Справа № 140/875/19
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року ЛуцькСправа № 140/875/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Каленюк Ж.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся з позовом до Міністерства оборони України (далі відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи з 07 березня 2018 року внаслідок поранення, захворювання, пов`язаних з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини, оформлене протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 22 червня 2018 року №65; зобов`язання відповідача вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи внаслідок травми, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби по захисту Батьківщини, у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, а саме 07 березня 2018 року, з урахуванням проведених виплат за 20% втрати працездатності та факту подання усіх документів відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975 (далі - Порядок №975).

В обґрунтування позову позивач вказав, що з 04 лютого 2015 року по 10 лютого 2015 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції та 10 лютого 2015 року під час виконання бойового завдання отримав поранення, внаслідок якого 22 травня 2015 року медико-соціальна експертна комісія встановила йому 20% втрати працездатності без встановлення інвалідності. Відповідно до чинного законодавства йому була виплачена одноразова грошова допомога у сумі 17052,00 грн.

Позивач також зазначив, що після встановлення йому 07 березня 2018 року медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) ІІІ групи інвалідності він звернувся до Міністерства оборони України через Волинський обласний військовий комісаріат із заявою та підтверджуючими документами про виплату одноразової грошової допомоги відповідно до чинного законодавства, з врахуванням раніше виплаченої суми. Однак відповідач рішенням, оформленим протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 22 червня 2018 року №65, з посиланням на абзац другий пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відмовив у призначенні такої допомоги у зв`язку з тим, що групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після первинного встановлення ступеня втрати працездатності. Позивач вважає таку відмову протиправною, оскільки застосування зазначеної норми можливе у даному випадку лише у разі повторного встановлення інвалідності, починаючи з 07 березня 2018 року.

Також позивач зазначив, що про результати розгляду його заяви дізнався лише 26 березня 2019 року, коли отримав витяг з протоколу Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 22 червня 2018 року №65.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою від 02 квітня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, судовий розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі третя особа) - а.с.1-1а.

Відповідач у відзиві на позов його вимоги заперечив (а.с.58-60). В обґрунтування своєї позиції вказав, що під час первинного огляду органами МСЕК позивачу встановлено 20% втрати працездатності без встановлення інвалідності внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, a 07 березня 2018 року під час повторного огляду органами МСЕК позивача визнано інвалідом ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з захистом Батьківщини.

Відповідно до частини четвертої статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» обумовлено якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Вважає, що законодавчі підстави для виплати ОСОБА_1 грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності відсутні, оскільки від первинного встановлення втрати працездатності (з 22 травня 2015 року) до встановлення йому ІІІ групи інвалідності (07 березня 2018 року) пройшло понад два роки. Після встановлення 20% втрати працездатності позивач отримав одноразову грошову допомогу у розмірі 17052,00 грн.

Відтак, з наведених підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

У письмовому поясненні представник ІНФОРМАЦІЯ_2 - третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача (далі третя особа) вказав, що відповідно до Порядку №975 обласний військовий комісаріат як уповноважений орган оформляє та надсилає документи для прийняття рішення про виплату одноразової допомоги. Рішення про можливість призначення та виплати одноразової грошової допомоги приймає комісія з питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, яка знаходиться в Департаменті фінансів Міністерства оборони України. Волинським обласним військовим комісаріатом та підпорядкованим Володимир-Волинським об`єднаним районним військовим комісаріатом заява ОСОБА_1 про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності разом із підтверджуючими документами була спрямована на розгляд компетентної комісії Департаменту фінансів Міністерства оборони України для прийняття рішення. За наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, було прийняте протокольне рішення від 26 червня 2018 року, пунктом 34 якого позивачу відмовлено в призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку з тим, що заявнику групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після первинного встановлення втрати працездатності. Також вказує, що про прийняте рішення заявник був письмово повідомлений листом від 10 липня 2018 року №766, надісланим засобами поштового зв`язку через Володимир-Волинський об`єднаний районний військовий комісаріат. При цьому підпорядкованим Володимир-Волинським об`єднаним районним військовим комісаріатом було вручено ОСОБА_1 письмову відповідь щодо результатів розгляду його заяви та подані ним раніше документи 31 липня 2018 року. З наведених підстав, представник третьої особи вважає, що позивач пропустив строк звернення до суду, встановлений статтею 122 Кодексу адміністративного судочинства України, без поважних причин, а тому є підстави залишити позовну заяву без розгляду.

Інші заяви по суті справи від сторін не надходили.

Перевіривши доводи сторін у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, суд встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 у період з 12 листопада 2007 року по 05 квітня 2018 року проходив військову службу за контрактом, про що свідчить довідка Володимир-Волинського об`єднаного районного військового комісаріату від 17 травня 2018 року №69 (а.с.47). З 04 лютого 2015 року по 10 лютого 2015 року він безпосередньо брав участь в антитерористичній операції (далі - АТО), забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції у місті Краматорську Донецької області, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_1 від 26 березня 2015 року №350/486/1/197 (а.с.45). Позивачу видано посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_2 від 08 травня 2015 року (а.с.18).

10 лютого 2015 року старший солдат ОСОБА_1 отримав вогнепальне наскрізне осколкове поранення м`яких частин лівої лопаткової ділянки внаслідок артилерійського обстрілу касетними боєприпасами, що підтверджується довідкою військової частини НОМЕР_3 від 13 травня 2015 року №350/486/100/449 про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва) для учасників АТО (а.с.44).

22 травня 2015 року обласною МСЕК Волинського обласного бюро медико-соціальної експертизи ОСОБА_1 встановлено 20% втрати професійної працездатності, що підтверджується довідкою серії ВЛН №0000117 від 25 травня 2015 року (а.с.14).

Як слідує із свідоцтва про хворобу №43 від 18 січня 2018 року, військово-лікарська комісія госпітальна при військовій частині НОМЕР_4 за розпорядженням командира військової частини НОМЕР_5 від 03 січня 2018 року №350/486/130-4 провела огляд ОСОБА_1 та встановила, що його захворювання, поранення, травма, пов`язані із захистом Батьківщини та визнала його непридатним до військової служби в мирний час, обмежено придатним у воєнний час (а.с.12-13).

Відповідно до витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23 лютого 2018 року №49 старшого солдата ОСОБА_1 , водія-заправника відділення матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_5 , звільненого наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 20 лютого 208 року №8-РС у запас відповідно до частини шостої статті 26 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» з урахуванням вимог частини восьмої цієї самої статті цього самого Закону за пунктом «б» (за станом здоров`я), направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.46).

07 березня 2018 року обласною МСЕК Волинського обласного бюро медико-соціальної експертизи за результатами первинного огляду ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №758936 від 04 травня 2018 року (а.с.15). Під час повторного огляду 19 березня 2019 року підтверджено встановлення позивачу ІІІ групи інвалідності у зв`язку із захворюванням, що пов`язане із захистом Батьківщини, про що свідчить довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААА №768851 від 26 березня 2019 року (а.с.16).

17 травня 2018 року позивач звернувся до ІНФОРМАЦІЯ_2 із заявою про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням 07 березня 2018 року ІІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини, до якої додав: копії паспорта, довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, військового квитка; витяг з наказу про виключення зі списків особового складу; довідку про проходження військової служби; довідку про безпосередню участь в антитерористичній операції; копію довідки про причини та обставини поранення; копію свідоцтва про хворобу; копію довідки МСЕК про встановлення інвалідності; згоду на обробку персональних даних (а.с.35-47). Вказані заява та документи позивача листом ІНФОРМАЦІЯ_2 від 24 травня 2018 року №ВСЗ/544 були надіслані для розгляду до Департаменту фінансів Міністерства оборони України (а.с.48).

Як слідує із пункту 34 рішення Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформленого протоколом від 22 червня 2018 року №65, розглянувши подані документи, комісія дійшла висновку про відмову в призначені одноразової грошової допомоги старшому солдату в запасі ОСОБА_1 , якого 05 квітня 2018 року звільнено з військової служби та 22 травня 2015 року під час первинного огляду органами МСЕК встановлено 20% втрати працездатності внаслідок поранення, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, що сталося 10 лютого 2015 року (довідка МСЕК серії ВЛН №0000117 від 22 травня 2015 року), а з 07 березня 2018 року під час огляду органами МСЕК визнано інвалідом ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини (довідка МСЕК серії 12ААА №758936 від 04 березня 2018 року). Вказано на те, що ОСОБА_1 групу інвалідності встановлено понад дворічний термін після первинного встановлення ступеня втрати працездатності, а згідно з абзацом другим пункту 4 статті 16-3 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пунктом 8 Порядку №975, у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється. Додатково зазначено, що допомога у зв`язку із встановленням 20% втрати працездатності виплачена у сумі 17052,00 грн. (а.с.17).

Листом від 10 липня 2018 року №766 ІНФОРМАЦІЯ_1 надіслав ІНФОРМАЦІЯ_4 документи та інформацію з витягу проколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 22 червня 2018 року №65 для інформування заявника (а.с.49). Володимир-Волинський об`єднаний районний військовий комісаріат листом від 30 липня 2018 року №1938 повернув ОСОБА_1 відповідь та документи, які були подані на виплату одноразової допомоги до Волинського обласного військового комісаріату (а.с.34).

Позивач не погоджується із рішенням про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги внаслідок встановлення ІІІ групи інвалідності, що стало підставою для його звернення із даним позовом до суду.

Відповідно до частин першої, другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Представник третьої особи в наданих суду поясненнях зазначив про те, що позивачу стало відомо про прийняте рішення, оформлене протоколом Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 22 червня 2018 року №65, 31 липня 2018 року в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_5 під час отримання листа ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10 липня 2018 року №766, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 на листі Володимир-Волинського об`єднаного районного військового комісаріату від 30 липня 2018 року №1938.

Однак суд ці доводи не вважає обґрунтованими, оскільки із листа Володимир-Волинського об`єднаного районного військового комісаріату від 30 липня 2018 року №1938, який ОСОБА_1 отримав 31 липня 2018 року, не вбачається, яку саме відповідь було вручено позивачу, а сам лист не містить інформації про результати розгляду у Міністерстві оборони України заяви позивача від 17 травня 2018 року (а.с.34). Крім того, суд зазначає, що лист ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10 липня 2018 року №766 не адресований ОСОБА_1 .

Суд зауважує, що позивач, звертаючись із даним позовом, просив поновити строк звернення до суду. Однак матеріали позову не дали підстав для висновку про порушення позивачем строку звернення до суду з огляду на надані письмові докази. Як вказав позивач, копію витягу з протоколу Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 22 червня 2018 року №65 (а.с.17) він отримав в приміщені Волинського обласного військового комісаріату 26 березня 2019 року (на цій копії є відмітка ІНФОРМАЦІЯ_2 про її засвідчення, датована 2019 роком.

Відтак, оскільки з даним позовом позивач звернувся до суду 28 березня 2019 року, то суд дійшов висновку, що позивач не пропустив шестимісячний строк звернення до суду, передбачений частиною другої статті 122 КАС України, який почав перебіг з дня, коли він дізнався про прийняте відповідачем рішення, що є предметом оскарження.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягає оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною п`ятою статті 17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до статті 41 Закону України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ) відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону №2011-ХІІ дія даного Закону поширюється, зокрема, на військовослужбовців, які стали інвалідами внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням військової служби, чи внаслідок захворювання після звільнення їх з військової служби, пов`язаного з проходженням військової служби, та членів їх сімей, а також членів сімей військовослужбовців, які загинули, померли чи пропали безвісти.

Частиною першою статті 16 Закону №2011-ХІІ визначено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Відповідно до підпункту 4 частини другої статті 16 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року №975, прийнятою відповідно до пункту 2 статті 16-2 та пункту 9 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ України, затверджено Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (Порядок №975).

Пунктом 3 Порядку №975 (в редакції, чинній на час звернення позивача із заявою про призначення одноразової грошової допомоги) передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є: у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності - дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

Матеріалами справи підтверджено, що за результатами первинного огляду органами МСЕК з 07 березня 2018 року ОСОБА_1 встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини (довідка до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №758936 від 04 травня 2018 року а.с.15). Отже, з огляду на викладене право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності виникло з 07 березня 2018 року.

Згідно з пунктом «б» частини першої статті 16-2 Закону №2011-ХІІ одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Ця норма має відображення в пункті 6 Порядку №975, відповідно до якого одноразова грошова допомога призначається і виплачується військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Згідно з пунктом 4 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Правова позиція про право військовослужбовця на отримання відповідної допомоги у більшому розмірі у разі встановлення більшого відсотка втрати працездатності або у разі встановлення групи інвалідності, яка виплачується йому з урахуванням виплаченої раніше суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги, викладена у постанові Верховного Суду України від 10 березня 2015 року у справі №21-563а14.

Як зазначається в оскаржуваному рішенні, допомога у зв`язку з встановленням 20 % втрати працездатності виплачена позивачу в сумі 17052,00 грн. Втрата 20% працездатності встановлена з 22 травня 2015 року (довідка про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого серії ВЛН №0000117 від 25 травня 2015 року а.с.14).

Законом України від 06 грудня 2016 року №1774-VIII пункт 4 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ доповнено абзацом другим такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється». Ця норма набрала чинності 01 січня 2017 року.

Абзацом такого самого змісту постановою Кабінету Міністрів України від 18 травня 2017 року №335 доповнено до пункту 8 Порядку №975, який також застосовується з 01 січня 2017 року.

Саме з посиланням на абзац другий пункт 4 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ та пункт 8 Порядку №975 відповідач відмовив ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням з 07 березня 2018 року позивачу ІІІ групи інвалідності понад дворічний термін після первинного встановлення ступеня втрати працездатності.

Однак з таким висновком відповідача при прийнятті 22 червня 2018 року рішення за результатами розгляду заяви позивача від 17 травня 2018 року про призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності суд не погоджується.

Конституційний Суд України у рішенні від 09 лютого 1999 року у справі №1-рп/99 зазначив, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип, закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Таким чином, в силу статті 58 Конституції України, норма Закону України від 06 грудня 2016 року №1774-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», яким було доповнено пункт 4 статті 16-3 Закону №2011-ХІІ абзацом другим (щодо права на виплату одноразової грошової допомоги після спливу дворічного терміну після первинного встановлення інвалідності), яка набрала чинності 01 січня 2017 року, не може розповсюджуватись на спірні правовідносини, а саме встановлення первинно групи інвалідності (після встановлення відсотка втрати працездатності) за часовий проміжок з 2015 по 2018 рік, оскільки це фактично означатиме застосування зворотньої дії закону в часі. Застосування даної норми стосовно позивача можливе лише у разі повторного встановлення інвалідності для позивача, починаючи з 07 березня 2018 року і саме з цього моменту слід відраховувати дворічний строк.

Аналогічна правова позиція неодноразово висловлювалася у постановах Верховного Суду, зокрема, від 20 березня 2018 року у справі №295/3091/17, від 21 червня 2018 року №751/4367/17, від 21 серпня 2018 року у справі №295/14297/16-а, від 26 лютого 2019 року у справі №2240/2940/18, від 05 квітня 2019 року у справі №820/4143/18. В силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, системний аналіз наведених правових норм (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) дає суду підстави зробити висновок, що за даних обставин позивач у зв`язку із встановленням йому ІІІ групи інвалідності має право на отримання одноразової грошової допомоги, яка має виплачуватися йому з урахуванням виплаченої суми обов`язкового особистого державного страхування або одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням раніше 20% втрати працездатності.

Пунктом 11 Порядку №975 обумовлено, що військовослужбовець, військовозобов`язаний та резервіст, якому виплачується одноразова грошова допомога у разі настання інвалідності чи втрати працездатності без встановлення йому інвалідності, подає уповноваженому органу такі документи: заяву про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням інвалідності чи часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності; довідку медико-соціальної експертної комісії про встановлення групи інвалідності або відсотка втрати працездатності із зазначенням причинного зв`язку інвалідності чи втрати працездатності. До заяви додаються копії: постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; документа, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва), зокрема про те, що воно не пов`язане із вчиненням особою кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком вчинення нею дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що засвідчує реєстрацію фізичної особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, виданого органом доходів і зборів (для фізичної особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків, офіційно повідомила про це відповідний орган доходів і зборів та має відмітку в паспорті громадянина України, - копію сторінки паспорта з такою відміткою).

Зазначені умови позивач виконав та подав разом із заявою документи, що визначені пунктом 11 Порядку №975. Про невідповідність документів чи їх некомплектність у рішенні від 22 червня 2018 року, оформленому протоколом №65 засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, не зазначено.

Як передбачено пунктами 12, 13 Порядку №975, призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем в порушення частини другої статті 77 КАС України не доведено правомірності рішення, оформленого протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 22 червня 2018 року №65 в частині, що стосується позивача (пункт 34 рішення).

Суд на підставі аналізу норм чинного законодавства, що врегульовує спірні правовідносини, та встановлених обставин справи, перевірених письмовими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Виходячи із наданих пунктом 10 частини другої статті 245 КАС України повноважень, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити шляхом прийняття рішення про визнання протиправним та скасування пункту 34 рішення, оформленого протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 22 червня 2018 року №65, про відмову ОСОБА_1 як інваліду ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, у призначенні одноразової грошової допомоги за його заявою від 17 травня 2018 року; зобов`язання відповідача вирішити питання щодо призначення та виплату позивачу одноразової грошової допомоги як інваліду ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, з урахуванням проведених виплат.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 ) до Міністерства оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, 6, ідентифікаційний код юридичної особи 00034022), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний код юридичної особи НОМЕР_7 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати пункт 34 рішення, оформленого протоколом засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, від 22 червня 2018 року №65, про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 як інваліду ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, за його заявою від 17 травня 2018 року.

Зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати ОСОБА_1 як інваліду ІІІ групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, одноразової грошової допомоги з урахуванням проведених виплат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя Ж.В. Каленюк