Справа № 420/335/19
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/335/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Аракелян М.М., розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

21 січня 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, в якому позивач просить суд визнати протиправним рішення Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №1891 від 04.09.2018 року про відмову поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 ; зобов`язати Малиновське об`єднане у правління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити перерахунок розміру та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , починаючи з 07.10.2009 року, з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, із застосуванням всіх підвищень, індексації, надбавок та доплати як не працюючому пенсіонеру та дитині війни, але в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, здійснити осучаснення пенсії з 01.10.2017 року відповідно до пенсійної реформи України та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що до листопада 1998 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживала в АДРЕСА_1 , отримувала пенсію за віком, надалі виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, в зв`язку із чим виплата пенсії була припинена. 10.03.2017р. представник ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою довіреністю - ОСОБА_2 звернувся до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою про перерахунок та поновлення виплати пенсії за віком та рішенням Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №1891 від 06.04.2017р. в поновленні виплати пенсії відмовлено. Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року у справі № 815/1103/18 позовну заяву задоволено частково та визнано протиправним рішення Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України №1891 від 06.04.2017р., зобов`язано повторно розглянути заяву про поновлення виплати пенсії за віком від 10.03.2017р. з урахуванням висновків суду. Однак, рішенням Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України №1891 від 04.09.2018р. відмовлено ОСОБА_1 у поновленні пенсії за віком з інших підстав. Позивач вважає рішення відповідача №1891 від 04.09.2018р. протиправним, оскільки суперечить приписам Конституції України щодо неможливості скасування конституційних прав і свобод, рівності конституційних прав і свобод громадян незалежно від місця проживання, гарантування піклування та захисту громадянам України, які перебувають за її межами, права громадян на соціальний захист у старості.

Ухвалою суду від 28.01.2019р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Від відповідача 15.02.2019р. за вхід. №5595/19 надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого представник просив відмовити у позовних вимогах у повному обсязі, вказавши, що до листопада 1998 року позивач проживала в АДРЕСА_1 та виїхала за кордон на постійне місце проживання до Ізраїлю, виплату пенсії було припинено на підставі ст. ст. 49, 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.05.2018р. по справі №815/1103/18, відповідачем розглянута заява від 10.03.2017р. про поновлення виплат пенсії за віком з урахуванням правової оцінки , наданої судом у рішенні. Після чого було винесено рішення №1891 від 04.09.2018р. про відмову у поновленні виплати пенсії, оскільки не передбачені умови і механізм виплати пенсії громадянам, які проживають у країнах, з якими не укладено міждержавних договорів щодо пенсійного забезпечення. (а.с.20-23)

Ухвалою суду від 27.02.2019р. призначено розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 26.03.2019 року.

26.03.2019р. від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника.

У зв`язку із знаходженням судді Аракелян М.М. на лікарняному, слухання справи які призначені на 26.03.2019р., на 15.04.2019р. та на 22.04.2019р. не відбулися.

У судове засідання представники сторін не з`явилися.

Враховуючи наявність передбачених приписами ч.9 ст.205 КАС України підстав, та зважаючи на відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, судом ухвалено рішення щодо розгляду даної адміністративної справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в сукупності, та проаналізувавши приписи чинного законодавства, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешкала в АДРЕСА_1 та отримувала пенсію за віком, у листопаді 1998 року виїхала на постійне місце проживання до Ізраїлю, у зв`язку із чим виплата пенсії була припинена.

10.03.2017р. представник ОСОБА_1 за нотаріально посвідченою довіреністю - ОСОБА_2 звернувся до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою про перерахунок та поновлення виплати пенсії за віком. (а.с. 56-63).

Однак, рішенням Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №1891 від 06.04.2017р. в поновленні виплати пенсії відмовлено. (а.с. 53).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 21 травня 2018 року по справі №815/1103/18 визнано протиправним та скасовано рішення Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі № 1891 від 06.04.2017р. про відмову у поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язано Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про поновлення виплати пенсії за віком від 10.03.2017р. з урахуванням висновків суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Зазначене рішення набрало законної сили 20.08.2018р. (а.с.75-83).

На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 21.05.2018р. у справі №815/1103/18, з урахуванням ст. 51 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Малиновським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі розглянута заява від 10.03.2017р. та винесено рішення №1891 від 04.09.2018р. про відмову у поновленні виплати пенсії (на заміну рішення від 06.04.2017р.), оскільки до заяви не долучені документи про фактичне проживання ОСОБА_1 в межах України. (а.с. 69)

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною другою ст.3 Конституції України визначено, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до ст.8 Конституції України вона має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції і повинні відповідати їй.

В силу вимог частини другої ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з частиною другою ст.22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За нормами частини першої ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до п. 2 частини першої ст. 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058-ІV), виплата пенсії за рішенням територіальних органів пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється на весь час проживання за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 51 Закону № 1058-ІV визначено, що у разі виїзду пенсіонера на постійне місце проживання за кордон пенсія, призначена в Україні, за заявою пенсіонера може бути виплачена йому за шість місяців наперед перед від`їздом, рахуючи з місяця, що настає за місяцем зняття з обліку за місцем постійного проживання. Під час перебування за кордоном пенсія виплачується в тому разі, якщо це передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Однак, положення пункту 2 частини першої статті 49 та положення другого речення статті 51 вказаного Закону визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 07.10.2009 №25-рп/2009.

Так, Рішенням № 25-рп/2009 пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV щодо припинення виплати пенсії на весь час проживання (перебування) пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними).

Як зазначено в Рішенні № 25-рп/2009, оспорюваними нормами Закону №1058-ІV держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб право на соціальний захист поставила в залежність від факту укладення Україною з відповідною державою міжнародного договору з питань пенсійного забезпечення. Таким чином, держава всупереч конституційним гарантіям соціального захисту для всіх осіб, що мають право на отримання пенсії у старості, на законодавчому рівні позбавила цього права пенсіонерів у тих випадках, коли вони обрали постійним місцем проживання країну, з якою не укладено відповідного договору. Виходячи із правової, соціальної природи пенсій право громадянина на одержання призначеної йому пенсії не може пов`язуватися з такою умовою, як постійне проживання в Україні; держава відповідно до конституційних принципів зобов`язана гарантувати це право незалежно від того, де проживає особа, якій призначена пенсія, - в Україні чи за її межами.

У відповідності до рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, Європейський суд з прав людини визначив, що право на отримання пенсії стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України. Дійсно, заявник, який був економічно активним в Україні з 1956 до 1996 року, мав право на отримання пенсії після закінчення трудової діяльності та, як це передбачалося національним законодавством на час події, він знову отримував би свою пенсію після повернення в Україну. Тому Європейський суд з прав людини прийшов до висновку, що заявник перебував у відносно схожій ситуації із пенсіонерами, які проживали в Україні, щодо самого права на отримання пенсії (пункт 51 цього рішення).

Згідно пункту 54 вказаного рішення наведених вище міркувань достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиною другою ст. 6 КАС України визначено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

З огляду на викладене, наявні підстави вважати, що з дня набрання законної сили Рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 щодо неконституційності положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону № 1058-ІV виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була припинена на підставі положень зазначеного Закону.

Як свідчать матеріали справи, 10.03.2017р. позивач через свого представника вперше після прийняття рішення Конституційним судом № 25-рп/2009, пункт 2 частини першої статті 49, друге речення статті 51 Закону № 1058-ІV звернувся до відповідача із заявою про поновлення виплати раніше призначеної пенсії.

Суд зазначає, що постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до п.2.8 якого поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до п.4.1 вказаного Порядку орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 2).

Тобто, поновлення виплати пенсії з ініціативи органу пенсійного фонду чинним законодавством не передбачено, таке поновлення можливе лише у зв`язку із зверненням особи з відповідною заявою.

Згідно частини другої статті 49 Закону №1058-ІV поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.

Аналогічні правові висновки містяться в постанові Верховного Суду від 20.09.2018 по справі №754/3047/17.

Згідно ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, наявні підстави для поновлення позивачу виплати пенсії з 10.03.2017р. дати звернення ОСОБА_1 із заявою до відповідача.

Беручи до уваги викладене, суд дійшов висновку про визнання протиправним рішення Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №1891 від 04.09.2018 року про відмову поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання протиправним рішення Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №1891 від 04.09.2018 року про відмову поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Щодо вирішення спору в частині позовних вимог про зобов`язання Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити перерахунок розміру та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , починаючи з 07.10.2009р., з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, із застосуванням всіх підвищень, індексації, надбавок та доплати як не працюючому пенсіонеру та дитині війни, але в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, здійснити осучаснення пенсії з 01.10.2017р. відповідно до пенсійної реформи України та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок, суд виходить з наступного.

Згідно частини першої статті 2 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Відповідно до статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно статті 6 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону, у встановленому законом порядку здійснюється перегляд розмірів у тому числі пенсій. Перегляд зазначених у частині першій цієї статті гарантій здійснюється у розмірах, що визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

У разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації (абзац 1 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення).

Відповідно до абзацу 6 пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, сума індексації грошових доходів, визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. Отже, у разі відсутності перевищення індексом споживчих цін порогу індексації, встановленого у розмірі 101%, підстав для проведення індексації грошових доходів населення немає.

Тобто, в місяцях, коли величина приросту індексу споживчих цін не подолала поріг індексації, сума індексації грошових доходів залишається фіксованою.

При цьому, при підвищенні грошового доходу (пенсії) позивача необхідно керуватись нормами статті 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та зразком нарахування індексу споживчих цін для проведення індексації приведеному у Додатку № 1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, згідно з яким не проводиться індексація в місяці, в якому здійснено підвищення грошових доходів громадян.

Частиною 2 ст. 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Отже, вимоги позивача щодо нарахуванням компенсації втрати частини доходів, із застосуванням всіх підвищень, індексації, надбавок та доплати як не працюючому пенсіонеру та дитині війни, але в розмірі не меншому ніж прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, здійснити осучаснення пенсії з 01.10.2017 року відповідно до пенсійної реформи України та виплачувати на визначений пенсіонером банківський рахунок не підлягають задоволенню, оскільки вказані питання вирішуються відповідно до компетенції пенсійного органу при поновленні виплати пенсії, нарахуванні та виплаті відповідних сум. При цьому, у разі незгоди з діями відповідача щодо проведення індексації та її розмірів, позивач не позбавлений права звернутися за захистом своїх прав до суду.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 10 липня 2018 року справа №404/6317/16-а.

На підставі викладеного, суд, задовольняючи позов частково, зобов`язує Малиновське об`єднане у правління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити перерахунок розміру та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , починаючи з 10.03.2017р.

Суд звертає увагу, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у поновленні виплати пенсії з тих самих підстав, за яких судом визнано протиправним рішення Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №1891 від 04.09.2018р., оскільки відмова з аналогічних підстав, що перевірялися у межах розгляду даної судової справи, може вважатися неналежним виконанням судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню частково.

Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно квитанції від 16.01.2019р. позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн. (а.с.3)

Суд вважає за необхідне стягнути з Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі за рахунок бюджетних асигнувань 768,40 судового збору на користь ОСОБА_1 .

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65007, м. Одеса, вул. Прохорівська, 3 ) про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №1891 від 04.09.2018 року про відмову в поновленні виплати пенсії за віком ОСОБА_1 .

Зобов`язати Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі здійснити перерахунок розміру та поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 , починаючи з 10.03.2017р. (РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ) за заявою №1891 від 10.03.2017р.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (65007, м. Одеса, вул. Прохорівська, 3) за рахунок бюджетних асигнувань 768 грн. 40 коп. судового збору на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ).

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повне рішення складено та підписано 28.05.2019р.

Суддя М.М. Аракелян