становить 12 000 доларів США, і кожного дня ця сума збільшується.
Також у зв`язку з відмовою в митному оформленні Позивач-1 поніс витрати, пов`язані із скасуванням букінгу контейнеру на експортне перевезення №968539004, замовленого у Компанії «MAERSK» (експортний інвойс № від 05.04.2019 р.)
Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що застосування до позивача-1 спеціальних санкцій у вигляді індивідуального ліцензування зовнішньоекономічної діяльності вже призвело до зриву виконання позивачем-1 своїх зобов`язань перед зарубіжними контрагентами, та завдало істотних збитків, та ставить під загрозу виконання державного оборонного замовлення.
Щодо Компанії «STYRON TRADING INCORPORATION FZE», колегія суддів зазначає наступне.
Так, Компанії «STYRON TRADING INCORPORATION FZE» є мажоритарним учасником ТОВ «Авіаремонтне підприємство «УРАРП».
З метою розвитку авіаційної галузі України Позивач-2 офіційно інвестував в Україну понад З 000 000 доларів США.
На даний час рішенням учасників ТОВ «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» (протокол № 20/08-18 від 20.08.2018 року) з метою збільшення активів Товариства для забезпечення безперешкодного виконання державного оборонного замовлення, а саме закупки ремфонду, своєчасного розрахунку з контрагентами, а також забезпечення проведення позивачем-1, як утримувачем сертифікатів Державіаслужби України та Мінобороьш України, виконання досліджень з метою вивчення можливості продовження ресурсів авіаційних двигунів та планерів літаків Іл-76 для Міністерства оборони України, прийнято рішення про збільшення статутного капіталу позивача-1 за рахунок інвестицій Позивача-2 в сумі 30 000 000 грн.
Наданий час позивач-2 вже вніс до статутного капіталу Позивача-1 інвестицій на загальну суму 51 040 324 грн. 50 коп., в тому числі на виконання рішення Позачергових загальних зборів учасників ТОВ «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» - 500 000 доларів США, що становило 12 174 675 за курсом ПБУ.
Таким чином, на даний час недовнесено до статутного капіталу Позивача-1 17 825 324 гривні 50 коп.
На підставі вище зазначеного, колегія суддів вказує, що протиправні обмеження зовнішньоекономічної діяльності позивача-2 відповідно зупинять подальші інвестиції Компанії в українську економіку, зокрема у розвиток державної авіації України, а також поставить під загрозу виконання позивачем-1 робіт в інтересах Міністерства оборони України.
На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що невжиття заходів, про які просить позивач, може створити очевидну небезпеку заподіяння шкоди його правам, свободам та інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі, захист вказаних прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів та для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль і витрат.
За таких обставин суд апеляційної вбачає наявність підстав для задоволення заяви про забезпечення адміністративного позову.
Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
За правилами ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.
З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку щодо задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаремонтне підприємство «УРАРП», Компанії «STYRON TRADING INCORPORATION FZE» про забезпечення позову, а саме:
- зупинити дію наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (ідентифікаційний код 37508596; 01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 12/2) від 14 лютого 2019 року № 229 «Про переведення суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності» в частині переведення Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» (, місцезнаходження: вул. Світлогірська, 5/6, м. Київ, 03065) на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до набрання законної сили рішенням суду у даній справі;
- зупинити дію наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (ідентифікаційний код 37508596; 01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 12/2) від 14 лютого 2019 року № 228 Про переведення іноземних суб`єктів господарської діяльності на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності» в частині переведення Компанії-нерезидента «STYRON TRADING INCORPORATION FZE» (P.O.Box 4994, Вільна зона Фуджейри, м. Фуджейра, ОАЕ) на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.
Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 312, 317, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представників Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаремонтне підприємство «УРАРП», Компанії «STYRON TRADING INCORPORATION FZE» - Стахова Романа Віталійовича, ОСОБА_1 - задоволити.
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаремонтне підприємство «УРАРП», Компанії «STYRON TRADING INCORPORATION FZE» про забезпечення позову задоволити.
Зупинити дію наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (ідентифікаційний код 37508596; 01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 12/2) від 14 лютого 2019 року № 229 «Про переведення суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності України на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності» в частині переведення Товариства з обмеженою відповідальністю «Авіаремонтне підприємство «УРАРП» (, місцезнаходження: вул. Світлогірська, 5/6, м. Київ, 03065) на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.
Зупинити дію наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (ідентифікаційний код 37508596; 01008, м. Київ, вул. Михайла Грушевського, 12/2) від 14 лютого 2019 року № 228 Про переведення іноземних суб`єктів господарської діяльності на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності» в частині переведення Компанії-нерезидента «STYRON TRADING INCORPORATION FZE» (P.O.Box 4994, Вільна зона Фуджейри, м. Фуджейра, ОАЕ) на індивідуальний режим ліцензування зовнішньоекономічної діяльності - до набрання законної сили рішенням суду у даній справі.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.
(Повний текст виготовлено 29 травня 2019 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

О.Є. Пилипенко