Справа № 120/4353/18-а
Суддя: Франовська К.С.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4353/18-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Альчук М.П.

Суддя-доповідач - Франовська К.С.

30 травня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Франовської К.С.

суддів: Кузьменко Л.В. Шидловського В.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу приватного підприємства "Юхимівське" на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року (час ухвалення рішення та дата складання повного тексту рішення суду першої інстанції - не зазначено, місце ухвалення рішення - м.Вінниця) у справі за адміністративним позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області до приватного підприємства "Юхимівське" про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2018 року Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Вінницькій області звернулося до суду з адміністративним позовом до приватного підприємства "Юхимівське" про застосування заходів реагування у сфері державного нагляду.

В обґрунтування позову вказує, що позивачем 29 квітня 2016 року здійснено планову перевірку приватного підприємства «Юхимівське» та складено Припис від 29.04.2016 № 65, яким встановлено термін виконання виявлених порушень до 27 червня 2016 року. З 26 вересня по 09 жовтня 2018 року здійснено планову перевірку вказаного підприємства. За результатами перевірки складено Акт від 09.10.2018 №303, в якому зафіксовані невиконані заходи згідно попередньої перевірки, а також нові порушення у сфері техногенної та пожежної безпеки, які відповідачем в добровільному порядку не усунуті.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року позовні вимоги задоволено. Постановлено застосувати до приватного підприємства "Юхимівське" заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді повного зупинення експлуатації складських будівель, будівлі майстерні та будівлі охоронників за адресою: Вінницька область, Шаргородський район, с. Юхимівка, вул. Гагаріна, 12, шляхом відключення від джерела електроживлення та опломбування вхідних дверей до повного усунення порушень законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, вказаних у позові.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, приватне підприємство "Юхимівське" звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити. В апеляційній скарзі посилається на незаконність, необ`єктивність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.Вимоги апеляційної скарги відповідач обґрунтовує тим, що заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді зупинення та заборони експлуатації приміщень слід застосувати з метою попередження негативних наслідків, які можуть настати за наявних умов існування реальної загрози життю та здоров`ю людей. Заходи, які залишились невиконаними, у своїй сукупності не несуть реальну загрозу життю та здоров`ю людей, які перебувають на території, в будівлях приміщення та спорудах. Відтак, ці обставини незумовлюють необхідність застосування заходів реагування у вигляді відключення від джерела електроживлення та опломбування вхідних дверей до повного усунення порушень.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач вказує на безпідставність доводів апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим. Звертає увагу на те, що надані до докази скаржником не можуть слугувати належним підтвердженням виконання недоліків, оскільки усунення деяких порушень неможливо засвідчити документально а необхідно здійснити позапланову перевірку закладу, яка у відповідності до ст. 6 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності може бути організована після подання письмової заяви на проведення перевірки.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, тому відповідно до ч.4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, проаналізувавши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд встановив, що посадовими особами ГУ ДСНС у Вінницькій області 29 квітня 2016 року здійснено планову перевірку приватного підприємства "Юхимівське", за результатами якої складено припис від 29.04.2016 № 65.

В подальшому, з 26 вересня по 09 жовтня 2018 року, знову здійснено планову перевірку вказаного підприємства. За результатами перевірки складено акт від 09.10.2018 № 303, в якому зафіксовані невиконані заходи згідно попередньої перевірки, а також нові порушення у сфері техногенної та пожежної безпеки, а саме:

1. Дерев`яні елементи горищних покриттів складських будівель та будівлі охоронників не оброблено засобами вогнезахисту (п. 2.5 гл. 2 розділ III Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом МВС України 30.12.2014 №1417, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 05.03.2015 №252/26697 (далі ППБУ)) [п. 1 Припис №65; п. 1 Акт №303].

2. Будівлі та приміщення не забезпечено у повній мірі нормативною кількістю первинних засобів пожежогасіння сертифікованими вогнегасниками (п. 3.6 гл. 3 розділ V ППБУ) [п. 2 Припис №65; п. 3 Акт №303].

3. В складських будівлях, майстерні та будівлі охоронників з`єднання електропроводів виконано в скрутку (п. 1.6 розділ IV ППБУ) [п. 22 Припис №65; п. 12 Акт №303].

4. Будівлі складів, майстерні та будівля охоронників не обладнано пристроями захисту від прямих попадань блискавки та вторинних її проявів відповідно до вимог ДСТУ Б В.2.5-38:2008 «Інженерне обладнання будинків і споруд. Улаштування блискавкозахисту будівель і споруд» (п. 1.21 розділ IV ППБУ) [п.13 Акт №303].

5. Електропроводи в складських будівлях прокладено по горючих конструкціях (п. 1.12 гл. 1 розділ IV ППБУ) [п. 14 Акт №303].

6. У складських будівлях та майстерні не усі з`єднувальні коробки закрито кришками з негорючого або важкогорючого матеріалу (п. 2 Припис №65; п. 1.7 гл. 1 розділ IV ППБУ) [п. 21 Припис №65; п. 15 Акт №303].

7. В складських будівлях та в майстерні використовуються лампи розжарювання без захисного суцільного скла (ковпаків) (п. 1.18 гл. 1 розділ IV ППБУ) [п. 16 Акт №303].

8. В складських будівлях світильники підвішені безпосередньо на струмопровідні проводи (п. 1.18 гл. 1 розділ IV ППБУ) [п. 17 Акт №303].

9. В котельні будівлі охоронників металева димова труба прокладена через перекриття з горючого матеріалу на відстані менше ніж 0,25 м (п. 2.12 гл. 2 розділ IV ППБУ) [п. 18 Акт №303].

10. Приміщення складських будівель, майстерні та будівлі охоронників не обладнано системою протипожежного захисту (п. 1.2 розділу V ППБУ) [п. 4 Припис №65; п. 19 Акт №303].

11. В складських будівлях конструкції та устаткування не прибираються від горючого пилу (п. 2.1 розділ III, п. 7.17 гл.7 розділ VI ППБУ) [п. 19 Припис №65; п. 23 Акт №303].

12. Персонал не забезпечений засобами радіаційного та хімічного захисту (п. 4.3 Правил техногенної безпеки у сфері цивільного захисту на підприємствах, в організаціях, установах та на небезпечних територіях, затверджених наказом МНС України 15.08.2007 №557, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 03.09.2007 №1006/14273) [п. 28 Припис №65; п. 26 Акт №303].

Припис від 29.04.2016 року № 65 та Акт перевірки від 09.10.2018 року № 303 вручено директору підприємства ОСОБА_1 , про що свідчать його власноручні підписи.

09.10.2018 року за результатами планової перевірки до адміністративної відповідальності за ст.175 та ст. 175-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення притягнуто директора ПП "Юхимівське" ОСОБА_1 ..

Звертаючись до суду з цим позовом, позивач вказав, що вказані порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а тому є необхідність застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення експлуатації складських будівель, будівлі майстерні та будівлі охоронників за адресою: Вінницька область, Шаргородський район, АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 . АДРЕСА_3 , шляхом відключення від джерела електроживлення та опломбування вхідних дверей, до повного усунення зазначених порушень законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Даючи правову оцінку оскарженому рішенню, колегія суддів враховує наступні обставини.

Спірні правовідносини регулюються Кодексом цивільного захисту України та Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", Правилами пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом Міністерством внутрішніх справ України №1417 від 30.12.2014 та зареєстровані у Міністерстві юстиції України 05.03.2015 за №252/26697.

Відповідно до статей 4, 7 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг допускається за постановою адміністративного суду, ухваленою за результатами розгляду позову органу державного нагляду (контролю) щодо застосування заходів реагування. Вжиття інших заходів реагування, передбачених законом, допускається за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного нагляду (контролю) чи його заступника, а у випадках, передбачених законом, - із наступним підтвердженням обґрунтованості вжиття таких заходів адміністративним судом.

Відповідно до статей 64, 66, 67 Кодексу цивільного захисту України, центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

До повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, зокрема:

- здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу;

- складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень;

- звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Відповідно до Указу Президента України від 16.01.2013 №20/2013 "Деякі питання Державної служби України з надзвичайних ситуацій", Державна служба України з надзвичайних ситуацій є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра оборони України.

Державна служба України з надзвичайних ситуацій входить до системи органів виконавчої влади і забезпечує реалізацію державної політики у сферах цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, профілактики травматизму невиробничого характеру, а також гідрометеорологічної діяльності.

Державна служба України з надзвичайних ситуацій здійснює свої повноваження безпосередньо та через територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, а також міжрегіональні (повноваження яких поширюються на кілька адміністративно-територіальних одиниць) територіальні органи (у разі їх створення).

Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Івано-Франківській області є територіальним органом центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, а тому воно наділене повноваженнями здійснювати державний нагляд (контролю) за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки і звертатись до суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Санкції за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки визначені статті 68 Кодексу цивільного захисту України, відповідно до якої посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, у разі порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, у тому числі невиконання їх законних вимог, зобов`язані застосовувати санкції, визначені законом.

У разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежо-небезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Підстави для зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів встановлені статтею 70 Кодексу цивільного захисту України.

Відповідно до цієї правової норми, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є, зокрема: недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами; нездійснення заходів щодо захисту персоналу від шкідливого впливу ймовірних надзвичайних ситуацій; невідповідність кількості засобів індивідуального захисту органів дихання від небезпечних хімічних речовин нормам забезпечення ними працівників суб`єкта господарювання, їх непридатність або відсутність; відсутність або непридатність до використання засобів індивідуального захисту в осіб, які здійснюють обслуговування потенційно небезпечних об`єктів або об`єктів підвищеної небезпеки, а також в осіб, участь яких у ліквідації наслідків надзвичайної ситуації передбачена планом локалізації і ліквідації наслідків аварій; відсутність на об`єкті підвищеної небезпеки диспетчерської служби або її неготовність до виконання покладених на неї завдань, у тому числі через відсутність відповідних документів, приладів, обладнання або засобів індивідуального захисту; неготовність до використання за призначенням аварійно-рятувальної техніки, засобів цивільного захисту, а також обладнання, призначеного для забезпечення безпеки суб`єктів господарювання.

Таким чином, застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів можливе лише за рішенням адміністративного суду, прийнятим за зверненням центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Застосування таких заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю) є необхідним оперативним та превентивним способом впливу на порушника з метою усунення існування загрози життю та здоров`ю людей на період до повного усунення порушень вимог законодавства.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що захід реагування у вигляді повного зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки є крайнім заходом, обрання якого є доцільним лише у разі, якщо допущенні порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей, а тому необхідність вжиття таких заходів слід оцінювати з урахуванням принципу пропорційності, що передбачає дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані такі заходи. При цьому, підстави для застосування заходів реагування мають бути підтверджені та існувати на день винесення судового рішення.

ПП "Юхимівське" у відзиві на позовну заяву та апеляційній скарзі не заперечує наявність порушень, зафіксованих актом, проте вказує на те, що виявлені порушення не створюють реальної загрози життю та/або здоров`ю людей, а тому відсутні правові підстави для вжиття таких заходів реагування.

Згідно з частиною 2 статті 51 та частиною 3 статті 55 Кодексу цивільного захисту України забезпечення пожежної та техногенної безпеки суб`єкта господарювання покладається на власників та керівників таких суб`єктів господарювання.

Пожежна безпека - це відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю (пункт 33 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України).

Відповідно до пункту 43 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України вказаної статті техногенна безпека - відсутність ризику виникнення аварій та/або катастроф на потенційно небезпечних об`єктах, а також у суб`єктів господарювання, що можуть створити реальну загрозу їх виникнення. Техногенна безпека характеризує стан захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій техногенного характеру. Забезпечення техногенної безпеки є особливою (специфічною) функцією захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій.

Згідно з пунктом 26 частини 1 статті 2 Кодексу цивільного захисту України небезпечний чинник - це складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічно небезпечних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги аргументи апеляційної скарги, оскільки заходи реагування застосовуються судом за позовом органу державного нагляду, останній повинен обґрунтувати наявність підстав для цього, тобто вказати та довести, що виявлені порушення створюють загрозу життю та здоров`ю людей, а також необхідність застосування конкретного заходу реагування залежно від характеру порушень та ступеню їх небезпеки.

Настання реальної загрози життю та здоров`ю людей від пожежі пов`язане з обставинами, які можуть призвести до займання та розповсюдження вогню.

Суд першої інстанції, аналізуючи доводи сторін, прийшов до висновку, що не усунуті порушення є суттєвими та такими, що не дозволяють подальшу експлуатацію приміщень до повного усунення виявлених перевіркою порушень.

З таким висновком суду першої інстанції слід погодитись зважаючи на те, що заходи пожежної та техногенної безпеки, які залишились невиконаними можуть призвести до займання та розповсюдження вогню, що несе реальну загрозу життю та здоров`ю людей, які перебувають (можуть перебувати) на території, будівлях, приміщеннях та спорудах.

Так, експлуатація проводів і кабелів електромережі з`єднання, відгалуження, окінцювання жил, що виконані в скрутку, унеможливлює застосування освітлюваної та силової електромережі для безаварійної роботи або роботи в режимі короткого замикання, що в подальшому призводить до виникнення пожежі та впливу небезпечних факторів продуктів горіння.

Незабезпечення нормативною кількістю первинних засобів пожежогасіння сертифікованими вогнегасниками у випадку виникнення пожежі може призвести до відсутності можливості самостійно локалізувати займання, а також до збільшення часу гасіння пожежі, великих матеріальних втрат та безперешкодного розвитку пожежі на початковій стадії.

Необлаштування будівель складів, майстерні та будівля охоронників пристроями захисту від прямих попадань блискавки та вторинних її проявів у разі пожежі внаслідок потрапляння в будівлю блискавки, може призвести до отримання травм, загибелі людей та значних матеріальних втрат.

Стороною позивача стверджується і цього не спростовано відповідачем, що на більшість із зафіксованих порушень відповідачу вказувалось ще з 2015 року, однак ці порушення так усунуті і не були.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що у справах даної категорії оцінюванню підлягає питання, чи є захід реагування співмірним до мети його застосування і що таке втручання у права відповідача буде пропорційним і, таким чином, буде досягнуто справедливий баланс між інтересами відповідача та публічними інтересами.

Метою застосування цього заходу є відвернення ймовірного настання для прав та інтересів невизначеного кола осіб негативних наслідків виявлених порушень. Такі негативні наслідки полягають у завданні шкоди життю та здоров`ю людей, але їх настання є вірогідною подією.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що встановлення факту порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, та у подальшому може призвести до тяжких наслідків у цій сфері, є достатньою підставою для застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежо-небезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту. Адміністративний суд, у разі наявності обґрунтованих підстав вважати, що виявлені органом державного нагляду (контролю) порушення вимог законодавства у сферах пожежної і техногенної безпеки створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей і не були усунуті суб`єктом господарювання, має ухвалити рішення про вжиття відповідних заходів реагування, в тому числі шляхом повного зупинення експлуатації (роботи) будівель.

Судовим розглядом встановлено та не спростовано відповідачем існування та непроведення робіт стосовно усунення всіх порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, які створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Пунктом 33 частини 1 статті 1 Кодексу цивільного захисту України передбачено, що пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю.

Відповідно до п.24 зазначеної статті надзвичайна ситуація - обстановка на окремій території чи суб`єкті господарювання на ній або водному об`єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров`ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об`єкті, провадження на ній господарської діяльності.

Отже, настання реальної загрози життю та здоров`ю людей від пожежі або надзвичайної ситуації пов`язуються з обставинами, які можуть призвести до займання, розповсюдження вогню та впливу небезпечних факторів пожежі (продуктів горіння, чадного газу та підвищених температур) .

Правила пожежної безпеки в Україні, затверджені наказом МВС України № 1417 від 30.12.2014р., є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах.

Пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж (п.4 Розділ І вказаних Правил).

Таким чином, у випадку наявності підстав для застосування одного з таких заходів реагування як повне або часткове зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг, орган контролю звертається до суду із адміністративним позовом.

В розглядуваному випадку позивачем шляхом проведення перевірки у приватному підприємстві "Юхимівське" виявлені порушення законодавства у сфері пожежної та техногенної безпеки, зафіксовані в акті перевірки від 09.10.2018 №303, які в їх сукупності можуть кваліфікуватись як такі, що створюють реальну загрозу життю і здоров`ю людей.

При цьому на час розгляду справи в суді першої інстанції відповідачем такі порушення не були усунуті у повній мірі . Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що вказані порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей. За таких обставин у суду першої інстанції були наявними правові підстави для задоволення заявленого позову.

Посилання скаржника на часткове усунення порушень законодавства, встановлених актом перевірки, є безпідставними, оскільки відповідно до долучених відповідачем матеріалів низка виявлених порушень усунута не була.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що відповідно до пункту 6 розділу І Правил пожежної безпеки в Україні у разі передачі в оренду цілісного майнового комплексу або окремих його частин, приміщень, інших об`єктів за домовленістю сторін цивільно-правового договору визначаються права та обов`язки орендаря та орендодавця щодо забезпечення пожежної безпеки та відповідальності за порушення вимог пожежної безпеки на об`єкті оренди.

Таким чином, забезпечення пожежної безпеки підприємств, установ, організацій покладається також і на орендарів, обов`язки яких щодо дотримання правил пожежної безпеки повинні бути узгоджені умовами договору.

Відтак, безпідставними є доводи апеляційної скарги про відсутність реальної загрози життю і здоров`ю людей внаслідок виявлених порушень у приміщенні прохідної, вказуючи на тимчасове використання приміщення прохідної охоронною фірмою.

Що стосується доводів про невикористання відповідачем окремих приміщень для роботи працівників ( ремонтна майстерня, зерносклад), то вони є безпідставними, оскільки відповідач є діючим господарюючим суб`єктом, що не виключає можливості в подальшому використання вказаних об`єктів. При цьому, застосування заходу реагування не є юридичною відповідальністю, а необхідним оперативним та превентивним заходом, мета якого усунути існування загрози життю та здоров`ю людей.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конституції України людина. її жита і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно практики Європейського суду з прав людини оцінка додержання статті 1 Першого протоколу спирається на «справедливу рівновагу (баланс)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням у право власності, й інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання (рішення в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції»),

У пошуках «справедливої рівноваги» Європейський суд з прав людини враховує велику кількість різноманітних чинників. Але й у цих питання (як і в питаннях наявності «суспільного інтересу») також визнає за державою достатньо широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах (рішення в справі «Спорронг і Льоннрот проти Швеції», рішення від 22 січня 2009 року в справі «Булвес проти Болгарії»).

Що стосується конкретних обставин справи, то заходи реагування у сфері державного нагляду (контролю) у вигляді зупинення та заборони експлуатації приміщень відповідача підлягають застосуванню судом з метою попередження негативних наслідків, які можуть настати за наявних умов існування реальної загрози життю та здоров`ю людей.

Таким чином, можливі обмеження відповідача в здійсненні його діяльності за наслідками застосування заходів реагування у сфері державного нагляду (контролю), не можуть бути співмірними із гарантованими державою правами людини на життя і здоров`я, особисту безпеку, які є найвищою соціальною цінністю, а їх забезпечення - головним обов`язком держави.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права які регулюють саме ці правовідносини, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються належними письмовими доказами, які зібрані та досліджені судом у судовому засіданні під час розгляду даної адміністративної справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про задоволення адміністративного позову прийнято без порушення норм процесуального та матеріального права, і тому постанову необхідно залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування постанови суду, а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення-без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, рішення або ухвалу-без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийняв законне і обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу приватного підприємства "Юхимівське" залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 30 травня 2019 року.

Головуючий Франовська К.С.

Судді Кузьменко Л.В. Шидловський В.Б.