Справа № 160/7798/18
Суддя: Прокопчук Т.С.
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2019 року м. Дніпросправа № 160/7798/18

Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Прокопчук Т.С. (доповідач),
суддів: Кругового О.О., Шлай А.В.,
за участю секретаря судового засідання Іотової А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року (головуючий суддя: Тулянцева І.В) по адміністративній справі № 160/7798/18

за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, 3 особи ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до відповідача Міністерства оборони України (далі МО України), 3 особи ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі Дніпропетровський ОВК), в якому він просить визнати протиправним рішення МО України №65 від 22.06.2018 року щодо відмови йому в нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги;

зобов`язати МО України здійснити нарахування та виплату йому одноразової грошової допомоги в розмірі 250 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату зміни причини захворювання для встановлення інвалідності 10.10.2017 року.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. Позиція суду обґрунтована правомірністю прийнятого відповідачем рішення, виходячи з відсутності в позивача підстав для нарахування та виплати зазначеної одноразової грошової допомоги, виходячи з приписів абз.2 ч. 4 ст. 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 року (далі - Закон № 2011-XII) та п. 8 Порядку призначення і виплати грошової допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року (далі Порядок №975).

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом надана невірна оцінка встановленим обставинам справи та помилково застосовано норми права, що регулюють спірні відносини.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права та правової оцінки обставин у справі колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.1,2,3 ст. 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст.2 та ч.4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10.01.2019 року не відповідає, а вимоги апеляційної скарги є частково обґрунтованими з огляду на наступне.

Із матеріалів справи вбачається, що наказом Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України №749 від 27.12.2014 року (а.с 17), підполковника ОСОБА_1 , старшого офіцера відділу комплектування офіцерським складом управління персоналом штабу оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_2 » Сухопутних військ Збройних Сил України, звільнено з військової служби в запас на підставі пп. «б» ч.6 ст. 26 (за станом здоров`я) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» № 2232-ХІІІ від 25.03.1992 року (далі - Закон № 2232-ХІІІ).

З даних довідки до акту огляду МСЕК серії 10 ААГ № 031321 від 09.11.2015 року вбачається, що починаючи з 26.10.2015 року ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби (а.с 19), у зв`язку з чим нарахована та виплачена одноразова грошова допомога в сумі 96 460грн.

Згідно з Витягом з протоколу засідання ВЛК Південного регіону по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв № 415 від 10.10.2017 року ОСОБА_1 встановлено інший причинний зв`язок захворювання як таке, що пов`язане із захистом Батьківщини (а.с 27).

Відповідно до довідки до акту огляду МСЕК Серії 12 ААА № 651320 від 13.12.2017 року з 06.11.2017 року ОСОБА_1 повторно встановлено третю групу інвалідності, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини (а.с 28), після чого він звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату одноразової грошової допомоги, передбаченої п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII, в розмірі 250 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

ОСОБА_1 комісією МО України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, відмовлено у повторному нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, передбаченої п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-XII, виходячи з приписів абз. 2 ч. 4 ст. 16-3 Закону № 2011-XII та п. 8 Порядку №975, що підтверджено п. 28 протоколу № 65 від 22.06.2018 року засідання зазначеної комісії МО України (а.с 29).

Не погодившись з рішенням позивач звернувся до суду з позовом.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до положень Закону № 2232-ХІІІ.

Приписами ст. 41 Закону № 2232-ХІІІ, у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин визначено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом № 2011-XII.

Підпунктом 4 ч.2 ст. 16, п. «б» ч. 1 ст. 16-2,ч.6,8 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (пп. 4 п. 2 ст. 16 цього Закону).

Одноразова грошова допомога призначається і виплачується МО України, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, а також органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами.

Особи, які мають право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої цим Законом, можуть реалізувати його протягом трьох років з дня виникнення у них такого права.

Постановою Кабінету Міністрів України № 975 від 25.12.2013 року (далі Постанова №975) затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, п.6,12 якого на час виникнення спірних правовідносин визначає аналогічні приписи, визначені пп. 4 ч.2 ст. 16, п. «б» ч. 1 ст. 16-2, абз.2 ч.4, ч.6 ст. 16-3 Закону № 2011-ХІІ.

Крім того п. 3 Порядку № 975 встановлено, що у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності, днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

01.01.2017 року набрав чинності Закон України №1774-VІІІ від 06.12.2016 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» (далі Закон №1774-VІІІ), яким доповнено ч.4 ст.16-3 Закону № 2011-ХІІ абз. 2, відповідно до змісту якого, у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності, виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку зі змінами, що відбулися, не здійснюється.

Постановою Кабінету Міністрів України № 335 від 18.05.2017 року, п. 8 Постанови №975 також доповнено 2 абзацом, з аналогічним абз. 2 ч.4 ст.16-3 Закону № 2011-ХІІ змістом.

Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений і у ч.1 ст. 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Із матеріалів справи вбачається, і зазначені обставини не заперечуються відповідачем, що третю групу інвалідності у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням військової служби, позивачу встановлено 26.10.2015 року, тобто коли Закон №2011-ХІІ, ще не визначав часових обмежень, щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності.

Викладене свідчить, що дія встановлених абз. 2 ч.4 ст.16-3 Закону № 2011-ХІІ (в редакції Закону №1774-VІІІ) та абз. 2 п. 8 Порядку №975 обмежень щодо виплати одноразової грошової допомоги, розповсюджується на позивача з 06.11.2017 року - дати встановлення йому третьої групи інвалідності, у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, що є первинним встановленням, а тому саме з неї починається відлік дворічного строку.

Аналогічна правова позиція висловлена Касаційним адміністративним судом Верховного Суду у постанові від 20.03.2018 року у справі № 295/3091/17 (№К/9901/5281/17).

Викладене свідчить про протиправність рішення МО України №65 від 22.06.2018 року та наявність підстав для визначення йому зобов`язання починаючи з 06.11.2017 року здійснити нарахування та виплату позивачу одноразової грошової допомоги в розмірі 250 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 16-2 Закону № 2011-ХІІ, за вирахуванням раніше отриманої позивачем суми одноразової грошової допомоги в розмірі 96 460 грн.

Оскільки судом першої інстанції не в повному обсязі з`ясовано обставини, що мають значення для справи, рішення винесено з неправильним застосуванням норм матеріального права, це є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. 12, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 10 січня 2019 року по адміністративній справі № 160/7798/18 скасувати та прийняти постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Міністерства оборони України №65 від 22 червня 2018 року про відмову ОСОБА_1 у здійсненні нарахування та виплати одноразової грошової допомоги в розмірі 250 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, відповідно до пункту «б» частини 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Зобов`язати Міністерство оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , починаючи з 06 листопада 2017 року , одноразову грошову допомогу як інваліду третьої групи у зв`язку із захворюванням, пов`язаним із захистом Батьківщини, у розмірі 250 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня 2017 року, відповідно до пункту «б» частини 1 статті 16-2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», та в порядку затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, за вирахуванням раніше виплаченої суми одноразової грошової допомоги.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили 29 травня 2019 року, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови складений 30 травня 2019 року.

Головуючий - суддя Т.С. Прокопчук

суддя О.О. Круговий

суддя А.В. Шлай