Справа № 620/4020/18
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/4020/18 Суддя (судді) суду 1-ї інстанції:
ПОСТАНОВА

Іменем України

21 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області на додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року, що прийняте у місті Чернігові, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Замглайська селищна рада Ріпкинського району Чернігівської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

- Позивачs звернулися до суду з адміністративним позовом, в якому просили:

- визнати протиправною бездіяльність щодо відмови у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності з метою подальшої передачі безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, викладеної у листах від 10.08.2018 № О-7910/0-3518/0/94-18, № О-7904/0-3521/0/94-18, № О-7908/0-3517/0/94-18, № С-7899/0-3516/0/94-18, № С-7906/0-3519/0/94-18, № К-7901/0-3520/0/94-18 та від 15.08.2018 № С-8202/0-3640/0/94-18;

- зобов`язати повторно розглянути заяви про надання їм дозволу на розроблення документації з землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га на території Замглайської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області;

- зобов`язати прийняти рішення про надання дозволу на розроблення документації з землеустрою щодо відведення земельних ділянок безоплатно у власність у межах норм безоплатної приватизації для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, на території Замглайської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 лютого 2019 року позов задоволено.

Представник позивачів 13 лютого 2019 року подав до суду заяву про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення суду по суті позовних вимог.

Додатковим рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року заяву задоволено: стягнуто з Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області на користь позивачів понесені витрати на правову допомогу по 1500 грн.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні заяви, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що підстави для розподілу витрат на правову допомогу відсутні.

Позивачі у відзиві на апеляційну скаргу просять відмовити у її задоволенні, посилаючись на необґрунтованість доводів скаржника.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з статтею 134 КАС витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частиною сьомою статті 134 КАС визначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Аналіз наведених правових норм свідчить, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень. При цьому, склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, відноситься до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату обґрунтованого гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Важливо, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення цих витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача з метою підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом даної справи, було надано договір про надання правової (правничої) допомоги від 20.06.2018 № 20/06/18ц, ордер серії ЧН №062911 від 05.12.2018, акти надання послуг, складені адвокатом з позивачами, розрахунок витрат на оплату послуг адвоката згідно договору від 20.06.2018 № 20/06/18ц та квитанції до прибуткового касового ордеру від 12.02.2014 № 12/02/19/1; 12/02/19/2; 12/02/19/3; 12/02/19/4; 12/02/19/5; 12/02/19/6; 12/02/19/7 на загальну суму 10500,00 грн. (т. 1 а.с.181, 182-183).

Відповідно до пункту 1.1 договору про надання правової (правничої) допомоги від 20.06.2018 № 20/06/18ц адвокат зобов`язався надати позивачам послуги щодо захисту та представництва їх інтересів за зверненням до суду із позовом, що розглядається у даній справі та щодо представництва їх інтересів в усіх без виключення органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємствах установах та організаціях усіх форм власності з цього питання.

Згідно пункту 5.1 договору сторони домовились, що для обчислення гонорару за послуги адвоката встановлюється погодинна оплата.

Згідно наданого розрахунку витрат на оплату послуг адвоката, представником позивачів здійснюватися: усні консультації, вивчення документів, підготовка усного висновку (0,5 год.), направлялися адвокатські запити (написання, відправка, вивчення відповіді - 2 запити по 0,5 год.), написання позовної заяви, підготовка та копіювання додатків, її подання (4 год.), вивчення відзиву на позов, відправлення та подання відповіді на відзив (2 год.), вивчення заперечень на відповідь на відзив (0,5 год.), участь у судових засіданнях (разом 2,5 год.), підготовка рахунків (1 год.).

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та наведений розрахунок, дійшла висновку, що витрачений адвокатом час на за надання правової допомоги позивачам у даній справі є цілком співмірним та адекватним до вчинених ним дій.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність актів надання послуг, складених адвокатом та позивачами, вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», їх невчасне подання, не спростовує факту надання адвокатом послуг та не є підставою для відмови у розподілі витрат позивачів, понесених ними за ці послуги. Обставинами доказування у даному випадку є факт понесення таких послуг, а не правильність їх бухгалтерського оформлення.

Посилання на те, що у квитанціях відсутні конкретні посилання на надані послуги, колегія суддів відхиляє, оскільки норми чинного законодавства не передбачають у таких квитанціях зазначати детальний опис наданих адвокатом послуг, за які здійснюється сплата коштів. Посилання у квитанціях на відповідний договір про надання правової допомоги та обставини відповідності сплачених сум, сумі визначеній у наданому до суду розрахунку, на переконання колегії суддів, цілком достатньо для висновку про те, що спірні кошти сплачені позивачами саме за надання адвокатом послуг у цьому судовому процесі.

Відсутність протоколу переговорів чи іншого документа щодо підтвердження усних консультацій колегія суддів також відхиляє. Норми чинного законодавства не передбачають обов`язку складення адвокатом при таких консультаціях будь-яких підтверджуючих документів. При цьому, враховуючи затрачений адвокатом об`єм часу (30 хв.) колегія суддів не вбачає підстав вважати, що консультації фактично не відбувалися.

Обставини того, що оплата послуг була здійснена 12.02.2019, а розрахунок витрат адвоката складений 13.02.2019 також не може бути підставою для відмови у розподілі витрат чи зменшення їх розміру, оскільки цей розрахунок надається суду на виконання статті 134 КАС, а тому час його складення на вирішення питання розподілу судових витрат у даному випадку не впливає.

Доводи про безпідставність віднесення до спірних витрат витрат на підготовку повторного судового запиту, колегія суддів відхиляє, оскільки такий повторний запит був фактично підготовлений та направлений для цілей отримання інформації, що слугуватиме доказом у даній справі. З огляду на затрачений адвокатом на підготовку та направлення повторного запиту час (30 хв), колегія суддів не вбачає підстав вважати витрати у цій частині завищеними.

Щодо визначення розміру витрат, то суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що розрахунок витрат проведений згідно з рекомендаціями щодо застосування рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару затверджених рішенням ради адвокатів Чернігівської області від 16.02.2018 № 57, зокрема застосовувались наступні вимоги: розмір адвокатського гонорару за годину роботи адвоката становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на день оплати.

Станом на 12.02.2019 відповідно до Закону України «Про державний бюджет України» прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 1841 грн., відповідно - 50% прожиткового мінімуму становить 920,5 грн.

З наданих документів вбачається, що позивачем були понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10585 грн, при цьому, власне представником було визначено належну до сплати винагороду у розмірі 10500 грн, що цілком відповідає наведеним вище обставинам та не свідчить про завищення адвокатом вартості його послуг.

Згідно наявних в матеріалах справи квитанцій до прибуткового касового ордера, позивачі сплатили зазначені кошти, а адвокат, згідно наданих до суду апеляційної інстанції вніс ці суми до книги обліку доходів та витрат.

За таких обставин, позивачами доведено понесення ними співмірних витрат на правову допомогу у розмірі 10500 грн.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про розподіл судових витрат на правову допомогу.

Відповідно до пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Згідно пункту 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, оскільки ґрунтуються на невірному трактуванні фактичних обставин та норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 34, 243, 316, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру в Чернігівській області залишити без задоволення, а додаткове рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов

Повний текст постанови складений 27.05.2019.