Справа № 640/4720/19
Суддя: Амельохін В.В.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 травня 2019 року № 640/4720/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі судді Амельохіна В.В. розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовомДержавної архітектурно - будівельної інспекції України
доСвятошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві
провизнання протиправним та скасування повідомлення від 26.02.2019р.,
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Державна архітектурно - будівельна інспекція України (далі по тексту - позивач) звернулась з позовом до Святошинського районного відділу Державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві (далі по тексту - відповідач) про визнання протиправним та скасування повідомлення державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Яковчук Ілоною Олегівною про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 26.02.2019р. з примусового виконання постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 23.10.2014р. №12/14/7/26-59/2310/02/2.

Ухвалою суду від 23.04.2019р. суддею Амельохіним В.В. відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позовні вимоги мотивовані протиправністю прийняття рішення державним виконавцем про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання у виконавчому провадженні №57406514.

13 травня 2019 року відповідачем через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву. Відповідно до якого відповідач, заперечив стосовно задоволення позовних вимог з підстав правомірності прийнятого оскаржуваного рішення.

14 травня 2019 року у зв`язку з тим, що у судове засідання позивач та відповідач не прибули належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд, відповідно до ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, прийшов до висновку за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

В С Т А Н О В И В:

23 жовтня 2014 року Департаментом Державної архітектурно - будівельної інспекції у місті Києві прийнято постанову №12/14/7126-59/2310/02/2 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, якою на Приватне підприємство «КОЛІБРІС» накладено у розмірі 54 810 грн.

08 лютого 2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою про відкриття виконавчого провадження.

Повідомленням державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Яковчук Ілоною Олегівною повернуто виконавчий документ без прийняття до виконання, керуючись п.6 частини четвертої статті 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Повідомлення вмотивоване тим, що документи, що посвідчують повноваження представників, повинні бути оформлені відповідно до вимог чинного законодавства. Наказ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображення Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Не погоджуючись з оскаржуваною постановою, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Розглядаючи справу по суті, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

За приписами ч. 1 ст. 1 Закону «Про виконавче провадження» ( далі по тексту - Закон) примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) покладається на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України "Про виконавче провадження" випадках - на приватних виконавців.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом.

Частиною 1 статті 18 Закону встановлено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідності до частини 4 статті 18 Закону вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Згідно з статті 3 Закону примусовому виконанню підлягають рішення на підставі таких виконавчих документів:

1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом;

3) виконавчих написів нотаріусів;

4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій;

5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди;

6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом;

7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами;

8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України;

9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Частиною 1 статті 26 Закону визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У відповідності до частини 5 статті 26 Закону виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

В той же час, за змістом п.6 ч.4 ст.4 Закону виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.

Статтею 4 Закону визначено вимоги до виконавчого документа.

Відповідно до ч.3 вказаної статті виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

Як вбачається судом з копій матеріалів виконавчого провадження, копія постанови про накладення штрафу від 23.10.2014р. №12/14/7/26-59-2310/02/2, яка є виконавчим документом, скріплена печаткою Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції, яка не містить зображення Державного Герба України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 9 липня 2014 р. № 294 затверджено Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України (надалі - Положення №294).

Відповідно до п.14 Положення №294, Держархбудінспекція є юридичною особою публічного права, має печатку із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, власні бланки, рахунки в органах Казначейства.

Згідно наказу Держархбудінспекції від 10.10.2014 року № 272 "Щодо діяльності деяких підрозділів Державної архітектурно-будівельної інспекції", Департамент забезпечує здійснення функцій та повноважень територіального органу, утвореного як структурний підрозділ апарату Держархбудінспекції, покладених на нього Положенням про Департамент, затвердженого наказом від 01.10.2014 року №225 на території міста Києва з 10.10.2014 року.

На даний час Департамент діє на підставі Положення про Департамент, затвердженого наказом Держархбудінспекції від 12.06.2017 року №941.

Отже, Департамент - територіальний орган, що утворений як структурний підрозділ апарату Держархбудінспекції, з 10.10.2014 року бере участь в реалізації державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду на території міста Києва без статусу юридичної особи.

Як зазначає позивач в позовній заяві Положенням №974 про Департамент та Положенням №294 про Держархбудінспекцію не передбачено наявність у Департаменті, який є структурним підрозділом - територіальним органом Держархбудінспекції печатки із зображенням Державного Герба України.

Процедуру накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності (надалі - штрафи), що передбачені Законом України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" визначає Порядок накладення штрафів за правопорушення у сфері містобудівної діяльності, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1995 року №244 (надалі - Порядок №244).

Відповідно до п.2 Порядку № 244, справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності відповідно до повноважень, визначених статтею 7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", розглядаються такими органами державного архітектурно-будівельного контролю: 1) виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад; 2) структурними підрозділами з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських держадміністрацій; 3) Держархбудінспекцією.

Накладати штраф від імені органів, визначених в абзацах другому - четвертому пункту 2, мають право: керівники виконавчих органів з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад; керівники структурних підрозділів з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських держадміністрацій; головні інспектори будівельного нагляду в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі.

Відповідно до абз.10 п.23 Порядку №244 постанова підписується уповноваженою посадовою особою органу державного архітектурно-будівельного контролю, яка розглянула справу, та скріплюється печаткою.

З системного аналізу норм чинного законодавства, а саме, ст.4 Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності" та Положення про Державну архітектурно - будівельну інспекцію № 294, суд приходить до висновку, що на Департамент ДАБІ, як структурний підрозділ Державної архітектурно - будівельної інспекції України не покладено обов`язок мати печатку із зображенням Державного Герба України.

Крім того, відповідачем під час прийняття оскаржуваного рішення не зазначено, на підставі якої норми, позивач повинен був обов`язково проставити печатку і з зображенням Державного Герба України.

Тому суд вважає, що виконавчий документ відповідає вимогам ст.4 Закону України "Про виконавче провадження", оскільки під час огляду постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 23.10.2014року №12/14/7/26-59-2310/02/2 встановлено, що вона скріплена печаткою Департаменту та підписана уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів, а саме: В.о. директора Департаменту Горобченко Лесею Анатоліївною, а також наявні інші реквізити, які передбачені Законом.

Крім того, суд не бере до уваги посилання відповідача, стосовно пропуску строків пред`явлення виконавчого документа до виконання, оскільки це не було підставою для прийняття оскаржуваного рішення, а також додатково суд зазначає, що постанова про накладення штрафу №12/14/7/26-59/2310/02/2 від 23.10.2014р. оскаржувалася в судовому порядку, а рішення суду набрало законної сили 06.02.2019р.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що рішення державного виконавця, оформлене повідомленням про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання від 26.02.2019р. є протиправним та таким, що прийнято не у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України та ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», у відповідності до приписів ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, та підлягає скасуванню.

Таким чином, позовні вимоги Державної архітектурно - будівельної інспекції України є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України суд присуджує на користь позивача здійснені ним документально підтверджені витрати по сплаті судового збору з Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві у розмірі 1 921,00 грн. ( одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня, 00 коп.)

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 243 - 246, 255, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Державної архітектурно - будівельної інспекції України (01133, бул. Лесі Українки 26, місто Київ, ) задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві Яковчук Ілони Олегівни про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання від 26.02.2019р. з примусового виконання постанови про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 23.10.2014р. №12/14/7/26-59/2310/02/2.

Присудити на користь Державної архітектурно - будівельної інспекції України ( 01133, бул. Лесі Українки 26, місто Київ, ) здійснені нею документально підтверджені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921, 00грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня, 00 коп.) з Святошинського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (03148, вул. Гната Юри буд.9, місто Київ, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені положеннями ст. 255, ч. 1 ст. 272 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ч. 6 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення та оскаржені у порядку, передбаченому ст.ст. 292, 293, 296, 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням положень п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції Закону № 2147-VIII).

Суддя В.В. Амельохін