Справа № 300/458/19
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/4404/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів - Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року (рішення прийнято судом у складі головуючого судді Чуприни О. В. у м. Івано-Франківську) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

04 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, в якому просив визнати протиправною відмову відповідача щодо перерахунку його пенсії з урахуванням 5 % суми грошового забезпечення у зв`язку із отриманням захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах внутрішніх справ, зобов`язати відповідача здійснити перерахунок і виплату йому пенсії відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» у розмірі 61 % суми грошового забезпечення починаючи з 01 січня 2016 року.

На обґрунтування своїх вимог зазначав, що він є пенсіонером органів внутрішніх справ, якому призначено пенсію згідно із Законом України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ). З набранням чинності Законом України «Про Національну поліцію» у нього виникло право на зміну розміру суми грошового забезпечення при обчисленні пенсії з 56 % на 61 %, відтак, відмова відповідачем в перерахунку його пенсії, на думку позивача, вказує на створення передумов для виплати йому пенсії у неналежному розмірі, що порушує його конституційні права та гарантії на належний соціальний захист.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує обставинами, викладеними у позовній заяві, а також тим, що суд першої інстанції не врахував, що визначальним у спірних правовідносинах є наявність факту захворювання, яке спричинило подальшу непридатність позивача до проходження служби, та є підставою для збільшення розміру пенсії на 5 % від суми грошового забезпечення.

Відповідач подав до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує щодо її змісту і вимог, покликається на законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін.

Оскільки апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, апеляційний суд відповідно до вимог пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України розглядає справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 01 липня 2015 року ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років в розмірі 56 % суми грошового забезпечення як особа, яка відповідно до пункту "а" частини першої статті 12, пункту "а" частини першої статті 13 Закону № 2262-ХІІ має право на пенсію у зв`язку із вислугою років - 22 роки.

19 лютого 2019 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із запитом, в якому просив здійснити перерахунок його пенсії за вислугу років із урахуванням додаткових 5 % суми грошового забезпечення до пенсії у зв`язку з його звільненням з органів внутрішніх справ через хворобу, встановивши основний розмір пенсії у 61 % від суми грошового забезпечення, та виплатити різницю у пенсійному забезпеченні з дати виникнення права на перерахунок, тобто з 01 січня 2016 року.

Листом від 25 лютого 2019 року № ПУ-11 відповідач повідомив ОСОБА_1 про відсутність підстав для перерахунку його пенсії в розмірі 61 % суми грошового забезпечення, оскільки його було звільнено зі служби на підставі пункту "б" статті 64 (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року № 114 (далі - Положення про проходження служби), тобто в запас, а не у відставку, відтак, розмір його пенсії обчислено правомірно в розмірі 56 % суми грошового забезпечення відповідно до статті 13 Закону № 2262-ХІІ.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем правомірно відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії ОСОБА_1 як пенсіонера органів внутрішніх справ, оскільки доказів зміни підстави звільнення з органів внутрішніх справ позивачем не надано.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема, на службі в органах внутрішніх справ, визначає Закон № 2262-ХІІ. Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно з пунктом "а" частини першої статті 12 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії) пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б"-"д" статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби, зокрема, з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше.

Відповідно до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону №2262-ХІІ (в редакції, чинній на момент призначення позивачу пенсії) пенсії за вислугу років призначаються, серед іншого, в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Таким чином, розмір пенсії за вислугу років осіб, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ, становить 50 % відповідних сум грошового забезпечення, а його збільшення залежить від виду їх звільнення з органів внутрішніх справ та вислуги років, зокрема, звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я додатково до пенсії нараховуються у 5 % від суми грошового забезпечення.

Як встановлено з матеріалів справи, військово-лікарською комісією УМВС України в Івано-Франківській області позивача визнано непридатним до військової служби в мирний час та обмежено придатним у воєнний час у зв`язку із захворюванням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ (свідоцтво про хворобу від 22 червня 2015 року № 150).

Згідно з наказом начальника УМВС України в Івано-Франківській області від 30 червня 2015 року № 340 о/с «По особовому складу» ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних Сил на підставі пункту 64 «б» Положення про проходження служби (через хворобу).

Суд першої інстанції аналізуючи положення Розділу VII «Звільнення зі служби» Положення про проходження служби, зробив правильний висновок про встановлення цим Положенням двох видів звільнення з органів внутрішніх справ - в запас (з постановкою на військовий облік) і у відставку (із зняттям з військового обліку), кожен з яких містить як підставу звільнення «через хворобу», відмінність між якими є непридатність до військової служби у мирний час (звільнення у запас) та непридатність до військової служби (звільнення зі служби у відставку).

Відтак, оскільки позивач звільнений зі служби в органах внутрішніх справ у запас Збройних Сил через хворобу, у нього відсутнє право на отримання пенсії з урахуванням 5 % суми грошового забезпечення у зв`язку із отриманим захворюванням, яке набувається лише при звільненні з органів внутрішніх справ у відставку.

З огляду на викладене, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що призначена позивачу пенсія за вислугу років в розмірі 56 % сум грошового забезпечення відповідає вимогам пункту «а» частини 1 статті 13 Закону №2262-ХІІ (50 % + 3 % * 2 роки за вислугу років понад 20 років), а тому відсутні підстави для її перерахунку у розмірі 61 % суми грошового забезпечення.

За наведених обставин, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року у справі № 300/458/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич