Справа № 420/6226/18
Суддя: Яковлєв О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/6226/18

Головуючий в 1 інстанції: Кравченко М.М. рішення суду першої інстанції прийнято у м. Одеса 07 лютого 2019 року о 16:03 год.

Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Яковлєва О.В.,

суддів Градовського Ю.М., Крусяна А.В.,

при секретарі Голобородько Д.В.,

за участі сторін:

апелянта ОСОБА_1.,

представника апелянта Марочкіна В.О.,

представників відповідача: Залінської І.С.,

Акенфієва-Шевченко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про проходження публічної служби,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом у якому заявлено вимоги Головному управлінню Державної фіскальної служби в Одеській області, а саме: скасування наказу № 819-о від 18 жовтня 2018 року; поновлення на посаді старшого оперуповноваженого другого оперативного відділу оперативного управління Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням позивачем подано апеляційну скаргу з якої вбачається про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовано тим, що є помилковим висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог, так як позивачем подано рапорт про звільнення за власним бажанням під тиском посадових осіб ГУ ДФС в Одеській області.

Крім того, апелянт зазначає, що поданий ним рапорт не має дати складення, а тому не може бути підставою для його звільнення.

В свою чергу, відповідачем подано відзив на вказану апеляційну скаргу, відповідно до якого вбачається, що судом першої інстанції прийнято правомірне рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, так як оскаржуваний наказ прийнятий відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, колегія суддів приходить до висновку, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення - скасуванню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 19 січня 2000 року ОСОБА_1 прийнятий на службу в органи податкової міліції на підставі наказу № 29-о від 19 січня 2000 року, що підтверджується записом в трудовій книжці, а в подальшому займав відповідні посади в структурних підрозділах Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області.

Між тим, 20 серпня 2018 року Головним управлінням ДФС в Одеській області надано ОСОБА_1 письмове попередження про наступне вивільнення у зв`язку з проведенням реорганізації ДПІ у Малиновському районі ГУ ДФС в Одеській області, шляхом приєднання до ГУ ДФС в Одеській області, на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 28 березня 2018 року № 296 «Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби».

В даному попереджені зазначено, що впродовж двох місяців з моменту вручення цього повідомлення, згідно чинного законодавства, за результатами засідання атестаційної комісії позивачу запропонують вакантну посаду з урахуванням його кваліфікаційного рівня.

У встановлений строк ОСОБА_1 запропоновано посаду старшого оперуповноваженого другого оперативного відділу оперативного управління Головного управління ДФС в Одеській області, на яку позивачем надано згоду.

Внаслідок чого, наказом Головного управління ДФС в Одеській області від 12 жовтня 2018 року № 791-о «Про призначення співробітників податкової міліції» ОСОБА_1 призначено на посаду старшого оперуповноваженого другого оперативного відділу оперативного управління Головного управління ДФС в Одеській області.

Наказом Головного управління ДФС в Одеській області від 18 жовтня 2018 року № 819-о «Про звільнення підполковника податкової міліції ОСОБА_1» підполковника податкової міліції, старшого оперуповноваженого другого оперативного відділу оперативного управління Головного управління ДФС в Одеській області ОСОБА_1 звільнено із займаної посади за пп. «а» п. 64 (за віком) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справі України, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 року № 114.

Не погоджуючись зі своїм звільненням позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

За наслідком встановлених обставин судом першої інстанції зроблено висновок про відмову у задоволенні позовних вимог, так як позивача правомірно звільнено зі служби в податковій міліції у зв`язку з досягненням ним граничного віку перебування на останній, з чим не погоджується колегія суддів, з огляду на наступне.

Так, згідно п. 348.1 ст. 348 ПК України, податкова міліція складається із спеціальних підрозділів по боротьбі з податковими правопорушеннями, що діють у складі відповідних контролюючих органів, і здійснює контроль за додержанням податкового законодавства, виконує оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції.

Згідно п. 353.1 ст. 353 ПК України, особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Відповідно до пп. 353.4.2 п. 353.4 ст. 353 ПК України, особам, яких прийнято на службу до податкової міліції на посади старшого начальницького складу, присвоюються такі спеціальні звання: полковник податкової міліції; підполковник податкової міліції; майор податкової міліції.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 затверджено Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Так, пунктом 5 Положення встановлено, що особи рядового і молодшого начальницького складу в органах внутрішніх справ перебувають: чоловіки - до 45-річного віку, жінки - до 40-річного віку. При необхідності та за згодою цих осіб, за умови їх придатності до служби, строк служби може бути продовжено їм до п`яти років начальниками, яким надано право призначати на посади рядового і молодшого начальницького складу.

Пунктом 7 Положення встановлено, що особи середнього і старшого начальницького складу, за винятком полковників міліції та полковників внутрішньої служби, перебувають на службі в органах внутрішніх справ до 45 років.

Згідно п. 8 Положення, особи середнього, старшого і вищого начальницького складу, які досягли встановленого для них пунктом 7 цього Положення віку, підлягають звільненню в запас з постановкою на військовий облік або у відставку.

При необхідності на службі в органах внутрішніх справ можуть бути залишені на строк до п`яти років:

Згідно п. 8 Положення, з метою вдосконалення діяльності органів внутрішніх справ, підвищення ефективності їх роботи, поліпшення добору, розстановки і виховання кадрів, стимулювання підвищення кваліфікації, ініціативності, творчої активності та відповідальності працівників за доручену справу проводиться атестація осіб рядового і начальницького складу. При цьому всебічно оцінюються їх ділові, професійні, моральні та особисті якості, рівень культури і здатність працювати з людьми, робляться висновки про відповідність займаній посаді і даються рекомендації щодо подальшої служби.

Відповідно до п. 47 Положення, з метою вдосконалення діяльності органів внутрішніх справ, підвищення ефективності їх роботи, поліпшення добору, розстановки і виховання кадрів, стимулювання підвищення кваліфікації, ініціативності, творчої активності та відповідальності працівників за доручену справу проводиться атестація осіб рядового і начальницького складу. При цьому всебічно оцінюються їх ділові, професійні, моральні та особисті якості, рівень культури і здатність працювати з людьми, робляться висновки про відповідність займаній посаді і даються рекомендації щодо подальшої служби.

Згідно п. 48 Положення, атестація осіб середнього, старшого і вищого начальницького складу проводиться на кожній із займаних посад через чотири роки, а також при призначенні на вищу посаду, переміщенні на нижчу посаду і звільненні з органів внутрішніх справ, якщо переміщення по службі або звільнення провадиться по закінченні року з дня останньої атестації, а у виняткових випадках незалежно від цього строку.

При цьому, відповідно до пп. «а» п. 62 Положення, звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби;

Відповідно до пп. «а» п. 64 Положення особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) за віком - при досягненні віку, встановленого для них пунктом 7 цього Положення. Крім того, за віком можуть бути звільнені особи середнього начальницького складу, які мають вислугу 20 і більше років (у пільговому обчисленні), і яким до досягнення встановленого віку перебування на службі залишилося 3 роки і менше, а за їх бажанням при досягненні цього віку - незалежно від наявності вислуги років.

Колегією суддів встановлено, що у межах спірних правовідносин позивача, який має спеціальне звання підполковника податкової міліції, звільнено оскаржуваним наказом у запас Збройних Сил України, згідно пп. «а» п. 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, з посади старшого оперуповноваженого другого оперативного відділу оперативного управління ГУ ДФС в Одеській області.

В свою чергу, колегія зазначає, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав (фактичних і юридичних) його прийняття, а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Між тим, в оскаржуваному наказі, окрім цитування Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, не зазначено мотивів та обставин його прийняття.

При цьому, у якості фактичної підстави його видання суб`єктом владних повноважень зазначено рапорт ОСОБА_1 та матеріали його особової справи.

В свою чергу, колегія зазначає, що суб`єктом владних повноважень не зазначено реквізитів відповідного рапорту та назв конкретних документів, використаних з матеріалів особової справи позивача.

Між тим, відповідно до положень ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, під час судового розгляду даної справи, в обґрунтування правомірності оскаржуваного наказу, суб`єктом владних повноважень зазначено, що позивача, зокрема, звільнено за наслідком проведеної у вересні 2019 року атестації, на якій встановлено, що він не відповідає займаній посаді, може бути переведений на іншу посаду, з меншим обсягом роботи, а також підлягає звільненню зі служби у зв`язку з досягненням граничного віку перебування на останній.

В даному випадку, колегія суддів зазначає, що згідно вищевикладених вимог Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, наявний обов`язок проведення атестації осіб старшого начальницького складу на кожній із займаних посад, зокрема, при звільненні особи з органів внутрішніх справ.

При цьому, необхідно наголосити, що за наслідком проведення атестації робляться висновки про відповідність особи конкретній займаній посаді і даються рекомендації щодо подальшого проходження нею служби на відповідній посаді.

В свою чергу, керівник особи, відносно якої проведено атестацію, має реалізувати викладені в ній рекомендації, шляхом прийняття відповідного наказу.

Між тим, з аналізу наданого суб`єктом владних повноважень атестаційного листа позивача від 13 вересня 2018 року вбачається, що відповідну атестацію проведено за посадою старшого оперуповноваженого відділу організації викриття економічних злочинів оперативного управління ДПІ у Малиновському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області.

При цьому, після проведення атестації позивача, його керівником не прийнято рішення про звільнення позивача зі служби за досягненням граничного віку перебування на останній.

В свою чергу, наказом ГУ ДФС в Одеській області № 791-О від 12 жовтня 2018 року позивача призначено на посаду старшого оперуповноваженого другого оперативного відділу оперативного управління ГУ ДФС в Одеській області, тобто на нову посаду в фіскальний орган вищого рівня.

Між тим, як вбачається із зібраних матеріалів справи та наданих представниками ГУ ДФС в Одеській області поясненнями, суб`єктом владних повноважень не проводилась атестація позивача на новій посаді перед звільненням.

В даному випадку, колегія суддів вважає вказані обставини порушенням встановленого порядку звільнення особи зі служби, а як наслідок вважає протиправним оскаржуваний наказ ГУ ДФС в Одеській області.

В свою чергу, щодо наданого суб`єктом владних повноважень рапорту позивача, яким останній просив звільнити його зі служби в податковій міліції у зв`язку з досягненням ним граничного віку, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, як вже зазначалось колегією суддів вище, в оскаржуваному наказі наявне посилання на відповідний рапорт позивача, як на фактичну підставу його звільнення зі служби.

При цьому, варто зазначити, що наявність відповідного рапорту не позбавляє суб`єкта владних повноважень обов`язку з проведення атестації перед звільненням особи з нової посади.

В свою чергу, колегія суддів не приймає посилань позивача на той факт, що відповідний рапорт складено під тиском, так як такі посилання не підтверджені жодним належним доказом.

При цьому, колегія суддів вважає, що позивач, як особа яка має вищу юридичну освіту, може та має розуміти наслідки розгляду складених ним рапортів, а також може належним чином реагувати на будь-які протиправні дії, вчинені відносно нього.

Між тим, відповідно до п. 68 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, особи рядового і начальницького складу, які виявили бажання звільнитися зі служби за особистим проханням, попереджають прямого начальника органу внутрішніх справ про прийняте ними рішення не пізніш як за три місяці до дня звільнення, про що подають рапорт за командою.

В даному випадку, колегія суддів вважає, що вказаний термін встановлено з метою надання можливості учасникам трудових відносин узгодити процес звільнення особи зі служби.

При цьому, колегія суддів зазначає, що до закінчення відповідного строку, особа має право відкликати поданий раніше рапорт, яким виявлено бажання звільнитися зі служби в ОВС, або змінити підстави свого звільнення.

В свою чергу, колегія суддів погоджується з посиланнями позивача на той факт, що відповідний рапорт не містить дати його складання та дати візування його керівником.

В даному випадку, вказані недоліки поданого позивачем рапорту унеможливлюють встановлення дати його складання та дати його розгляду керівником фіскального орану, а як наслідок не дають можливість у судовому порядку перевірити правомірність звільнення позивача на його підставі.

При цьому, враховуючи, що позивачем подано відповідний рапорт, перебуваючи на новій посаді в ГУ ДФС в Одеській області (з 12 жовтня 2018 року), колегія суддів вважає, що такий рапорт не міг покладатись в основу оскаржуваного наказу у якості власного волевиявлення позивача до закінчення відповідного строку.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що судом першої інстанції допущено порушення норм матеріального і процесуального права, наявні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року - скасувати, прийнявши у справі нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати наказ Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області від 18 жовтня 2018 року № 819-О «Про звільнення підполковника податкової міліції ОСОБА_1 .».

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого другого оперативного відділу оперативного управління Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області з 30 жовтня 2018 року.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів після складання повного судового рішення, відповідно до вимог ст. 243 КАС України.

Повний текст судового рішення складено 27 травня 2019 року.

Головуючий: О.В. Яковлєв

Судді: Ю.М. Градовський

А.В. Крусян