Справа № 320/5966/18
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5966/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року, суддя Балаклицький А.І., у справі за адміністративним позовом Міністерства внутрішніх справ України до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

У С Т А Н О В И В:

Міністерство внутрішніх справ України звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, в якому просило:

- визнати протиправними дії Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України щодо винесення постанови від 19.09.2018 року про стягнення виконавчого збору та постанови від 19.09.2018 року про стягнення витрат виконавчого провадження;

- зобов`язати Відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винести постанову про скасування постанови від 19.09.2018 року про стягнення виконавчого збору та постанови від 19.09.2018 про стягнення витрат виконавчого провадження на підставі п. 1 ч. 4 ст. 4 та ч. 3 ст. 74 Закону України "Про виконавче провадження".

Позовні вимоги обґрунтувано тим, що відповідач відкрив виконавче провадження з виконання рішення суду, яке не набрало законної сили, оскільки оскаржується в апеляційному порядку. Відтак, на думку позивача, у відповідача відсутні підстави для стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 07 березня 2018 року Київським окружним адміністративним судом ухвалено рішення у справі №810/637/18, яким повністю задоволений адміністративний позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, третя особа - Управління поліції охорони в Київській області про визнання протиправними дії, зобов`язання вчинити певні дії.

Визнати протиправним висновок МВС України про прийняття рішення щодо призначення та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги від 10 листопада 2017 року про відмову ОСОБА_1 в нарахуванні одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням інвалідності II групи. Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку зі встановленням інвалідності II групи, що настала внаслідок проходження служби в органах внутрішніх справ, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року №850 "Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або частковою втратою працездатності без установлення інвалідності працівника міліції" у розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності - 21 вересня 2016 року.

16 квітня 2018 року Київським окружним адміністративним судом виданий виконавчий лист у справі №810/637/18 про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку зі встановленням інвалідності II групи у розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності - 21 вересня 2016 року.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 24.05.2018 року відкрито виконавче провадження №56467045 з примусового виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 березня 2018 у справі №810/637/18 та зобов`язано МВС України у десятиденний строк виконати зазначене рішення суду та стягнуто з боржника виконавчий збір 14 892,00 грн.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.09.2018 року у зв`язку з закінченням виконавчого провадження з примусового виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 березня 2018 у справі №810/637/18 постановлено стягнути з МВС України виконавчий збір у розмірі 14892,00 грн.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.09.2018 року постановлено стягнути з МВС України витрати на проведення виконавчих дій у сумі 83,49 грн.

Вважаючи постанови відповідача від 19.09.2018 року про стягнення виконавчого збору та від 19.09.2018 року проо стягнення витрати на проведення виконавчих дій протиправними та такими, що прийняті з порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, правомірними вважаються дії державного виконавця, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом.

Згідно з до частиною першої статті 26 Закону N 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною п`ятою вказаної статті Закону N 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Частиною 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Згідно з частиною 2 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження", строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Отже, рішення судів можуть бути звернуті до примусового виконання після набрання ними законної сили.

Відповідно до частини 1 статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Разом з тим, частиною 2 статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною 1 статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Таким чином, рішення адміністративного суду, які не оскаржувались в апеляційному порядку, набирають законної сили на тридцять перший день з дня його проголошення або виготовлення повного тексту, а у випадку якщо учасником справи подана апеляційна скарга - за наслідками апеляційного перегляду або після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження.

Як убачається із матеріалів справи, рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 березня 2018 у справі №810/637/18 було ухвалене у порядку письмового провадження.

Разом з тим, 06.04.2018 року Міністерство внутрішніх справ України надіслало засобами поштового зв`язку до Київського апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07.03.2018 року у справі №810/637/18.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами спраи підтверджено, що поштове відправлення з апеляційною скаргою надійшло на адресу Київського апеляційного адміністративного суду 11.04.2018 року.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23.04.2018 року відкрите апеляційне провадження за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07.03.2018 року у справі №810/637/18.

Таким чином, як вірно встановлено судом першої інстанції, Міністерством внутрішніх справ України в межах строків встановлених ст. 295 КАС України було подано апеляційну скаргу на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 березня 2018 року у справі №810/637/18, на підставі якої було відкрите апеляційне провадження.

Проте, 16.04.2018 року Київським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист у справі №810/637/18 про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу, у зв`язку зі встановленням інвалідності II групи у розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на день встановлення інвалідності - 21 вересня 2016 року.

Отже, станом на 16.04.2018 року, тобто на момент видачі судом першої інстанції виконавчого листа, рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 березня 2018 року у справі №810/637/18 законної сили не набрало.

Частиною 4 статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено обов`язок державного виконавця повернути стягувачу виконавчий документ якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що станом на момент видачі виконавчого листа у справі №810/637/18 та на момент його пред`явлення до виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 07 березня 2018 у справі №810/637/18 не набрало законної сили, а тому виконавче провадження №56467045 було відкрито передчасно.

Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у відповідача були відсутні правові підстави для стягнення з МВС України виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, а тому постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 19.09.2018 року ВП №56467045 про стягнення виконавчого збору та від 19.09.2018 року ВП №56467045 про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження є протиправними та підлягають скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 272 КАС України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 271, 272, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 10 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Пилипенко О.Є.