Справа № 826/17548/18
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

27 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2019 року, що прийняте о 15 год. 48 хв. у місті Києві (повний текст складений 05 березня 2019 року), у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Лезниківський кар`єр" до Державної служби геології та надр України про визнання протиправним та скасування наказу в частині,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби геології та надр України від 07.09.2018 № 311 в частині зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами від 05.03.1999 № 1771, наданого ТОВ "Лезниківський кар`єр" на видобування граніту у Лезниківському родовищі Житомирської області

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2019 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржуваний наказ є обґрунтованим та правомірним.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 06.06.2018 посадовими особами Держгеонадра проведено планову перевірку ТОВ "Лезниківський кар`єр" з питань дотримання вимог законодавства у сфері видобування корисних копалин.

За результатами перевірки складено акт № 06-03/23/2018-27/п (75), яким за ТОВ "Лезниківський кар`єр" зафіксовано порушення:

1) підпункту 4 пункту 17 постанови Кабінету Міністрів України № 615 в частині невнесення змін до спеціального дозволу № 1771 щодо кількості затверджених запасів згідно з протоколом ДКЗ України від 01.03.2018 № 4310;

2) статті 40 Кодексу України про надра та постанови Кабінету Міністрів України від 14.02.1995 № 114 в частині відсутності акту прийомки-передачі Лезниківського родовища гранітів у промислове освоєння згідно з протоколом ДКЗ України від 01.03.2018 № 4310;

3) статті 24 Кодексу України про надра та Порядку № 615 не виконуються вимоги п. 5 Угоди про умови користування надрами № 1771 в частині обсягів видобування корисних копалин на рівні 500 тис м.куб. на рік, в той час як за даними форми 5-гр та маркшейдерській документації у 2016 році видобуто 156,191 тис. куб. м., у 2017 - було видобуто 151,382 тис. куб.м.;

4) статей 13-15, 51, 53 Кодексу України про надра, постанов Кабінету Міністрів України № 554 від 27.07.1995, № 1099 від 03.10.1997, НПАОН 00.0-5.02-76 "Міжгалузева інструкція по визначенню та контролю добування та розкривних порід на кар`єрах", НПАОН 00.0-1.01-85 "Єдині правила охорони надр при розробці покладів твердих корисних копалин" в частині неузгодженості техно-робочого проекту розробки та рекультивації Лезниківського родовища гранітів фактичним показникам у зв`язку з переоцінкою запасів гранітів відповідно до протоколу ДКЗ України від 01.03.2018;

5) пункту 17 Порядку № 615 - не надано договір про здійснення моніторингу та наукового супроводження. Не приведено у відповідність пункт 6 особливих умов спеціального дозволу № 1771 у зв`язку з виключенням абзацу 3 пункту 26 Порядку № 615 щодо обов`язкового моніторингу та супроводження спеціалізованими державними геологічними підприємствами;

6) статей 51, 53 Кодексу України про надра, постанови Кабінету Міністрів України № 1099 від 03.10.1997, НПАОН 00.0-5.02-76 "Міжгалузева інструкція по визначенню та контролю добування та розкривних порід на кар`єрах", НПАОН 00.0-1.01-85 "Єдині правила охорони надр при розробці покладів твердих корисних копалин" в частині корегування технічного проекту освоєння ділянки надр фактичним показникам (у 2016 році видобуто 156,191 тис. куб. м., у 2017 - було видобуто 151,382 тис. куб.м., тоді як заявлено 500 тис. куб.м.;

7) статті 53 Кодексу України про надра, наказів Мінгео СРСР від 17.06.1960 № 221, 83, 100, 155, 199, 29, 224, 225, 263, 354, 77, 198, НПАОН 00.0-1.01-85 "Єдині правила охорони надр при розробці покладів твердих корисних копалин" в частині ведення журналу геолога, що містила інформацію про петрографічний склад, структуру, текстуру порід, їх тріщинуватість в частині видобування блочної продукції.

Відповідно до припису від 06.06.2018 № 369-14/06 Держгеонадра зобов`язано ТОВ "Лезниківський кар`єр" усунути вищевказані порушення у строк до 09.07.2018.

Листом від 04.07.2018 № 0718/03 позивач повідомив відповідача про виконання припису від 06.06.2018 № 369-14/06, до якого додав копію заяви від 01.06.2018 № 0618/01, копію акта до протоколу від 01.03.2018, копію договору на коригування техно-робочого проекту "Розробки та рекультивації Лезниківського родовища гранітів", копію договору № 1/10-М від 01.10.2013 та звіту № 1.2.0/09-12-14, копію витягу з журналу геолога (а.с. 53).

Указаний лист був направлений на адресу відповідача 06.07.2018 цінним листом з повідомленням про вручення, проте не був вручений та повернувся на адресу позивача без відмітки про причини невручення (а.с. 54, 56, 57).

Листом від 03.08.2018 № 659-14/06 відповідач повідомив позивача, що у зв`язку з невиконанням ТОВ "Лезниківський кар`єр" в установлений строк приписів щодо усунення порушень законодавства у сфері надрокористування, Центральний міжрегіональний відділ буде вносити подання щодо зупинення дії спеціального дозволу на користування надрами № 1771 від 05.03.1999 (а.с. 58-59).

Листом від 14.08.2018 № 0808/05 позивач повідомив відповідача, що своєчасно направив документи на підтвердження виконання припису, проте з невідомих причин останні не були отримані відповідачем (а.с. 62). Позивач стверджує, що не отримав від відповідача відповіді на лист від 14.08.2018 № 0808/05.

На підставі підпунктів 1, 4 пункту 22 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.05.2011 № 615, 07.09.2018 Держгеонадра прийнято наказ від 07.09.2018 № 311 "Про зупинення дії, анулювання спеціальних дозволів на користування надрами, встановлення термінів на усунення порушень, та внесення змін до наказів", яким зупинено дію спеціального дозволу від 05.03.1999 № 1771 (а.с. 22, 23).

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що позивачем було вжито заходи для повідомлення відповідача про усунення порушень законодавства у сфері надрокористування, проте ненадання відповідачем правової оцінки обставинам, викладеним позивачем у листі від 04.07.2018 № 0718/03 та доданим до нього документам, унеможливлює прийняття спірного наказу.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 1 Кодексу України про надра, надра - це частина земної кори, що розташована під поверхнею суші та дном водоймищ і простягається до глибин, доступних для геологічного вивчення та освоєння.

Згідно частини першої статті 4, частини першої статті 13 Кодексу України про надра, надра є виключною власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Користувачами надр можуть бути підприємства, установи, організації, громадяни України, а також іноземці та особи без громадянства, іноземні юридичні особи.

За змістом частини першої статті 19 Кодексу України про надра, надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу.

Згідно частини другої статті 16 Кодексу України про надра спеціальні дозволи на користування надрами надаються переможцям аукціонів, крім випадків, визначених Кабінетом Міністрів України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, або Радою міністрів Автономної Республіки Крим щодо розробки родовищ корисних копалин місцевого значення на території Автономної Республіки Крим

Як вбачається з матеріалів справи, позивач має спеціальний дозвіл на користування надрами від 05.03.1999 № 1771, що виданий строком на 20 років.

Права та обов`язки користувачів надр визначені статтею 24 Кодексу України про надра.

Згідно статті 56 Кодексу України про надра основними вимогами в галузі охорони надр є: забезпечення повного і комплексного геологічного вивчення надр; додержання встановленого законодавством порядку надання надр у користування і недопущення самовільного користування надрами; раціональне вилучення і використання запасів корисних копалин і наявних у них компонентів; недопущення шкідливого впливу робіт, пов`язаних з користуванням надрами, на збереження запасів корисних копалин, гірничих виробок і свердловин, що експлуатуються чи законсервовані, а також підземних споруд; охорона родовищ корисних копалин від затоплення, обводнення, пожеж та інших факторів, що впливають на якість корисних копалин і промислову цінність родовищ або ускладнюють їх розробку; запобігання необгрунтованій та самовільній забудові площ залягання корисних копалин і додержання встановленого законодавством порядку використання цих площ для інших цілей; запобігання забрудненню надр при підземному зберіганні нафти, газу та інших речовин і матеріалів, захороненні шкідливих речовин і відходів виробництва, скиданні стічних вод; додержання інших вимог, передбачених законодавством про охорону навколишнього природного середовища.

У разі порушення вимог статті 56 та інших статей цього Кодексу користування надрами може бути обмежено, тимчасово заборонено (зупинено) або припинено центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці, або іншим державним органом, уповноваженим на застосування таких заходів реагування, в порядку, встановленому законодавством (частина перша статті 57 Кодексу України про надра).

Згідно частини першої статті 60 Кодексу України про надра державний контроль і нагляд за веденням робіт по геологічному вивченню надр, їх використанням та охороною спрямовані на забезпечення додержання всіма державними органами, підприємствами, установами, організаціями та громадянами встановленого порядку користування надрами, виконання інших обов`язків щодо охорони надр, встановлених законодавством України.

Частиною третьою статті 61 Кодексу України про надра передбачено, що державний контроль за використанням і охороною надр у межах своєї компетенції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Згідно пункту 5 частини першої, пункту 3 частини третьої статті 62 Кодексу України про надра орган державного геологічного контролю перевіряє дотримання нормативів, стандартів та інших вимог щодо геологічного вивчення та використання надр, умов спеціальних дозволів на користування надрами та угод про умови користування надрами та має право давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) про усунення недоліків і порушень під час геологічного вивчення надр.

Як зазначалося, відповідно до припису від 06.06.2018 № 369-14/06 Держгеонадра зобов`язано ТОВ "Лезниківський кар`єр" у строк до 09.07.2018 усунути порушення, зафіксовані в акті перевірки від 06.06.2018 № 06-03/23/2018-27/п (75).

Згідно з пунктом 25 Порядку надання спеціальних дозволів на користування надрами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 травня 2011 року № 615 (далі - Порядок) про надання, продовження строку дії, зупинення, поновлення, переоформлення, видачу дубліката, анулювання дозволу та внесення змін до нього орган з питань надання дозволу видає наказ, а Рада міністрів Автономної Республіки Крим - розпорядження.

Приймаючи оскаржуване рішення про зупинення дії дозволу, відповідач посилався на підпункти 1, 4 пункту 22 Порядку, якими передбачено, що дія дозволу зупиняється органом з питань надання дозволу безпосередньо або за поданням Мінприроди, центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сфері здійснення державного гірничого нагляду, епідеміологічного нагляду (спостереження), державного нагляду (контролю) за додержанням вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища, органів місцевого самоврядування, органів ДФС у разі: 1) порушення надрокористувачем умов користування надрами, передбачених дозволом або угодою про умови користування ділянкою надр; <…> 4) невиконання в установлений строк приписів уповноважених органів щодо усунення порушень законодавства у сфері надрокористування або охорони навколишнього природного середовища; <…>.

Водночас, колегія суддів наголошує на тому, що позивач у визначений у приписі строк направив відповідачу відомості про усунення виявлених перевіркою порушень.

Так, як вірно зазначено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 06.07.2018 позивачем на адресу відповідача було направлено лист та підтвердні документи на усунення порушень. Тобто, враховуючи положення статті 255 Цивільного кодексу України позивачем дотримано визначений у приписі строк.

Водночас, поштове відправлення, надіслане відповідачу не було вручено останньому з незалежних від позивача причин.

Суд апеляційної інстанції не заперечує викладених в апеляційній скарзі доводів про те, що винесення припису не є перешкодою для прийняття наказу про зупинення дії дозволу відповідно до підпункту 1 пункту 22 Порядку. Водночас, у даному випадку має місце ситуація, у якій станом на час прийняття оскаржуваного наказу, позивач у визначений законом спосіб повідомив відповідача про відсутність виявлених порушень (їх усунення). У свою чергу, відповідач не перевіряв надісланих позивачем пояснень та документів, тобто не було належним чином встановлено, що станом на час прийняття наказу порушення існували (продовжували існувати).

Беручи до уваги вчинення позивачем залежних від нього дій щодо повідомлення належним чином відповідача про відсутність виявлених перевіркою порушень та виконання у встановлений строк вимог припису, колегія суддів дійшла висновку, про передчасність оскаржуваного наказу, оскільки без дослідження відповідачем у межах своєї компетенції поданих позивачем матеріалів, вважати оскаржуваний наказ обґрунтованим немає підстав.

Відповідно до пунктів 3, 9 частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

На переконання колегії суддів, наведені приписи КАС відповідачем при прийнятті оскаржуваного наказу не було дотримано. Відносно позивача у даному випадку також було порушено принцип належного урядування та його законне очікування на прийняття до уваги поданих ним документів при вирішенні питання зупинення дії дозволу на користування надрами.

Колегія суддів також звертає увагу, що суд не спростовує виявлених у ході перевірки порушень, однак наголошує, що для винесення обґрунтованого рішення з урахуванням права позивача на участь у цьому процесі, відповідач має прийняти до уваги та у межах своєї компетенції надати оцінку наданим позивачем документам на виконання вимог припису.

При цьому, оскільки вказані позивачем пояснення та надані на виконання вимог припису документи не слугували підставою та не були досліджені відповідачем при прийняті оскаржуваного наказу, колегія суддів не вбачає підстав для надання ним оцінки, оскільки це фактично свідчитиме про підміну судом повноважень відповідача, до компетенції якого і належить перевірка та оцінка додатково поданих позивачем документів для цілей прийняття певного рішення за результатами вирішення питання наявності підстав для зупинення дії дозволу чи застосування інших заходів впливу.

За таких обставин, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції про передчасність оскаржуваного наказу.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що Отже, суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення позову.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби геології та надр України залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов