Справа № 819/453/18
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 травня 2019 року

Київ

справа №819/453/18

провадження №К/9901/14211/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Білак М. В., Губської О. А.,

перевіривши касаційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, третя особа - Міністерство Внутрішніх Справ України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

17 травня 2019 року зазначена скарга надійшла до суду касаційної інстанції.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Верховний Суд на підставі частини п`ятої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» проаналізував ухвалені у цій справі судові рішення й установив, що позивач, звернувшись до суду з позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, заявив такі вимоги:

стягнути з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 липня 2017 року по 16 лютого 2018 року, який спричинений невиконанням постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 липня 2017 року, встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі, встановивши звіт про виконання судового рішення.

Позовні вимоги мотивував:

Тернопільський окружний адміністративний суд постановою від 05 липня 2017 року поновив ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого (за рахунок старшого оперуповноваженого в ОСВ) сектору розкриття злочинів проти особи управління карного розшуку кримінальної міліції управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області.

Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області наказом від 16 лютого 2018 року №5 (по особовому складу) поновило майора міліції ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого (за рахунок посади старшого оперуповноваженого в ОВС) сектору розкриття злочинів проти особи УКР КМ УМВС, з 22 липня 2017 року. Однак, 16 лютого 2018 року наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області №6 о/с ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ України.

02 березня 2018 року ОСОБА_1 звертався до Голови ліквідаційної комісії із заявою про допуск до виконання службових обов`язків та нарахування заробітної плати в період з 05 липня 2017 року, однак відповіді так і не отримав. Пояснив, що таким чином у період з 05 липня 2017 року по 16 лютого 2018 року відповідачем протиправно не нараховано і не виплачено заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Тернопільський окружний адміністративний суд рішенням від 26 листопада 2018 року позовні вимоги задовольнив.

Стягнув з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 05 липня 2017 року по 16 лютого 2018 року, провівши необхідні відрахування.

Відмовив у встановленні судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі.

Восьмий апеляційний адміністративний суд постановою від 16 квітня 2019 року:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області задовольнив частково.

Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року у справі №819/453/18 в частині стягнення з Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 05 липня 2017 року по 16 лютого 2018 року скасував та прийняв постанову, якою позов задовольнив.

Стягнув з Управління Міністерства внутрішніх справУкраїни в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у зв`язку з невиконанням постанови Тернопільського окружного адміністративного суду від 05 липня 2017 року про поновлення на службі за період з 06 липня 2017 року по 16 лютого 2018 року в сумі 18993,18 гривні, провівши необхідні відрахування податків та інших обов`язкових платежів.

В решті постанову залишив без змін.

Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, відповідач подав касаційну скаргу.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Своєю чергою, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Посада публічної служби, яку обіймав позивач та у зв`язку з поновленням на якій виник цей спір, не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище в розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 26 листопада 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року у справі № 816/453/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Тернопільській області, третя особа - Міністерство Внутрішніх Справ України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді М. В. Білак

О. А. Губська