Справа № 620/825/19
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2019 року м.Чернігів Справа № 620/825/19

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Соломко І.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області про визнання відмови протиправною та її скасування, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області про визнання відмови протиправною та її скасування, зобов`язання вчинити певні дії.

Свої вимоги мотивує тим, що відмова відповідача у наданні дозволу на розроблення документації землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га на території Світличнянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області у відповідності до графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, є протиправною, оскільки відповідачем не наведено жодної з підстав, передбачених статті 118 Земельного кодексу України. Позивач вказав, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Ухвалою суду від 27.03.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Представником відповідача, у визначений судом строк подано відзив, в якому зазначено, що при вирішенні питання про надання позивачу дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га на території Світличнянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, Головне управління, відповідно до доручення Віце - прем`єр- міністра Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України Гройсмана В.Б . від 08.10.2014 №37732/0/1-14, врахувало позицію органів місцевого самоврядування щодо розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності, зокрема Світличнянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, яка у свою чергу, інформацію стосовно відведення земельної ділянки позивачу не надала. Відтак, підстави для надання такого дозволу позивачу відсутні. За таких обставин просить відмовити у задоволенні позовних вимог повністю.

Дослідивши матеріали справа, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

21.12.2018 позивач звернулась до Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області з заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га на території Світличнянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області у відповідності до графічних матеріалів, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки. До заяви надано копію паспорту та ідентифікаційного номеру, графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки та довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

За результатами розгляду заяви, листом Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 22.01.2019 за №С-14519/0-272/0/94-19 позивачу повідомлено, що при вирішенні питання про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га на території Світличнянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області враховано доручення Віце - прем`єр- міністра Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України Гройсмана В.Б . від 08.10.2014 №37732/0/1-14, тому підстави для надання такого дозволу відсутні.

Вважаючи вказану відмову протиправною, позивач звернулась до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Кожному громадянину України, згідно статті 14 Конституції України, гарантується право на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Відповідно до статті 170 Цивільного кодексу України держава набуває і здійснює цивільні права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом

Згідно із статтею 15-1 Земельного кодексу України до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, належить, зокрема, розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом.

Згідно із частиною четвертою статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

З аналізу наведених норм вбачається, що відповідача наділено повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності на території Чернігівської області.

Відповідно до частини першої статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (частини друга статті 116 Земельного кодексу України).

Згідно із пунктом "в" частини третьої статті 116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, в тому числі, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Статтею 118 Земельного кодексу України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами.

Зокрема, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Згідно із частиною сьомою статті 118 та частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельним кодексом України чітко визначено порядок надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та вичерпний перелік підстав для відмови уповноваженим органом у видачі останнього. При цьому органу, наділеному повноваженнями щодо розпорядження земельними ділянками, не надано права самостійно, на власний розсуд, розширювати перелік підстав для відмови в наданні дозволу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Натомість, відповідач у своєму листі від 22.01.2019 № С-14519/0-272/0/94-19 як на підставу відмови у наданні такого дозволу посилається на те, що при вирішенні питання про надання позивачу дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,0 га на території Світличнянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області ним враховано доручення Віце- прем`єр- міністра Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України Гройсмана В.Б . від 08.10.2014 №37732/0/1-14.

Однак суд зазначає, що такої підстави для відмови уповноваженим органом у наданні такого дозволу частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України не передбачено.

З огляду на це, суд дійшов висновку про те, що відмова Головного управлінням Держгеокадастру у Чернігівській області у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, викладена в листі від 22.01.2019 № С-14519/0-272/0/94-19, з посилання на доручення Віце- прем`єр- міністра Міністра регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства України Гройсмана В.Б . від 08.10.2014 №37732/0/1-14, є незаконною та такою, що не відповідає статті 118 Земельного кодексу України, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, а позов в цій частині задоволенню.

Отже, відповідно до вимог статті 118 Земельного кодексу України Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області має прийняти рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або прийняти мотивоване рішення про відмову із чітким визначенням однієї з підстав, передбачених статтею 118 Земельного кодексу України. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у користування.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року в справі № 815/5987/14 та Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Що стосується позовної вимоги, в якій позивач просить зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області задовольнити заяву від 21.12.2018 про надання дозволу та надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2 га за межами населених пунктів на території Світличнянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, вчинивши всі необхідні дії.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вирішення питань щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою належить до виключної компетенції відповідача.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень в межах такої перевірки.

У відповідності з Рекомендаціями № R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень від 11.03.1980 р. під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 23.11.2018 р. №П/811/601/18 (провадження №К/9901/58495/18), а згідно з статтею частиною п`ятою статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Також, представником позивача заявлено вимогу про "зобов`язання відповідача задовольнити заяву позивача та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою...", однак суд вважає, що належним захистом порушених прав позивача буде саме повторний розгляд заяви позивача, яка була розглянута з порушенням законодавства України.

Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовної вимоги в частині зобов`язання відповідача задовольнити заяву позивача та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою.

Разом з тим, засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. Так, при розгляді справи було б неприйнятно враховувати право на ефективний засіб захисту, а саме, запобігання порушенню або припиненню порушення з боку суб`єкта владних повноважень, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права, без його практичного застосування.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Відповідно до частини другої статті 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки заява позивача від 21.12.2018 про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою розглянута з порушенням норм Земельного кодексу України, суд вважає, що порушене право позивача на отримання обґрунтованого рішення за його заявою має бути відновлено шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути дану заяву.

При цьому суд зазначає, що при прийнятті в подальшому відповідачем рішення, останній не вправі відмовляти позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з тих самих підстав, які визнані судом протиправними.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Щодо зобов`язання відповідача встановити судовий контроль за виконанням рішення, суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим суд враховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, підстави зобов`язувати суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення відсутні.

Щодо клопотання позивача винести окрему ухвалу стосовно посадової особи - начальника головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області Н.Чіпак, у зв`язку із грубим порушенням нею земельного законодавства, що призвело до суттєвого обмеження ОСОБА_1 як громадянки у реалізації моїх конституційних прав, суд вказує на наступне.

Відповідно до статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

В ході судового розгляду не встановлено порушень, які б викликали необхідність у реагуванні шляхом винесення окремої ухвали. Відтак, в задоволенні клопотання про винесення окремої ухвали слід відмовити.

Частиною третьою статті 139 КАС України передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 384,20 грн., сплачений згідно платіжного доручення від 19.03.2019 № NOCLW54135, пропорційно задоволених вимог.

Керуючись статтями 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області, викладену в листі від 22.01.2019 № С-14519/0-272/0/94-19, у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га за межами населених пунктів на території Світличнянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області та її скасувати.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Чернігівській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га за межами населених пунктів на території Світличнянської сільської ради Варвинського району Чернігівської області від 21.12.2018, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 384,20 грн, сплачений згідно платіжного доручення від 19.03.2019 № NOCLW54135.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення складено 27 квітня 2019 року.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Держгеокадастру в Чернігівській області (проспект Миру, 14, м. Чернігів, 14000, ).

Суддя І.І. Соломко