Справа № 2а-4348/11/1370
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/4035/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Заверухи О.Б., Качмара В.Я.,

з участю секретаря Ваврик Х.Б.,

представника позивача Рождественської Л.П.,

представника відповідача Янкович Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Золочівське лісове господарство» на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2011 року у справі за позовом Державного підприємства «Золочівське лісове господарство» до Державної податкової інспекції у Золочівському районі Львівської області, правонаступником якої є Головне управління ДФС у Львівській області, про скасування податкової вимоги,-

суддя в 1-й інстанції Коморний О.І.,

час ухвалення рішення 25.05.2011 року, 13:19 год.,

місце ухвалення рішення м.Львів,

дата складання повного тексту рішення 30.05.2011 року,

в с т а н о в и в :

ДП «Золочівське лісове господарство» звернулося в суд з позовом до Державної податкової інспекції у Золочівському районі Львівської області, правонаступником якої є Головне управління ДФС у Львівській області, про скасування податкової вимоги.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2011 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що минув строк для стягнення податкового боргу з податку з доходів фізичних осіб, відтак дії по виставленню податкової вимоги є неправомірними, а податковий борг підлягає списанню.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2011 року скасувати та прийняти рішення про задоволення позову.

Представник відповідача в судовому засіданні апеляційну скаргу заперечив, просить постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2011 року залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Постановляючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що у матеріалах справи відсутні будь які докази звернення позивача до податкового органу з заявою про прийняття рішення про списання податкового боргу, як і відсутні будь-які докази надання позивачем відповідачу документів в підтвердження того, що вказаний борг є безнадійним та докази відмови відповідача у прийнятті такого рішення. Водночас з огляду на норми ПК України та фактичні обставини справи, судом встановлено що такий борг не є «безнадійним».

Проте колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції помилковими, з огляду на наступне.

За визначенням підпункту 14.1.175 пункту 14.1 ст. 14 ПК України податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Згідно з пунктом 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачем 31.03.2011 року позивачу виставлено податкову вимогу №31/3781 за платежем «податок з доходів фізичних осіб» в сумі 496951, 85 грн.

В матеріалах справи наявний лист від 17.05.2011 року, яким відповідач повідомив позивача про відкликання податкової вимоги №31/3781 через технічну помилку та направив до виконання податкову вимогу №31/5380 від 31.03.2011 року за платежем «податок з доходів фізичних» осіб в сумі 496951,85 грн.

Як вбачається з акта перевірки №13/23-00992467 від 06.04.2009 року та Довідки №655 від 27.06.2013 року виданої ДП «Золочівське лісове господарство», сума заборгованості по несплаченому до бюджету прибутковому податку з фізичних осіб станом на 01.05.2008 року становила 288888,84 грн.

Ст. 101 ПК України передбачені підстави списання безнадійного податкового боргу. Зокрема п.101.1 передбачено, що списанню підлягає безнадійний податковий борг, у тому числі пеня та штрафні санкції, нараховані на такий податковий борг. А в п. 101.2.3 вказано, що під терміном "безнадійний" розуміється податковий борг платника податків, стосовно якого минув строк давності, встановлений цим Кодексом.

Позовна давність визначена ст. 102 ПК України. Контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання, а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Колегія суддів зазначає, що зміст вказаних норм свідчить, що для висновку про набуття податковим боргом значення безнадійного з підстав спливу строку давності, підлягають встановленню дата виникнення такого податкового боргу.

Відповідно до витягів з оборотної відомості по обліку податків за 2007-2008 роки за період травень 2008 року та грудень 2008 року підтверджується існування заборгованості по податку на прибуток з доходів фізичних осіб в травні 2008 року 288888,84 грн. та в грудні 2008 року 550535,41 грн.

Таким чином, датою виникнення податкового боргу в сумі 288888,84 грн. є 01 травня 2008 року. Тому судом першої інстанції помилково визначено початком відліку строку по податковому боргу з моменту подання позивачем останньої податкової декларації від 18.03.2011 року.

Також судом не застосовано положення п 101.5 ст. 101 ПК України, згідно з якою органи державної податкової служби щокварталу здійснюють списання безнадійного податкового боргу.

Суд не звернув уваги на положення п. 3.1 «Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податку» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №75/22607 від 08.01.2013, згідно з яким визначення сум безнадійного податкового боргу, що підлягає списанню органами державної податкової служби, здійснюється на підставі даних інформаційних систем органів державної податкової служби (далі - ІС ДПС) станом на день виникнення безнадійного податкового боргу та даних довідки відповідного контролюючого органу про наявність безнадійного податкового боргу на день виникнення безнадійного податкового боргу.

Таким чином, колегія суддів, аналізуючи зібрані по справі докази, приходить до висновку, що відповідач, виносячи податкову вимогу №31/5380 від 31.03.2011 року, яка винесена замість вимоги №31/3781 від 31.03.2011 року і яка була відкликана відповідачем 17.05.2011 року і в той же день, тобто 17.05.2011 року надіслана податкова вимога, яка оспорюється, не дотримався вимог ст. 101, 102 ПК України, п. 3.1 «Порядку списання безнадійного податкового боргу платників податку», не врахував того факту, що на день надіслання спірної вимоги, тобто 17.05.2011 року минув строк давності пред`явлення такої вимоги, не вирішив питання списання податкового боргу, який на 01.05.2011 року був безнадійним, відтак податкова вимога підлягає скасуванню.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, через що рішення суду підлягає скасуванню з прийняттям нового про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.308,315,317,321,322,325,328,329 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Золочівське лісове господарство» задовольнити.

Постанову Львівського окружного адміністративного суду від 25 травня 2011 року у справі № 2а-4348/11/1370 - скасувати та прийняти нове рішення, яким позов Державного підприємства «Золочівське лісове господарство» задовольнити.

Визнати неправомірними дії Державної податкової інспекції в Золочівському районі Львівської області по винесенню податкової вимоги № 31/5380 від 31.03.2011 року до Державного підприємства «Золочівське лісове господарство» про сплату податку з доходів фізичних осіб в сумі 496743,12 грн.

Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу № 31/5380 від 31.03.2011 року в частині визначення податкового боргу з податку з доходів фізичних осіб в сумі 288888,84 грн та зобов`язати Головне управління ДФС у Львівській області (правонаступника Державної податкової інспекції в Золочівському районі Львівської області) прийняти рішення про списання безнадійного податкового боргу Державного підприємства «Золочівське лісове господарство» в сумі 288888,84 грн.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді О. Б. Заверуха
В. Я. Качмар
Повне судове рішення складено 29 травня 2019 року.