Справа № 465/4531/17
Суддя: Ванівський Ю. М.
Дата ухвалення: 2019-04-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
Іменем України
17.04.2019 року м. Львів
Франківський районний суд м.Львова у складі:
головуючого судді Ванівського Ю.М.,
за участю секретаря Школьнікової К.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Львова адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про скасування постанови ,-
в с т а н о в и в:
Позивач звернувся з адміністративним позовом в суд до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про скасування постанови.
Свої вимоги позивач мотивує тим, що 29.05.2017 року головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Горох Н.С. винесено постанову №1ф/120-ф/пз, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у розмірі 7140,00 грн., яку останній отримав 26.07.2017 р.
Вищевказану постанову позивач вважає протиправною, виходячи з наступного.
У постанові Департаменту державної архітектурно будівельної інспекції у Львівській області від 29.05.2017 р. №1ф/120-ф/пз встановлено відновлення техніко-екопномічних показників на об`єкті «Будівництво 1 окремим відділом капітального будівництва ДПСУ багатофункціонального житлового комплексу на території в/ч НОМЕР_1 на вул.. В.Великого, 10 з вбудованими нежитловими приміщеннями громадської функції та підземним паркінгом із знесенням існуючих нежитлових будівель (будинки С1, С2, С3 та С4 на генплаці0 2 га черга будівництва будинок С4 на генплані», чим на думку контролюючого органу порушено вимоги містобудівної документації.
Однак висота та поверховість будинків відповідає вимогам містобудівної документації на місцевому рівні, а також не виходить за межі визначеної містобудівельними умовами та обмеженнями гранично допустимої висоти будівель. Відтак, порушення норм містобудівного законодавства відсутні.
Крім того, вищевказана постанова винесене не уповноваженою особою.
На підставі вищевикладеного, просить позов задоволити.
13 листопада 2018 р. на адресу суду поступив відзив від представника відповідача, який мотивований тим, що під час проведення посадовими особами Департаменту встановлено неналежне здійснення технічного нагляду, відповідальною особою за здійснення технічного нагляду на вищевказаному об`єкті.
Позивач не вжив заходів щодо усунення відхилення від проектної документації та не повідомив про таке відхилення.
На підставі вищевикладеного, просить відмовити повністю в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Представник позивача у судове засідання не з`явився, однак подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задоволити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.
Відповідно до абз.3 ч. 3 ст. 205 КАС України, у разі повторної неявки повідомленого належним чином відповідача в судове засідання, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.
У відповідності до вимог ч. 4 ст.229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши її дійсні обставини, суд приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що 29.05.2017 року головним інспектором будівельного нагляду відділу контролю та нагляду за проведенням перевірок Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Горох Н.С. винесено постанову №1ф/120-ф/пз, про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 у розмірі 7140,00 грн., яку останній отримав 26.07.2017 р.
Відповідно до ч. 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Відповідно до положень ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» під державним архітектурно-будівельним контролем необхідно розуміти сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553 (з наступними змінами та доповненнями) затверджено Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт (далі - Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю №553).
Пунктом 1 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю №553 визначено органи державного архітектурно-будівельного контролю, які уповноважені здійснювати архітектурно-будівельний контроль відповідно до повноважень, визначених статтею 7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", до яких відносяться: виконавчі органи з питань державного архітектурно-будівельного контролю сільських, селищних, міських рад; структурні підрозділи з питань державного архітектурно-будівельного контролю Київської та Севастопольської міських держадміністрацій; Держархбудінспекція.
Згідно п.3 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється посадовими особами органів державного архітектурно-будівельного контролю відповідно до їх посадових інструкцій та функціональних повноважень.
Відповідно до п.5 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом.
Плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю. Органи державного архітектурно-будівельного контролю проводять планові перевірки об`єктів містобудування не частіше ніж один раз на півроку. Строк проведення планової перевірки не може перевищувати десяти робочих днів, а у разі потреби може бути одноразово продовжений за письмовим рішенням керівника відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника не більше ніж на п`ять робочих днів (п.6. Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю №553).
Правовий статус Державної архітектурно-будівельної інспекції України та її територіальних органів визначено Постановою Кабінету Міністрів України № 294 від 09.06.2014 року «Про затвердження Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України».
Відповідно до п.1 та п.3 Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, що затверджене Постановою Кабінету Міністрів України № 294 від 09.06.2014 року, Державна архітектурно-будівельна інспекція України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Віце-прем`єр-міністра України - Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства і який реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, основним завдання якого є реалізація державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, зокрема, здійснення державного контролю та нагляду за дотриманням вимог законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил.
Згідно п.7. Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, що затверджене Постановою Кабінету Міністрів України № 294 від 09.06.2014 року Держархбудінспекція здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.
Відповідно до п.1 ч.4 ст.41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню.
Відповідно до п. 14 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №553 від 23.05.2011 року суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний:
допускати посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки за умови дотримання порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю;
виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності;
подавати документи, пояснення, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю. У разі відмови суб`єкта містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, у допуску посадових осіб органу державного архітектурно-будівельного контролю до проведення перевірки складається відповідний акт.
Відповідно до п.п.2 п.11 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю №553 посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом.
Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
В ст.72 КАС України вказано, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:
1) письмовими, речовими і електронними доказами;
2) висновками експертів;
3) показаннями свідків.
В ч.1 ст.77 КАС України вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч.3 ст.77 КАС України докази суду надають учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.
Відповідно ч. 2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд звертає увагу на те, що представником відповідача не було надано до суду жодного належного чи допустимого доказу, який би підтверджував порушення позивачем вимог ч.7 ст.96 -1 КУпАП.
Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.
Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.
В рекомендації №R(91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).
Таким чином, виходячи із заявлених позовних вимог, встановлених обставин справи, системного аналізу положень чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.
Крім того, суд приходить до висновку про поважність причин пропуску позивачем терміну звернення до суду.
На основі вищевикладеного, керуючись, ст.9,72,77, 241, 286 КАС України, суд, -
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області про скасування постанови, - задоволити.
Скасувати постанову Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області №1ф/120-ф/пз від 29.05.2017 р. про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення на ОСОБА_1 .
Рішення може бути оскаржено сторонами в апеляційну порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги в 10 денний строк з дня отримання копії рішення.

Суддя Ванівський Ю.М.