Справа № 120/540/19-а
Суддя: Воробйова Інна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

15 травня 2019 р. Справа № 120/540/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Воробйової Інни Анатоліївни,

за участю:

секретаря судового засідання: Гродської В.О.

представника позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: Петренко О.Л., Тимошевської Ю.Й.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: фізичної особи -підприємця ОСОБА_2

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішень, вимоги

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (далі - ФОП ОСОБА_2 ,позивач) із позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області (далі - ГУ ДФС у Вінницькій області, контролюючий орган, відповідач) про визнання протиправними та скасування:

- податкового повідомлення-рішення від 01.02.2019 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 25875 грн., в т.ч. 20700 грн. за основним платежем та 5175 грн. за штрафною (фінансовою) санкцією;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 01.02.2019 року №Ф- з єдиного соціального внеску в розмірі 39738,88 грн.;

- рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01.02.2019 року № про нарахування штрафної санкції з єдиного соціального внеску в розмірі 11921,66 грн.;

- податкового повідомлення-рішення від 01.02.2019 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 28750 грн., в т.ч. 23000 грн. за основним платежем та 5750 грн. за штрафною (фінансовою) санкцією;

- податкового повідомлення-рішення від 01.02.2019 року № про застосування штрафної (фінансової) санкції з податку на додану вартість згідно ст.1201 ПК України в розмірі 11500 грн.;

- податкового повідомлення-рішення від 01.02.2019 року № про збільшення суми грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 2156,25 грн., в т.ч. 1725 грн. за основним платежем та 431,25 грн. за штрафною (фінансовою) санкцією.

На обґрунтування позовних вимог зазначено, що за наслідком проведеної контролюючим органом документальної виїзної перевірки ФОП ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, складено акт, згідно висновків якого перевіркою встановлено порушення: п. 177.2, п. 177.4 ст.177, ч. "г" п.198.5 ст.198, п.187.1 ст.187, п.201.10 ст.201 ПК України, п.п. 1.2, 1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX ПК України ч.2 ст.9, п.1 ч.2 ст.6, п.2 ч.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

В подальшому, податковим органом прийнято спірні рішення, якими визначено суму грошових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, ПДВ, військового збору та нараховані штрафні (фінансові) санкції, також нараховано ЄСВ.

Позивач з даними рішеннями не погоджується та вказує, що податкові повідомлення-рішення від 01.02.2019 року № та від 01.02.2019 року № щодо нарахування податкових зобов`язань та штрафних (фінансових) санкцій з податку на додану вартість прийняті з порушенням вимог п. 102.1 ст.102 ПК України, а саме з пропуском строку давності.

Також позивач вказав, що податкові зобов`язання та штрафні (фінансові) санкції згідно усіх оспорюваних рішень прийняті відповідачем за одним фактом, а саме, через помилковий висновок щодо використання нереалізованого товару (металопластикових конструкцій в кількості 46 шт.) на суму 115000 грн. не в господарській діяльності.

З таким висновком позивач не погоджується та вказує, що відсутність метало- пластикових конструкцій у продажу в поточному році зовсім не означає те, що вони були використані не у господарській діяльності. Зокрема вони могли бути використані в наступних роках, або залишитись на складі, поки не знайдеться покупець. Проте, витрати на їх придбання безпосередньо пов`язані з господарською діяльністю, оскільки при придбанні даного товару ставилась мета його наступного продажу з отриманням прибутку.

Окремо позивач вказав, що податкове повідомлення-рішення від 01.02.2019 року №, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію з податку на додану вартість згідно ст.1201 ПК України в розмірі 11500 грн. є неправомірним, оскільки порушення за яке застосовано штраф відбулось в грудні 2015 р., в той час, як відповідальність за порушення граничних термінів реєстрації податкових накладних, що не підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, була введена до Законом України №1797-УІІІ від 21.12.2016 року.

Ухвалою від 19.02.2019 р. відкрито провадження у справі і призначено підготовче засідання на 19.03.2019 р.

13.03.2019 р. надійшов відзив (вх.13768), в якому представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову, вказуючи, що в ході перевірки не підтверджено правомірність віднесення до витрат придбання металопластикових конструкцій на суму 115000 грн., як наслідок прийняті оскаржувані рішення і вимогу. Відтак, позов є необґрунтованим та безпідставним.

Протокольною ухвалою від 19.03.2019 р. підготовче засідання відкладено на 10.04.2019 р.

27.03.2019 р. надійшла відповідь на відзив (вх.№16732) з поясненнями аналогічними за змістом позову.

10.04.2019 р., закінчено підготовче провадження і призначено розгляд справи по суті на 15.04.2019 р.

15.04.2019 р. протокольною ухвалою суду відкладено судове засідання на 15.05.2019 р.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представники відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав зазначених у відзиві.

Заслухавши пояснення та доводи представників сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

На підставі направлення №2857 від 16.11.2018 року та наказів від 26.10.2018 року за № 6678, №7402 від 30.11.2018 р. державним ревізором/інспектором у період з 19.11.2018 року по 30.05.2018 року, 03.12.2018 р. по 07.12.2018 р. проведена документальна планова виїзна перевірка ФОП ОСОБА_2 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року.

За результатом проведеної перевірки складено акт від 14.12.2018 року за № 6112/1305/5, у якому зафіксовані виявлені перевіркою порушення, а саме:

- п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового Кодексу України, внаслідок по результатах перевірки донараховано податок з доходів фізичних осіб за 2015 рік в сумі 20 700,00 грн.;

- ч. 2 ст. 9, п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", в результаті чого занижено єдиний внесок, нарахований з чистого оподатковуваного доходу, в сумі 39738,88 грн. за 2017 рік;

- частини "г" п. 198.5 ст. 198, п. 187.1 ст. 187 Податкового Кодексу, в результаті чого донараховано податок на додану вартість в сумі 23000грн., у тому числі за грудень 2015р. на суму 21902 грн., за лютий 2016р. на суму 1098 грн.;

- п.201.10 ст.201 ПК України в результаті відсутності реєстрації протягом граничного строку податкових накладних на загальну суму ПДВ 23000 грн.;

- п.п. 1.2, 1.3 п.161 підрозділу 10 розділу XX ПК України, в результаті чого донараховано суму військового збору за результатами 2015 року в сумі 1725 грн.

В акті зазначено, що перевіркою правильності визначення вартості документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням діяльності у 2015 році відображених в додатку Ф4 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015р., відображених в додатку Ф2 до податкових декларацій про майновий стан і доходи за 2016р. та 2017 р. з даними, визначеними в ході перевірки, встановлено розбіжності на суму 115000 грн.

Загальна сума валових витрат, відображених в додатку Ф4 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік за даними ФОП ОСОБА_2 складає 542786,07грн., в т.ч.:

- вартість придбаних товарно-матеріальних цінностей, що реалізовані або використані у виробництві продукції - 539575,91грн.;

- витрати на оплату праці та нарахування на заробітну плату - 0 грн.;

- інші витрати, включаючи вартість виконаних робіт, наданих послуг - 3210,16 грн.

Згідно пояснень та наданих на перевірку документів, за перевіряємий період ФОП ОСОБА_2 здійснював реалізацію металопластикових конструкцій, жалюзей, тканинних ролетів та ін. матеріалів.

Відповідно до пояснення платника, залишки ТМЦ станом на 01.01.2015 року - відсутні, станом на 31.12.2015р., згідно наданого пояснення та проведеної перевірки ФОП ОСОБА_2 - відсутні.

В ході проведення перевірки встановлено, що станом на 31.12.2015р. у ФОП ОСОБА_2 не реалізований товар, а саме: металопластикові конструкції в кількості 46 шт. на загальну суму 115000 грн. (без ПДВ) та відсутні в залишках товарів станом на 31.12.2015р., станом на 31.12.2016р., станом на 31.12.2017 р.

За результатами перевірки, згідно наданих первинних документів, даних книги обліку доходів і витрат, банківських документів встановлено, що ФОП ОСОБА_2 до складу витрат за 2015 рік безпідставно включено витрати в сумі 115000 грн., які безпосередньо не пов`язані з господарською діяльністю платника податків ФОП ОСОБА_2 та документально не підтверджені.

Враховуючи вищевикладене, перевіркою встановлено, що на порушення п. 177.2, п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_2 завищено витрати в сумі 115000 грн., в т.ч. за 2015 рік в сумі 115000 грн.

Перевіркою правильності проведення остаточного розрахунку податку на доходи, період з 01.01.2015р. по 31.12.2017р., що підлягає сплаті до бюджету самозайнятою особою ОСОБА_2 встановлено заниження суми податку, що підлягає сплаті до бюджету на 20700 грн. за 2015 рік., в результаті допущених порушень, згідно п.2.1.2 акту.

Перевіркою правильності нарахування єдиного внеску з сум доходу, на який нараховується єдиний внесок у розмірі 34,7% встановлено заниження суми єдиного внеску на 39738,88 грн., в т.ч. за 2015 рік - 39738,88 грн. на порушення п. 1 ч. 2 ст. 6, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", у зв`язку із невірним визначенням бази оподаткування, а саме: заниженням доходу (прибутку), отриманого від діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб (з урахуванням.

ФОП ОСОБА_2 на порушення п.п. "г" п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України не дораховано зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Податкового кодексу України, за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

За період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. ФОП ОСОБА_2 мав взаємовідносини з ФОП ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1 ) в частині придбання товару для подальшої реалізації.

Згідно наданих на перевірку ФОП ОСОБА_2 первинних документів, довідки про дебіторську, кредиторську заборгованість з ФОП ОСОБА_3 станом на 31.12.2015р. - відсутня.

Згідно єдиного реєстру податкових накладних, додатку 5 до податкових декларацій з ПДВ, ФОП ОСОБА_2 . включено до складу податкового кредиту за підсумком 2015 р. податкові накладні, зареєстровані контрагентом ФОП ОСОБА_3 (код ЄДРПОУ: НОМЕР_1, ШН НОМЕР_1) на загальну суму 138000 грн. в т.ч. ПДВ - 23000 грн. (витяг з ЄРІІН додається до матеріалів перевірки), придбання якого не використовувалось в господарській діяльності платника та відсутній в залишках товару станом на 31.12.2015р.

Отже, за 2015р. ФОП ОСОБА_2 донараховано податкового зобов`язання з ПДВ на загальну, суму 23000 грн., в тому числі за грудень 2017 р. в сумі 23000 грн.

За наслідком проведеної перевірки та складеного акта відповідачем прийнято:

· податкове повідомлення-рішення від 01.02.2019 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 25875 грн., в т.ч. 20700 грн. за основним платежем та 5175 грн. за штрафною (фінансовою) санкцією;

· вимога про сплату боргу (недоїмки) від 01.02.2019 року №Ф- , якою нараховано єдиний соціальний внесок в розмірі 39738,88 грн.;

· рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 01.02.2019 року №, яким нараховано штрафну санкцію з єдиного соціального внеску в розмірі 11921,66 грн.;

· податкове повідомлення-рішення від 01.02.2019 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість в розмірі 28750 грн., в т.ч. 23000 грн. за основним платежем та 5750 грн. за штрафною (фінансовою) санкцією;

· податкове повідомлення-рішення від 01.02.2019 року №, яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію з податку на додану вартість згідно ст.1201 ПК України в розмірі 11 500 грн.;

· податкове повідомлення-рішення від 01.02.2019 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 2156,25 грн., в т.ч. 1725 грн. за основним платежем та 431,25 грн. за штрафною (фінансовою) санкцією.

Не погоджуючись із вказаними рішеннями позивач звернувся до суду із цим позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення від 01.02.2019 року №, суд керується та виходить з наступного.

Згідно з пунктом 177.2 статті 177 ПК України, об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

В свою чергу, відповідно до пункту 177.4 статті 177 ПК до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, серед іншого, належать:

? витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат;

? витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу);

? обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством;

? суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом;

? інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Відповідно до положень статті 123 ПК України, у разі визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання щодо зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1., 54.3.2., 54.3.4., 54.3.5., 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, самостійно, відповідно до пункту 123.1 статті 123 ПК України, це тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Як встановлено судом, ФОП ОСОБА_2 згідно видаткових накладних реалізовував металопластикові конструкції:

- ВН №РН-0000001 від 18.02.2015 р., одержувач СУІП ТОВ «Сперко Україна» - кількість 5 шт. по ціні 3072,50 грн. Ціна 15362,50 грн., ПДВ 3072,50 грн. (довіреність №69 від 9.02.2015 р.);

- ВН №РН-0000009 від 13.05.2015 р. , одержувач СУІП ТОВ «Сперко Україна» - кількість 12 шт. по ціні 6058,06 грн. Ціна грн. 72696,67, ПДВ 14539,33 грн. (довіреність №348 від 5.05.2015 р.);

- ВН №РН-0000010 від 21.05.2015 р. , одержувач СУІП ТОВ «Сперко Україна» - кількість 3 шт. по ціні 3030,56 грн. Ціна грн. 9091,67, ПДВ 1818,33 грн. (довіреність №357 від 12.05.2015 р.);

- ВН №РН-0000015 від 7.09.2015 р., одержувач ПрАТ ПК «Поділля» - кількість 16 шт. Ціна грн. 39833,33 грн., ПДВ 7966,67 грн. (довіреність №3556 від 7.09.2015 р.);

- ВН №РН-0000016 від 9.09.2015 р., одержувач ПрАТ ПК «Поділля» - кількість 24 шт. Ціна грн. 51750,12 грн., ПДВ 10350,02 грн. грн. (довіреність №3556 від 7.09.2015 р.);

- ВН №РН-0000017 від 15.09.2015 р., одержувач ТОВ «Шляхбудматеріали» - кількість 18 шт. Ціна грн. 61833,42 грн., ПДВ 12366,68 грн.;

- ВН №РН-0000018 від 21.09.2015 р., одержувач ПрАТ ПК «Поділля» - кількість 1 шт. Ціна грн. 1533,33 грн., ПДВ 306,67 грн.;

- ВН №РН-0000019 від 30.10.2015 р., одержувач ПП «Трансойл»» - кількість 16 шт. Ціна грн. 36133,44 грн., ПДВ 7226,69 грн.;

- ВН №РН-0000022 від 20.11.2015 р., одержувач ПП «Трансойл» - кількість 11 шт. Ціна грн. 31783,40 грн., ПДВ 6356,68 грн.;

- ВН №РН-0000023 від 20.11.2015 р., одержувач СУІП ТОВ «Сперко Україна» - кількість 2 шт. Ціна грн. 6266,68 грн., ПДВ 1253,34 грн.;

- ВН №РН-0000026 від 23.12.2015 р., одержувач ТОВ «Торговий Дім «Вінтрастінвест» - кількість 13 шт. Ціна грн. 123433,34 грн., ПДВ 24686,66 грн.;

- ВН №РН-0000030 від 29.12.2015 р., одержувач ФОП Лемещук Л.Б.- кількість 3 шт. Ціна грн. 3000 грн., ПДВ 600 грн.

Всього у 2015 році позивачем реалізовано 124 шт. металоконструкцій загальною вартістю 439654,46 грн., ПДВ 87930,88 грн.

В підтвердження задекларованих ФОП Лемещуком І.С. витрат по придбанню металопластикових конструкцій за 2015 рік ним надано накладні на реалізацію:

№ 502160 від 18.02.2015 р. постачальник ФОП ОСОБА_3 , 5 шт., ціна 1300, ПДВ 2600 грн. постачальник ФОП ОСОБА_3, 17 шт., ціна 71250 грн., ПДВ 14250 грн.

№502024 від 12.05.2015р., постачальник ФОП ОСОБА_3 , 17 шт., ціна 71250 грн., ПДВ 14250 грн.

№502033 від 21.05.2015 р., постачальник ФОП ОСОБА_3 , 3 шт., ціна 6666,75 грн., ПДВ 1333,35 грн.

№502080 від 04.09.2015 р., постачальник ФОП ОСОБА_3 , 12 шт., ціна 43335 грн., ПДВ 8667 грн.

№502102 від 21.20.2015 р., постачальник ФОП ОСОБА_3, 24 шт., ціна 50150,83 грн., ПДВ 10030,17 грн.

№502101 від 21.10.2015 р., постачальник ФОП ОСОБА_3 , 23 шт., ціна 56059,17 грн., ПДВ 11211,83 грн.

№502104 від 21.10.2015 р., постачальник ФОП ОСОБА_3 , 3 шт., ціна 16417,50 грн., ПДВ 3283,50 грн.

№502103 від 21.10.2015 р., постачальник ФОП ОСОБА_3 , 4 шт., ціна 11666,67 грн., ПДВ 2333,33 грн.

№502118 від 30.10.2015 р., постачальник ФОП ОСОБА_3 , 16 шт., ціна 34166,67 грн., ПДВ 6833,33 грн.

№503098 від 20.11.2015 р., постачальник ФОП ОСОБА_3 ., 14 шт., ціна 38452,50 грн., ПДВ 7750,50 грн.

№502117 від 26.12.2015 р., постачальник ФОП ОСОБА_3 , 8 шт., ціна 18766,67 грн., ПДВ 3753,33 грн.

Всього придбано у 2015 році 129 шт. металоконструкцій у ФОП ОСОБА_3 на загальну суму 360231,76 грн., ПДВ 72046,35 грн.

Як видно, дані перевірки, зазначені у акті, не збігаються з встановленими у справі обставинами щодо кількості та вартості придбаних та реалізованих у 2015 році металоконструкцій, які (дані перевірки), в свою чергу, стали підставою для нарахування податкових зобов`язань та прийняття оскаржуваних рішень.

З цього приводу суд зазначає, що саме до дискреційних повноважень контролюючого органу належить проведення відповідних перевірок, виявлення та фіксування у акті порушень та, в подальшому, на підставі висновків акту, прийняття відповідних рішень про нарахування податкових зобов`язань.

Адміністративний суд, керуючись положеннями частини другої статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень перевіряє, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Наслідком встановлення судом невідповідності частини рішення суб`єкта владних повноважень вимогам чинного законодавства є визнання такого акта частково протиправним, при умові, що цю частину може бути ідентифіковано (виокремлено, названо) та що без неї оспорюваний акт в іншій частині (частинах) не втрачає свою цілісність, значення. Зокрема, частково протиправним можна визнати якусь частину, пункт, речення рішення або рішення в частині нарахування певної суми окремого виду податку чи збору, накладення штрафних (фінансових) санкцій в якійсь сумі.

В даному випадку, суд вважає, що невірно розраховану та нараховану суму податкових зобов`язань в оскаржуваному рішенні виокремити неможливо. А тому, доходить висновку про протиправність досліджуваного рішення в цілому.

Визначаючись щодо позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування вимоги № Ф- від 01.02.2019 р., суд зазначає про наступне.

Як встановлено судом, визначена у вимозі сума є єдиним внеском, що нараховується на оподаткований дохід на суму 115 000 грн., у даному випадку на загальну суму 39 738,88 грн., виходячи зі ставки 34,7 %.

Так, відповідно до пункту 8 статті 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 2464-17), обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

В розумінні статті 1 Закону № 2464-17, недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (ст. 9 Закону № 2464-17).

Із положень статті 25 Закону № 2464-17 випливає, що у разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Як зазначалось вище, контролюючим органом невірно проведено розрахунки та нарахування податкового зобов`язання, що стало підставою для прийняття необґрунтованого та неправомірного рішення. Наслідком останнього стало й визначення в т.р. ЄСВ.

Враховуючи, що сума ЄСВ розрахована з суми невірно нарахованого податкового зобов`язання, та є похідною від останнього, а тому також є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Визначаючись щодо позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення № від 01.02.2019 р., суд зазначає про наступне.

Відповідно до пункту 3 частини одинадцятої статті 25 Закону № 2464-17, орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску, серед іншого, штрафні санкції за донарахування територіальним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску - у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Так, податковим органом ставилось в провину платнику податку не нарахування на суму 115 000 грн. єдиного внеску, у зв`язку із чим винесено вимогу про сплату недоїмки в сумі 39 738,88 грн.

Разом з тим, дана вимога, як зазначалось вище підлягає скасуванню, при цьому, як видно із рішення № від 01.02.2019 р. штраф нараховано саме на суму 39 738, 88 грн. Відтак, оскаржуване рішення щодо нарахування штрафу в сумі 11 921, 66 грн. підлягає скасуванню.

Оцінюючи позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення № від 01.02.2019 р., суд зазначає про наступне.

Пунктом 16-1 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України встановлено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір.

Відповідно до підпункту 1.2. пункту 16-1 Підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України, об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу, в силу якої об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід.

Відтак, база оподаткування є тотожною базі для нарахування податку на доходи фізичних осіб.

Таким чином, з огляду на ту обставину, що донарахування чистого оподатковуваного доходу, який є базою для нарахування військового збору, визнано судом безпідставним, то, як наслідок, безпідставним є і нарахування військового збору.

Стосовно податкового повідомлення - рішення № від 01.02.2019 р., суд вказує на таке.

Відповідно до підпункту "г" пункту 198.5 статті 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, відповідні податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, під час придбання або виготовлення яких суми податку були включені до складу податкового кредиту, у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Згідно пункту 198.6 статті 198 не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Так, контролюючий орган дійшов висновку про безпідставність включення до податкового кредиту операцій з контрагентом ФОП ОСОБА_3 . на суму 23 000 грн., оскільки такі витрати безпідставно віднесено позивачем до складу витрат.

Разом з тим, як зазначено вище, даний висновок податкового органу щодо безпідставності віднесення до складу витрат в тому числі операцій по придбанню металопластикових конструкцій у ФОП ОСОБА_3 не знайшов свого підтвердження у зазначеному контролюючим органом розмірі. А отже, зобов`язання по ПДВ збільшено у визначеній в рішенні сумі за відсутності на те підстав, відтак, оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

Щодо вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення № від 01.02.2019 р., то суд вказує на наступне.

Як видно із акту перевіркою встановлено, що на порушення пункту 201.10 статті 201 ПК України ФОП Лемещуком І.С . не зареєстровані податкові накладні в ЄРПН при не нарахуванні податкового зобов`язання в сумі 23 000 грн. При цьому, за змістом акту, такі накладні мали б бути виписані у грудні 2015 року по взаємовідносинам позивача з ФОП ОСОБА_3 .

Враховуючи дане порушення контролюючим органом винесено податкове повідомлення - рішення № від 01.02.2019 р., в якому контролюючий орган попередив про «необхідність скласти та/або зареєструвати податкові накладні/розрахунки коригування у строк, визначений пунктом 1201.2 статті 1201 ПК України» та згідно зі статтею 1201 ПК України застосував штраф в розмірі 50% у сумі 11500 грн.

Аналізуючи зазначені у рішенні норми суд вказує на наступне.

Згідно пункту 1201.2 статті 1201 ПК України ( в редакції, що діяла з 20.09.2015 р. по 1.01.2016 р.), відсутність з вини платника реєстрації податкової накладної, що підлягає наданню покупцю - платнику податку на додану вартість, та розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних протягом 180 календарних днів з дати їх складання тягне за собою накладення на платників податку, на яких відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі 50 відсотків від суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податковій накладній/розрахунку коригування.

Тобто санкція цієї норми, що діяла на момент вчинення порушення, передбачалась до застосування за не реєстрацію з вини платника податкової накладної, що підлягала наданню покупцю.

Проте, накладна, яку, на думку контролюючого органу слід було б реєструвати, не підлягала наданню покупцю. А тому санкція цієї норми не могла б бути застосована.

Проте, як встановлено судом та не заперечувалось представниками відповідача в ході розгляду справи, контролюючим органом в оскаржуваному рішенні застосовано відповідальність, яка передбачена пунктом 1201.2 статті 120 ПК України в редакції Закону № 1797-VIII від 21.12.2016 р. (набрання чинності 1.01.2017 р.) та який діяв станом на момент прийняття оскаржуваного рішення, що є неприпустимим.

Так, відповідно до статті 58 Конституції України, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відтак, враховуючи, що на момент виникнення спірних правовідносин положення статті 1201 ПК України не передбачали штраф за відсутність реєстрації податкової накладної, яка підлягала наданню покупцю, а також те, що до позивача застосовано штраф на підставі норми чинної саме на день прийняття рішення, а не виникнення спірних правовідносин, - на думку суду, оскаржуване рішення не є законним. Відповідно підлягає скасуванню.

Оцінюючи правомірність оскаржуваних рішень, суд керується нормами частини другої статті 2 КАС України, в силу якої, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, критерій "прийняття рішень, вчинення (невчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України" - за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у частині другій статті 19 Конституції України: "Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України".

"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень:

- має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України;

- зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій "прийняття рішення, вчинення (невчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії" - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

На думку суду, оскаржувані рішення прийнято без врахування розтлумачених критеріїв.

Відповідно до частин першої - другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із статтею 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що встановлені у справі обставини підтверджують позицію позивача, покладену в основу позовних вимог, а відтак, адміністративний позов належить задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, враховуючи, що позов підлягає задоволенню судові витрати понесені позивачем у даній справі підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення рішення Головного управління ДФС у Вінницькій області від 01.02.2019 р.: № , №, № , № , вимогу № Ф- від 01.02.2019р., рішення № від 1.02.2019 р.

Стягнути на користь ФОП ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер за ДРФО - НОМЕР_3 ) судовий збір у розмірі 1199,42 (однієї тисячі сто дев`яносто дев`ять гривень 42 копійки) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, код 39402165 ).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ФОП ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер за ДРФО - НОМЕР_3 ) .

Відповідач: Головне управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, код 39402165 ).

Суддя Воробйова Інна Анатоліївна