Справа № 320/1907/19
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/1907/19 Суддя (судді) першої інстанції: Горобцова Я.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Цюпка Б.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області про визнання протиправними та скасування постанов,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Київській області, в якому просила визнати протиправними та скасувати постанови старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пацуріної О.В. про накладення штрафів у виконавчому провадженні №52735203 від 20 червня 2018 року на суму 1700,00 грн., від 05 липня 2018 року на суму 3400,00 грн., від 11 липня 2018 року на суму 750,00 грн., від 11 липня 2018 року на суму 7446,00 грн., від 28 грудня 2018 року на суму 1700,00 грн., від 06 лютого 2019 року на суму 3400,00 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року відмовлено у відкритті провадження у даній адміністративній справі.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій вона просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати справу на розгляд суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що питання пов`язані з примусовим виконанням постанов про стягнення виконавчого збору та про накладення штрафу, як окремих виконавчих документів, підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подавав, будь-які його письмові пояснення в матеріалах справи відсутні.

Сторони, будучі повідомлені про день, час і місце розгляду справи належним чином, у судове засідання не з`явилися.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала можливим проводити розгляд апеляційної скарги за відсутності сторін.

Згідно з ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду першої інстанції з адміністративним позовом, про скасування постанов державного виконавця про накладення штрафів, винесених в рамках виконавчого провадження №52735203.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у справі, дійшов висновку, що питання правомірності прийняття постанов про стягнення виконавчого збору та про накладення штрафу повинно вирішуватися за загальними правилами встановленими ч.1 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», а саме судом, який видав виконавчий документ, а отже дану позовну заяву не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, в свою чергу розгляд позовної заяви повинен здійснюватися за правилами ЦПК України Києво-Святошинським районним судом Київської області.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист (ч.1 ст.5 КАС України).

В силу вимог ч.1 ст.287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Частинами 1, 2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Таким чином, до адміністративного суду можуть бути оскаржені рішення державного виконавця, стосовно яких законодавством не встановлено іншого порядку судового оскарження. До таких рішень належать, зокрема, рішення державного виконавця про стягнення штрафів.

В той же час, рішення державного виконавця щодо виконання судового рішення, в тому числі і постанови про накладення штрафу за не виконання рішення суду, можуть бути оскаржені до суду, який видав виконавчий документ.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржувані рішення старшого державного виконавця Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області Пацуріної О.В., а саме постанови про накладення штрафів від 20 червня 2018 року на суму 1700,00 грн., від 05 липня 2018 року на суму 3400,00 грн., від 11 липня 2018 року на суму 750,00 грн., від 11 липня 2018 року на суму 7446,00 грн., від 28 грудня 2018 року на суму 1700,00 грн., від 06 лютого 2019 року на суму 3400,00 грн. винесені державним виконавцем у рамках виконавчого провадження №52735203 з примусового виконання виконавчого листа від 21 жовтня 2016 року №369/1687/16-ц, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області у цивільній справі №369/1687/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба в справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визначення способу участі батька у вихованні дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особі: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , служба в справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області про визначення способу участі батька у вихованні дитини.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

З наведеного вбачається, що у спірних правовідносинах оскарження позивачем дій державного виконавця при виконанні рішення суду, ухваленого за правилами ЦПК України, повинно здійснюватися шляхом подання скарги до суду, який видав виконавчий документ, за правилами Цивільного процесуального кодексу.

Отже, зазначений спір не належить до юрисдикції адміністративних судів.

Таким чином, вимоги позивача в рамках даної справи стосуються оскарження рішень державного виконавця - постанов про накладення штрафів, винесених в рамках виконавчого провадження №52735203 з примусового виконання виконавчого листа від 21 жовтня 2016 року №369/1687/16-ц, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області у цивільній справі №369/1687/16-ц, у зв`язку з чим спірні правовідносини підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства Києво-Святошинським районним судом Київської області.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 23 квітня 2019 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст.329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Текст постанови виготовлено 28 травня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма