Справа № 813/3634/17
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/3287/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів - Обрізка І. М., Сеника Р. П.,

за участю секретаря судового засідання - Кітраль Х. І.,

представника апелянта - Рибака Н. Я.,

представника позивача - Броневицького С. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС на ухвалу судді Галицького районного суду м. Львова від 08 лютого 2019 року у справі № 813/3634/17 (ухвала постановлена суддею Волоско І. Р. у м. Львові) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Захід Імпорт» до Львівської митниці ДФС про визнання протиправними дій,

ВСТАНОВИВ:

12 жовтня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Захід Імпорт» (далі - ТзОВ «Захід Імпорт») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Львівської митниці ДФС, в якому просило визнати протиправними дії відповідача щодо складення протоколу про порушення митних правил від 07 квітня 2015 року № 0759/20916/15, вилучення товару та поміщення його на склад Львівської митниці ДФС, а в подальшому - передачі на реалізацію ТзОВ «Арктур», стягнути з відповідача грошові кошти на загальну суму 645361,65 грн, з яких 579861,65 грн реальних збитків та 65500,00 грн витрат на правову допомогу.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 08 травня 2018 року справу передано на розгляд Галицького районного суду м. Львова на підставі пункту 3 частини першої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 09 липня 2018 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 03 вересня 2018 року, закрито провадження в частині позовних вимог про стягнення з відповідача грошових коштів на загальну суму 645361,65 грн.

Ухвалою судді Галицького районного суду м. Львова від 08 лютого 2019 року справу передано на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду на підставі пункту 3 частини першої статті 29 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки така предметно підсудна виключно окружному адміністративному суду.

Не погодившись із ухвалою судді суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, у якій, з покликанням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для передачі справи до Львівського окружного адміністративного суду, оскільки спори між адміністративними судами щодо підсудності не допускаються, а вказана справа вже була передана з Львівського окружного адміністративного суду. Зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою висновки суду апеляційної інстанції (апеляційне провадження № 876/6201/18) щодо юрисдикції даного спору та непідсудності його адміністративному суду.

Позивач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, просить залишити її без змін.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити, покликаючись на викладені в ній доводи.

Представник позивача в судовому засіданні заперечив проти вимог апеляційної скарги, покликаючись на те, що оскаржуване судове рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, просив відмовити в її задоволенні.

Заслухавши доповідь головуючого судді, пояснення учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07 квітня 2015 року головним державним інспектором митного поста «Запитів» Львівської митниці ДФС Майкутом І. Я. складено протокол про порушення митних правил № 0759/20916/15, в якому зафіксовано, що 27 березня 2015 року ОСОБА_1 як декларантом ТзОВ «Захід Імпорт» до митного оформлення на м/п «Запитів» Львівської митниці ДФС подано товаросупровідні документи та митну декларацію № 209160000/2015/003542 на товар № 1 «Одяг, що був у використанні, для подальшого використання з текстильних матеріалів, у змішаному вигляді зі ступенем зносу не більше 25%, літньо-осіннього сезону: футболки в асортименті» код за УКТЗЕД (ставка ввізного мита 5%), вагою брутто 12250 кг, вагою нетто 12180 кг, митною вартістю 343487,68 грн, а також товар 2 «Взуття, що використовувалось (ступінь зносу 25%) у змішаному вигляді, не сортоване чоловіче, жіноче, підліткове 2 та 3 категорії» код за УКТЗЕД (ставка ввізного митна 5,3 %) вагою брутто 1315 кг, вагою нетто 1307 кг, митною вартістю 37472,96 грн.

Рішенням Відділу класифікації товару Львівської митниці ДФС від 03 квітня 2015 року № КТ-225-2015 код товару №1 за УКТЗЕД визначено , а саме: «Легкі трикотажні вироби - футболки з бавовни, з коротким рукавом, з круглим вирізом, без застібок, без кишень, без коміра, різних кольорів, без видимих ознак використання (носіння), з розрізаною навпіл текстильною етикеткою» (ставка ввізного мита 12%), що свідчить про неточність і недостовірність відомостей щодо найменування, назви, коду згідно УКТЗЕД та вартості задекларованого товару № 1 у митній декларації та є порушенням митних правил, передбачених статтею 472 Митного кодексу України.

Вказаний товар було тимчасово вилучено та передано на реалізацію ТзОВ «Артур».

Справа про порушення ОСОБА_1 митних правил, передбачених статтею 472 Митного кодексу України, № 0759/20916/15, була розглянута Галицьким районним судом м. Львова та переглянута в апеляційному порядку Апеляційним судом Львівської області за правилами Кодексу України про адміністративні правопорушення, рішення набрало законної сили.

Таким чином, спірні правовідносини виникли між ТзОВ «Захід Імпорт» та Львівською митницею ДФС у зв`язку із складенням протоколу про порушення митних правил № 0759/20916/15, вилученням товару № 1, зазначеного в митній декларації, та передачі його на реалізацію, тобто стосуються дій суб`єкта владних повноважень у справі про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір. В свою чергу, публічно-правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи (пункти 1, 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ за статтею 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності передбачені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з частиною першої якої адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Разом з тим, порядок провадження у справах про порушення митних правил, процесуальні дії та порядок їх проведення, оскарження постанов у справах про порушення митних правил визначені Митним кодексом України.

Відповідно до статті 522 Митного кодексу України справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468-470, 474, 475, 477-481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Справи про порушення митних правил, передбачені статтями 471-473, 476, 482-484 цього Кодексу, а також усі справи про порушення митних правил, вчинені особами, які не досягли 18-річного віку, розглядаються місцевими судами (суддями).

Згідно з частиною п`ятою статті 529 Митного кодексу України постанова суду (судді) у справі про порушення митних правил може бути оскаржена особою, стосовно якої вона винесена, представником такої особи або органом доходів і зборів, який здійснював провадження у цій справі. Порядок оскарження постанови суду (судді) у справі про порушення митних правил визначається Кодексом України про адміністративні правопорушення та іншими законами України.

Відповідно до частини третьої статті 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення апеляційна скарга подається до відповідного апеляційного суду через місцевий суд, який виніс постанову.

Аналіз викладених правових норм дає підстави для висновку, що справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності митних органів у справах про порушення митних правил, розгляд яких віднесено до компетенції митних органів, є адміністративними справами, а спори з приводу рішень, дій чи бездіяльності митних органів у справах про порушення митних правил, розгляд яких віднесено до компетенції місцевих судів, не підлягають розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене, а також те, що дії митного органу щодо складення протоколу про порушення митних правил, вилучення та реалізації товару є процесуальними діями суб`єкта владних повноважень в межах справи про порушення митних правил, дана справа предметно не підсудна окружному адміністративному суду, що свідчить про помилковість висновку судді суду першої інстанції про наявність підстав для передачі справи на розгляд до Львівського окружного адміністративного суду.

Крім цього, Верховний Суд у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 712/7385/17 висловився, що оскільки дії відповідачів щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення без ухвалення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності не породжують правових наслідків для позивача та не порушують його права, то вони окремо від постанови суду про притягнення до адміністративної відповідальності не оскаржуються.

Більше того, суддею суду першої інстанції порушено вимоги статті 30 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки допущено спір щодо підсудності між адміністративними судами.

Покликання суду першої інстанції в оскаржуваній ухвалі на правовий висновок Верховного Суду, викладений у справі № 273/1423/16-а, є безпідставним, адже постанова у цій справі ухвалена Верховним Судом на підставі інших фактичних обставин.

З огляду на викладене, суддя суду першої інстанції зробила необґрунтований висновок, що позов у даній справі предметно підсудний окружному адміністративному суду, та безпідставно не встановила чи належить даний позов розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання щодо предметної юрисдикції даного спору, що відповідно до статті 320 Кодексу адміністративного судочинства України, є підставою для скасування ухвали судді та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 310, 312, 313, 320, 321, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Львівської митниці ДФС задовольнити.

Ухвалу судді Галицького районного суду м. Львова від 08 лютого 2019 року у справі № 813/3634/17 - скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 28 травня 2019 року.