Справа № 490/9217/18
Суддя: Черенкова Н. П.
Дата ухвалення: 2019-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

н/п 2-а/490/373/2018 Справа № 490/9217/18
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2019 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі

Головуючого судді - Черенкової Н.П.

при секретарі - Янкевич В.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 674998 від 18.10.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав наступне.

Правил Дорожнього руху не порушував, виконуючи маневр повороту ліворуч з вулиці Бульвар Лесі Українки на вулицю ОСОБА_2 , пропустив зустрічний автомобіль, який завершав маневр по Бульвару Лесі Українки, продовжив виконання повороту ліворуч, пересвідчившись про відсутність будь-яких перешкод іншим учасникам дорожнього руху, та закінчив маневр повороту. Таким чином, якщо закінчив маневр на жовте світло світлофору, то такі дії відповідають вимогам п.п. 8.11,8.10, 16.8 Правил Дорожнього Руху України, а постанова не відповідає вимогам ст.ст.7,256,280 КУпАП.

Ухвалою від 05.11.2018 року відкрито спрощене провадження у справі.

18.12.2018 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі.

При цьому, зазначено, що було встановлено факт порушення вимог п. 8.7.3 г ПДР України, яке виразилось у здійсненні проїзду світлофорного об`єкту на перехресті бульвару Л.Українки та вулиці І.Кудрі на заборонений сигнал - жовтий, відповідальність за яке передбачено ч.2 ст.122 КУпАП. Факт правопорушення підтверджується постановою, а також засвідчено рядовим поліції ОСОБА_3 , який перебував в екіпажі патрульної поліції.

При цьому, представник відповідача вважав, що на підтвердження виконання позивачем вимог п.8.10,8.11 ПДД, у відповідності до вимог ч.4 ст.77 КАС України, позивач зобов`язаний надати докази.

Ухвалою суду від 20.12.2018 року у відповідача витребувано письмові докази - відеозапису з нагрудної відеокамери( відео реєстратора).

30.01.2019 року на виконання даної ухвали відповідачем направлений диск, який є пошкодженим, що підтверджується актом працівників апарату суду.

Повторно на запит суду диск направлений 10.04.2019 року.

Сторони до судового засідання не з`явились.

Судом постановлено про розгляд справи у відсутності сторін, що відповідає приписам ст.229 КАС України.

Обставини справи, встановлені судом.

Згідно постанови серії ЕАВ № 674998 від 18.10.2018 року, ОСОБА_1 керував автомобілем марки "Мерседес Бенц", номерний знак НОМЕР_1 , о 18 год.47 хв., рухаючись на перетині бульвару Лесі Українки та вулиці Івана Кудрі, в напрямку станції метро "Печерська" здійснив проїзд на забороняючий сигнал світлофора червоного кольору, чим порушив вимоги п.8.7.3 е Правил Дорожнього Руху України, та на підставі вимог ст.122 ч.2 КУпАП застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн.

У графі 9 постанови, яка передбачає залучення матеріалів, містить дані про їх відсутність. При цьому, постанова не містить пояснень ОСОБА_1 .

Направлений відеозапис, дані про який не міститься про залучення до постанови не містить фіксації правопорушення , свідчить про не визнання правопорушення позивачем.

Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

За змістом статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 246 КУпАП передбачено, що порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121-126, 127-1-129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

В свою чергу, ч. 2 ст. 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Ст. 277 КУпАП передбачено строки розгляду справ про адміністративні правопорушення. Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання органом (посадовою особою), правомочним розглядати справу, протоколу про адміністративне правопорушення та інших матеріалів справи.

В ході розгляду даної справи встановлено, що рядовий поліції ОСОБА_3 за наслідком виявлення порушення пункту 8.7.3 е ПДД, яке виразилось у здійсненні проїзду на заборонений червоний сигнал світлофору ОСОБА_1 , він скоїв адміністративне правопорушення, відповідальність за яке передбачена статтею 122 ч.2 КУпАП.

Між тим, у запереченнях на відзив, представник відповідача посилається на порушення позивачем вимог п.8.7.3 г проїзд на жовтий сигнал світлофору.

Постанова про вказане правопорушення не містить жодних матеріалів, в тому числі і посилання на наявність відеозапису.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено. Так, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

В свою чергу, статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Крім того, ст. 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до ст. 251 Кодексу України про адміністративне правопорушення доказами в справі про адміністративні правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України від 02 липня 2015 року №580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон №580-VIII) визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів.

Пунктами 1.3 та 1.9. ПДР України встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно частини другої статті 122 КУпАП відповідальність настає в разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду (…), користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку (…).

Суд звертає увагу на те, що в оскаржуваній постанові відсутні посилання на будь-які докази, які б свідчили про наявність адміністративного правопорушення та винність ОСОБА_1 у його вчиненні, та якого саме порушення ПДД. та на підставі яких особа, яка винесла постанову, дійшла висновку про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Відповідачем при складанні постанови не були відібрані пояснення свідків, при наявності заперечень щодо порушення Правил, свідченням чого є відсутність інформації по них в оскаржуваній постанові.

Слід зазначити, що згідно ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

При цьому, частиною 3 статті 283 КУпАП передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: 1) дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; 2) транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); 3) технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); 4) розмір штрафу та порядок його сплати; 5) правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; 6) відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з статтею 31 Закону України «Про Національну поліцію» поліція може застосовувати превентивні заходи, серед яких: перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, засобів фото - і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону «Про Національну поліцію» встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

В даному випадку оскаржувана постанова не містить відомостей ані про відеозапис, яким зафіксовано факт вчинення правопорушення, ані про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався), як то передбачено п. 3 ч. 3 ст. 283 КУпАП.

Згідно правового висновку, викладеному Верховним Судом у постанові від 15.11.2018 року (справа №524/5536/17), відеозапис, поданий на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у разі, якщо оскаржувана постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відсутність посилання на відповідні докази у постанові, свідчить про необізнаність позивача про їх наявність або відсутність.

Відповідно до статті 77 КАС України у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За такого, посилання відповідача на надання доказів позивачем, є такими, що не відповідають вимогам закону.

Окрім того, наданий відеозапис не фіксує факту правопорушення.

При цьому, у відзиві представник відповідача посилається на порушення позивачем п. 8.7.3 г ПДД, тоді як у постанові, що скаржується, вказано про порушення п.8.7.3.е ПДД.

Суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що за вказане порушення особа не може бути притягнута до відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, оскільки зміст адміністративного правопорушення, вказаний у постанові не відповідає запереченням відповідача про порушення , а за такого знаходиться за межами "поза розумного сумніву".

Відповідно до п.8.10 Правил, у разі подання світлофором сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 ( стоп-лінія), дорожнім знаком 5.62 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 метрів до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні - перед перехрещуванню проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів.

За приписами п.8.11 Правил, водіям, які в разі ввімкнення жовтого сигналу або підняття регулювальником руки вгору не можуть зупинити транспортн6ий засіб у місці, передбаченому пунктом 8.10 цих Правил, не вдаючись до екстреного гальмування, дозволяється рухатися далі за умови забезпечення безпеки дорожнього руху.

Пунктом 16.8 ПДД передбачено, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Таким чином, ці доводи позивача про відсутність в його діях порушень Правил, відповідач не спростував.

Зважаючи на наведені обставини, суд також враховує, що позивач заперечував проти притягнення його до адміністративної відповідальності та не визнавав факту допущення порушення вимог ПДР України, однак дані обставини не спростовані та не підтверджені належними та допустимими доказами. Вказане не спростовано відповідачем в ході розгляду справи.

З огляду на все вищезазначене, суд дійшов висновку, що в даному випадку відповідачем не надано належних доказів, які б свідчили про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою статті 122 КУпАП, а тому винесена постанова по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 674998 від 18.10.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може вважатись правомірною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 139, 243, 250, 272, 286, КАС України , суд , -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною і скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 674998 від 18.10.2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Центральний районний суд. м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Судове рішення складено у повному обсязі 24.05.2019 року.

Суддя : Черенкова Н.П.