Справа № 826/11095/17
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі Коцюбі Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) третя особа: Комунальне підприємство "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), за участю третьої особи - Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення комісії Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що оформлене протоколом від 20.07.2017 №82 в частині вжиття заходів щодо демонтажу споруди, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1

Позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог від 07.12.2017, в якій просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач 1), що оформлене протоколом від 20.07.2017 №82 в частині надання доручення КП "Київблагоустрій" здійснити демонтаж нежитлового приміщення (в літ. А) площею 234 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 що належить ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати доручення Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 21.07.2017 №064/7613 видане КП "Київблагоустрій", що стосується вжиття заходів шляхом демонтажу нежитлового приміщення (в літ. А) площею 234 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 ;

- визнати протиправними дії Комунального підприємства "Київблагоустрій" виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач2, КП "Київблагоустрій") щодо здійснення демонтажу нежитлового приміщення (в літ. А) площею 234 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 та належить ОСОБА_1 .

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2019 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 20.06.2017 посадовою особою КП "Київблагоустрій" видано припис №1713999, яким встановлено порушення власником тимчасової споруди по АДРЕСА_2 вимог п.п.20.1.1 Правил благоустрою міста Києва.

В подальшому, 21.07.2017 Департаментом міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) видано КП "Київблагоустрій" доручення №064-7613, яким доручено вжити заходи шляхом демонтажу самовільно встановлених елементів благоустрою, а саме тимчасової споруди, що належить ФОП ОСОБА_1 та розташований за адресою: АДРЕСА_2.

Не погоджуючись з вказаними діями та рішеннями відповідачів, позивач звернувся до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що твердження позивача щодо приналежності демонтованої споруди до капітальної не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами; матеріалами справи підтверджено, що правовстановлюючі документи на спірний об`єкт відсутні.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, 20.02.2017 КП "Київблагоустрій" внесено припис № 1713999, яким зобов`язано позивача надати проектно-дозвільну документацію на встановлення тимчасової споруди за адресою: АДРЕСА_2 . В разі відсутності проектно-дозвільної документації необхідно демонтувати власними силами, відновити благоустрій. В разі невиконання вимог припису будуть вжиті заходи згідно чинного законодавства.

Позивачем на виконання вимог припису надано: свідоцтво про право власності на будівлю; витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; розпорядження Дніпровської РДА про присвоєння адреси від 22.08.2007; Технічний паспорт на будівлю; Декларація про готовність об`єкта до експлуатації; Технічний звіт по встановленню меж земельної ділянки, на якій розташована будівля; Витяг з чергового кадастрового плану; фотофіксація будівлі; копію платіжного доручення про сплату податку на нерухоме майно.

Згідно ч. 3 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно ст. ст. 319, 328 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правом1рно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 2 ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Згідно з приписами ч. ч. 1,4 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (ст. 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, кр1м випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Частиною 4 ст. 5 цього ж Закону прямо передбачає, що не підлягають державній реєстрації речові права та їх обтяження на корисні копалини, рослини, а також на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також окремо на споруди, що є приналежністю головної речі або складовою частиною речі, зокрема на магістральні та промислові трубопроводи (у тому числі газорозподільні мережі), автомобільні дороги, електричні мережи магістральні теплові мережі, мережі зв`язку, залізничні коли.

При цьому, позбавлення права власності - неприпустиме, крім випадків, передбачених Конституцією України та законом (ст. 3 ЦК України).

Колегія суддів зауважує, що самим лише фактом здійснення державної реєстрації за особою права власності на об`єкт нерухомого майна презюмується - цей об`єкт не є малою архітектурною формою чи тимчасовою спорудою.

Отже, капітальна будівля - нежитлове приміщення (в л. А) площею 234 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2, не відноситься ні до малих архітектурних форм, ні до тимчасових споруд.

Не зважаючи на надані позивачем документи, що підтверджують право власності позивача на капітальну споруду, Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища прийняв оскаржуване рішення та видав доручення КП «Київблагоустрій» про вжиття заходів шляхом демонтажу відповідно до вимог чинного законодавства самостійно встановлених елементів благоустрою.

Ст.181 Цивільного кодексу України передбачено, що до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

Згідно Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, затвердженому наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507, надано визначення терміну будівля, їх перелік та класифікацію. Відповідно до даного Класифікатору, мала архітектурна форма не належить до будівель. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України від 17.02.2011 р. № 3038 «Про регулювання містобудівної діяльності» МАФ - тимчасова одноповерхова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності.

Згідно розділу 1 рішення Київської міської ради від 25 грудня 2008 року N 1051/1051 «Про Правила благоустрою міста Києва» тимчасова споруда - це споруда функціонального (в тому числі для здійснення підприємницької діяльності), декоративно-технологічного призначення, в тому числі мала архітектурна форма, яка виготовляється з полегшених збірних конструкцій та встановлюється без улаштування заглибленого фундаменту тощо.

Також, капітальні будівлі не відносяться до елементів благоустрою, про що свідчить зміст п. 2.2. Правил благоустрою м. Києва.

Таким чином, належна позивачу будівля, право власності на яку зареєстроване в державному реєстрі прав на нерухоме майно (і реєстраційні дії щодо якої не оспорені та не скасовані на даний час) - не відноситься ні до МАФ, ні до інших тимчасових споруд, а є капітальною будівлею.

Повноваження Департаменту міського благоустрою та збереження природнього середовища КМДА та КП «Київблагоустрій» щодо забезпечення благоустрою у м. Києві визначені Правилами благоустрою м. Києва, які затвердженні рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051/1051.

Згідно п.13.2.5. Правил благоустрою м. Києва Департамент міського благоустрою та збереження природного середовища має право здійснювати дії- щодо демонтажу тільки малих архітектурних форм та тимчасових споруд. Демонтаж, знесення капітальних будівель та споруд даними правилами не передбачений.

Що стосується скасування реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

На думку колегії суддів, після реєстрації права власності на збудований об`єкт нерухомості на підставі зареєстрованої декларації про готовість об`єкту до експлуатації, остання вичерпує свою дію фактом виконання, та виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення. А відтак, не може визнаватись законною перевірка контролюючого органу такого об`єкта та акти, оформлені за результатами державного архіпектурно-будівельного контролю.»

Як вже було зазначено, будівля ббііля магазину за адресою: АДРЕСА_2 , щодо якої відповідачем скасовано декларації, належить позивачу на праві приватноі власності, що підтверджуються свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 06.05.2014. р, реєстраційний номер в реєстрі речових прав на нерухоме майно 00.

Таким чином, на момент скасування відповідачем декларацій, на вказану будівлю вже було зареєстровано право власності за Позивачем, а відтак неможливо стверджувати про її самочинність.

Суд першої інстанції вищенаведене не врахував та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення адміністративного позову.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам по справі, що в повній мірі підтверджує доводи апелянта стосовно порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2019 року - скасувати, прийняти нове рішення, яким задовольнити позов повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення комісії Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), що оформлене протоколом від 20.07.2017 №82 в частині вжиття заходів щодо демонтажу споруди, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 .

Визнати протиправним та скасувати доручення Департаменту міського благоустрою та збереження природного середовища виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 21.07.2017 №064/7613 видане КП «Київблагоустрій», що стосується вжиття заходів шляхом демонтажу нежитлового приміщення (в літ. А) площею 234 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_1 .

Визнати протиправними дії Комунального підприємства «Київблагоустрій» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - відповідач2, КП «Київблагоустрій») щодо здійснення демонтажу нежитлового приміщення (в літ. А) площею 234 кв.м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , та належить ОСОБА_1 .

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст постанови виготовлено 27.05.2019.