Справа № 280/5582/18
Суддя: Семененко Я.В.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

28 травня 2019 року м. Дніпросправа № 280/5582/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Добродняк І.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року (суддя Стрельнікова Н.В., повний текст складено 25.02.2019р.) у справі №280/5582/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення,-

в с т а н о в и В :

ФОП ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просила:

- визнати протиправними дії відповідача щодо винесення постанови від 28 серпня 2018 року №ЗП1516/5/АВ/П/ТД-ФС;

- скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими особами від 28.08.2018 №ЗП1516/5/АВ/П/-ФС.

В обґрунтування заявлених вимог посилалась на те, що оскаржувана постанова про накладення штрафу є протиправною, оскільки її винесено з порушенням Порядку №509. Вказувала, що відповідачем не дотримано вимог п. 6 Порядку №509 щодо належного повідомлення суб`єкта господарювання про розгляд справи, у зв`язку з чим позивачка була позбавлена надати пояснення та докази, які могли бути враховані відповідачем. Крім того, в порушення п.8 Порядку №509 про наявність спірної постанови позивачці стало відомо лише після отримання листа державного виконавця з постановою про відкриття виконавчого провадження. Також, при винесенні спірної постанови відповідачем не було враховано, що позивачем було включено відомості щодо осіб, яких на думку відповідача допущено до роботи без оформлення трудового договору (контракту), до періодичних звітів, які надані до територіальних органів ДФС щодо своєчасного нарахування та сплати сум єдиного соціального внеску на розміри нарахованих та виплачених сум єдиного соціального внеску на розмірі нарахованих та виплачених сум заробітної плати цим особам, що підтверджується відомостями про нарахування заробітної плати, табелем. З цих підстав просила позов задовольнити.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року позов задоволено частково, а саме

скасовано постанову про накладення штрафу уповноваженими особами від 28.08.2018 №ЗП1516/5/АВ/П/-ФС на фізичну особу- підприємця ОСОБА_1 у розмірі 223380грн.

В іншій частині позову відмовлено.

За наслідками розгляду справи, судом першої інстанції зроблено висновок про

порушення відповідачем процедури розгляду справи, яка визначена Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013р., у зв`язку з чим позивач був позбавлений можливості реалізувати свої права щодо надання пояснень, доказів та довести свою позицію відповідачу під час розгляду справи. Крім цього, суд вказав на те, що позивача фактично притягнуто двічі до одного виду відповідальності за те саме порушення, що суперечить положенням ст..61 Конституції України. Такі висновки суд обґрунтував тим, що за одне і те ж порушення до позивача застосовано штрафні санкції на підставі положень ст..265 КЗпП України та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ст.41 КУпАП. При цьому, обидві норми права передбачають відповідальність за фактичний допуск працівника до роботи без укладення трудового договору.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, неповне з`ясування обставин справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач фактично посилається на результати проведеного інспекційного відвідування, яким було встановлено порушення вимог законодавства про працю, у зв`язку з чим до позивача застосовані штрафні санкції. При цьому, відповідач вказує на те, що ним було дотримано процедуру розгляду справи, зокрема, на адресу позивача було направлено рішення щодо розгляду справи, в якому визначалася місце та час розгляду справи. Крім цього, відповідач вказує на те, що вирішуючи спірні правовідносини між сторонами суд першої інстанції керувався висновками Верховного Суду, які зроблені у постанові від 21.12.2018р. (справа №814/2156/16), але вказана постанова була прийнята Судом вже після винесення відповідачем оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим, за позицією відповідача, суд безпідставно послався на правові висновки, які висловлено Верховним Судом.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін з огляду на його законність і обґрунтованість.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження з підстав, передбачених п.2 ч.1 ст.311 КАС України.

Перевіривши законність і обґрунтованість постанови суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлені обставини справи свідчать про те, що ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) зареєстрована як фізична особа-підприємець 02.06.2003 про що свідчить копія Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань. Основним видом діяльності позивача є 47.29 роздрібна торгівля іншими продуктами харчування в неспеціалізованих магазинах; 56.29 Постачання інших готових страв.

В період з 08.08.2018 по 09.08.2018 на підставі наказу ГУ Держпраці у Запорізькій області від 08.08.2018 №1250, направлення №616 від 08.08.2018, проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

За результатом інспекційного відвідування складено Акт №ЗП1516/5/АВ від 09.08.2018, згідно з Розділом ІІІ якого виявлені порушення: ч.3 ст. 24 КЗпП України.

В ході інспекційного відвідування встановлено, що гр. ОСОБА_2 працює на посаді офіціантки у столовій з 02.08.2018, власником якої є ФОП ОСОБА_1 Також встановлено, що гр. ОСОБА_3 працює на посаді продавця у продуктовій крамниці з 28.07.2018, яка належить ФОП ОСОБА_1 . На факт оформлення відносин між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (виконавці) та ФОП ОСОБА_1 (замовник) надані договори про надання послуг від 02.08.2018 та від 28.07.2018 відповідно. Згідно вказаних договорів, замовник зобов`язаний приймати від виконавця результати надання послуг і оплачувати їх у розмірах і в строк, передбачений договором. Інспектором зроблений висновок, що відносини які складаються між виконавцями та замовником передбачають виконання роботи та мають на меті саме процес праці, що є притаманним для трудових договорів, таким чином ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були допущені до роботи без належного оформлення трудових відносин.

28.08.2018 відповідачем винесено Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗП1516/5/АВ/П/ТД-ФС, якою до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штраф у сумі 223 380 грн.

Вказана постанова оскаржена позивачем у судовому порядку.

За наслідками перегляду справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджено постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013р.

Відповідно до п.6 Порядку про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.

Згідно із п.7 Порядку справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Таким чином, право суб`єкта господарювання або роботодавця буди присутнім при розгляді справи кореспондується з обов`язком органу державного контролю повідомити суб`єкта господарювання або роботодавця про розгляд справи. При цьому, справу може бути розглянуто без участі суб`єкта господарювання або роботодавця виключно за умови коли їх було проінформовано про розгляд справи.

Встановлені судом першої інстанції обставини справи, які не спростовуються відповідачем, свідчать про те, що повідомлення ГУ Держпраці у Дніпропетровській області щодо розгляду справи про накладення штрафу, в якому визначено час та місце розгляду справи (а.с.69), направлено позивачу 21.08.2018р.- номер поштового відправлення 610.

За результатами відстеження пересилання поштових відправлень УДППЗ "Укрпошта" встановлено, що поштове відправлення за штрихкодовим ідентифікатором №610 вручено адресату 03.10.2018 р. (а.с.16).

Таким чином, позивач був повідомлений про час та місце розгляду справи вже після того, як відповідачем фактично було розглянуто справу.

Отже, встановлені обставини справи свідчать про порушення відповідачем вимог п.6, 7 Порядку №509.

Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що рішення відповідача про застосування штрафних санкцій прийнято з порушенням прав позивача бути присутнім під час розгляду справи і, відповідно, з порушенням його права на участь у процесі прийняття рішення. Тобто, таке рішення суб`єкта владних повноважень не відповідає критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єкта владних повноважень та які визначені п.9 ч.2 ст.2 КАС України.

Крім цього, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивача фактично двічі притягнуто до одного і того ж виду відповідальності за те саме правопорушення, що не узгоджується з положеннями ст.61 Конституції України.

Так, постановою про накладення штрафу від 28.08.2018 №ЗП1516/5/АВ/П/ТД-ФС (а.с. 20-21), керуючись абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, за наслідками перевірки на підставі акту інспекційного відвідування №ЗП1516/5/АВ від 09.08.2018 року, накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 223 380 гривень.

Разом із тим, за результатами перевірки працівниками управління Держпраці за цим фактом та на підставі цього ж акту інспекційного відвідування №ЗП1516/5/АВ від 09.08.2018 року, було складено протокол відносно посадової особи з організаційно-розпорядчими функціями ОСОБА_1 , про адміністративне правопорушення, передбачене ч.І ст.41 КУпАП, та направлений для розгляду по суті до Якимівського районного суду Запорозької області.

Постановою Якимівського районного суду Запорозької області від 25.09.2018 по справі №330/2000/18 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді адміністративного штрафу в розмірі 510 грн.

Частиною 2 статті 265 Кодексу законів про працю України і статтею 41 Кодексу про адміністративні правопорушення України передбачено відповідальність для фізичних осіб - підприємців, які використовують найману працю, у вигляді штрафу, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту).

При цьому, і стаття 265 КЗпП, і стаття 41 КУпАП були викладені в такій редакції Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці" від 28.12.2014 року.

Тобто ключової відмінністю цих двох статей є суб`єктний склад правопорушення. Завдяки цьому одночасно до відповідальності може бути притягнено юридичну особу як роботодавця (за ст. 265 КЗпП України) та посадову особу цієї юридичної особи (за ст. 41 КУпАП) за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин.

Однак, у разі притягнення до відповідальності фізичної особи-підприємця на підставі абзацу другого ч. 2 ст. 265 КЗпП і ст. 41 КУпАП, повністю збігаються суб`єкт відповідальності і вид порушення (допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору).

Водночас диспозиції абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України та ст.41 КУпАП в частині визначення правопорушення абсолютно тотожні: "фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту)", а обставини, що послугували підставою їх встановлення для позивача - ідентичні.

Враховуючи вищенаведені ознаки, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що правопорушення, передбачені у частині 2 статті 265 КЗпП України так само, як і правопорушення, передбачене у статті 41 КУпАП, належить до адміністративної відповідальності.

З цих підстав, суд першої інстанції обґрунтовано вказав на те, що накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу постановою Управління Держпраці у Запорізькій області ЗП1516/5/АВ/П/ТД-ФС від 28 серпня 2018 року є притягненням до того самого виду відповідальності за те саме порушення вдруге, що суперечить положенням ст.61 Конституції України.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 21.12.2018р. (справа №814/2156/16).

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що вказана постанова Верховного Суду була прийнята вже після винесення відповідачем оскаржуваної постанови, а тому суд першої інстанції безпідставно послався на зазначені правові висновки Верховного Суду.

Такі аргументи відповідача суд апеляційної інстанції вважає безпідставними, оскільки чинне процесуальне законодавство не передбачає того, що суди нижчих інстанцій повинні враховувати лише правові висновки Верховного Суду, які зроблені до чи на час винесення (вчинення) суб`єктом владних повноважень рішень (дій).

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим підстав для його скасування не існує.

На підставі викладеного, керуючись п.1 ч.1 ст.315, ст.ст.317, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Запорізькій області залишити без задоволення, а рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року по справі №280/5582/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у строки, визначені ст.329 КАС України.

Повний текст постанови складено 29.05.2019р.

Головуючий - суддя Я.В. Семененко

суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк