Справа № 420/1536/19
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1536/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Іщенко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Заступника начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламахи Вадима Володимировича, Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Акціонерне товариство Таскомбанк про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом та, зменшивши позовні вимоги, просить визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламахи Вадима Володимировича про стягнення виконавчого збору від 09.08.2018 року в межах виконавчого провадження № 49395481.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що з аналізу норм ЗУ «Про виконавче провадження» вбачається, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є фактичне виконання судового рішення та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень, однак з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що у державного виконавця були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору, оскільки жодних дій з примусового виконання не вчинялось та не було здійснено фактичного виконання рішення.

Відповідачем, заступником начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламахою Вадимом Володимировичем, до суду надано відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує, що виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. У випадку повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1,3,4,6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та Інструкцією. При цьому, оскаржувана постанова про стягнення виконавчого збору винесена відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а доводи позивача базуються на нормах закону, які втратили свою юридичну силу. Також, оскільки постанову про стягнення виконавчого збору надіслано боржнику простим поштовим відправленням, доказом її надсилання є супровідний лист, який наявний в матеріалах виконавчого провадження.

Представником позивача до суду надано письмові пояснення в яких представник позивача вказує, що п. 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» був викладений у новій редакції лише 28.08.2018 року, а оскаржувана постанова була винесена 09.08.2018 року, а тому, відповідно до законодавства України, що було чинне на момент винесення оскаржуваної постанови, в правовідносинах, що склались між сторонами, виконавчий збір повинен стягуватись державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Ухвалою суду від 20 травня 2019 року відкрито загальне позовне провадження з урахуванням особливостей встановлених ст. ст. 268-272, 287 КАС України щодо розгляду окремих категорій термінових справ та призначено судове засідання.

Ухвалою суду від 23 травня 2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, залучено в якості другого відповідача Перший Приморський відділ державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області України.

Ухвалою суду від 30 травня 2019 року, яка занесена до протоколу судового засідання, прийнято до провадження заяву позивача про зменшення позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Акціонерного товариства Таскомбанк до суду не з`явився, про дату, час та місце судового засідання сповіщався відповідно до вимог КАС України, його неприбуття не перешкоджає розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

13 грудня 2012 року на виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 19.04.2012 року по справі № 2-4056/11 видано виконавчий лист про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Бізнес Стандарт» заборгованість за кредитним договором № КФ 40015-08 від 15.09.2008 року у загальному розмірі 138168,27 Євро, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 1523286,90 гривень (один мільйон п`ятсот двадцять три тисячі двісті вісімдесят шість гривень 90 коп.); стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Бізнес Стандарт» судові витрати, а саме по сплаті держмита в розмірі 1700 гривень та витрат по сплаті за інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 120 гривень, а всього 1820 (одна тисяча вісімсот двадцять) гривень (а.с. 47 т. 1).

07 березня 2014 року на підставі заяви про примусове виконання та виконавчого листа № 2-4056/11 виданого 13.12.2012 року Приморським районним судом м. Одеси, Першим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження (а.с. 91-115 т. 1).

14 січня 2016 року Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції винесено постанову про зміну найменування сторони виконавчого провадження, зазначивши стягувача замість Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Бізнес Стандарт» - Публічне акціонерне товариство «Таскомбанк» (а.с. 208 т. 1).

08 серпня 2018 року від Публічного акціонерного товариства «Таскомбанк» до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшла заява про повернення виконавчого листа № 2-4056/11 виданого 13.12.2012 року Приморським районним судом м. Одеси стягувачу, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 226 т. 1).

09 серпня 2018 року заступником начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламахою Вадимом Володимировичем винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 152328,69 грн. (а.с. 233 т. 1).

09 серпня 2018 року заступником начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламахою Вадимом Володимировичем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 235 т. 1).

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 42 ЗУ «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Згідно ч. 1, 2 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

Таким чином, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника грошових коштів є здійснення державним виконавцем дій по фактичному стягненню з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум, а виконавчий збір обраховується лише від розміру фактично стягнутих сум.

При цьому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту прав дитини на належне утримання» № 2475-VII від 03.07.2018 року, який набрав чинності 28.08.2018 року, у частині другій статті 27 ЗУ «Про виконавче провадження» слова "фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом" замінено словами "підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів".

Таким чином, станом на дату винесення постанови про стягнення виконавчого збору від 09.08.2018 року в межах виконавчого провадження № 49395481, стягнення виконавчого збору законодавець пов`язував з фактичним стягненням з боржника на користь стягувача зазначених у виконавчому документі сум.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, Першим Приморським відділом державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області в межах виконавчого провадження сума боргу, зазначена у виконавчому листі № 2-4056/11, виданому 13.12.2012 року Приморським районним судом м. Одеси, стягнута не була, оскільки постановою від 09.08.2018 року повернуто виконавчий документ стягувачу, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (а.с. 235 т. 1).

Таким чином, оскільки виконавчий лист № 2-4056/11 виданий 13.12.2012 року Приморським районним судом м. Одеси повернуто стягувачу відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» та сума боргу зазначена у вказаному виконавчому листі фактично не стягнута, у заступника начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламахи Вадима Володимировича були відсутні підстави для винесення постанови про стягнення з ОСОБА_1 виконавчого збору у розмірі 152328,69 грн.

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Таким чином, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що доводи позивача базуються на нормах закону, які втратили законну силу, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 3 КАС України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи, а станом на дату винесення оскаржуваної постанови ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачала стягнення виконавчого збору у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом.

За таких підстав, суд дійшов висновку, що постанова заступника начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламахи Вадима Володимировича про стягнення виконавчого збору від 09.08.2018 року в межах виконавчого провадження № 49395481 є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог на підставі наданих доказів, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 77, 90, 242-246, 272, 287 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) до Заступника начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламахи Вадима Володимировича (адреса: 65026 АДРЕСА_2 м. Одеса, Польський узвіз, 6), Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65026, м. Одеса, Польський узвіз, 6), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Акціонерне товариство Таскомбанк (, адреса місцезнаходження: 0132, м. Київ, вул. Симона Петлюри, 30) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Першого Приморського відділу державної виконавчої служби м. Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Саламахи Вадима Володимировича про стягнення виконавчого збору від 09.08.2018 року в межах виконавчого провадження № 49395481.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. 287 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п. 15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 272 КАС України.

Суддя О.А. Левчук

.