Справа № 160/704/19
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2019 року Справа № 160/704/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНеклеса О.М.
за участі секретаря судового засіданняКолесника І.О.
представника позивача представника відповідача Бендюг С.М. Кекуатової Н.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання незаконною та скасування картки відмови, визнання незаконним та скасування рішення, -
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці ДФС (далі - відповідач), в якому просить:
- визнати незаконним та скасувати рішення Дніпропетровської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів за № UA110000/2018/000051/2 від 19.11.2018 року;
- судові витрати (сплачений судовий збір, послуги адвоката) покласти на відповідача.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у жовтні 2018 року придбав автомобіль Dacia Duster у компанії Сандтраліта (Литовська Республіка), у листопаді 2018 року транспортний засіб був доставлений до Дніпропетровської митниці ДФС для проходження усіх митних процедур та формальностей, у зв`язку з чим, позивачем для виконання митних процедур та оформлення транспортного засобу в режимі «Імпорт» була подана митна декларація та усі необхідні документи, які підтверджують митну вартість автомобілю: документи, що підтверджують придбання, висновок експертного авто-товарознавчого дослідження. Відповідно до висновку ринкова вартість транспортного засобу склала 1 614,16 Євро, така вартість була розрахована з урахуванням необхідності здійснення відновлювального ремонту вартістю - 146 738,63 грн., вартість непошкодженого транспортного засобу відповідно до висновку складає 7 478,99 Євро. Незважаючи на це, відповідачем були прийняті спірне рішення та Картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та при визначенні митної вартості транспортного засобу застосований резервний метод, з посиланням на положення ст. 64 Митного кодексу України, з яким позивач не погоджується. Зауважив, що ним були надані усі необхідні документи для визначення митної вартості транспортного засобу: договір підтверджує факт придбання транспортного засобу та його вартість, а касовий ордер засвідчує ту обставину, що був здійснений повний розрахунок за придбання транспортного засобу. Також позивач включив під час митного оформлення вартість транспортування в розмірі 300,00 Євро у митну вартість транспортного засобу, натомість відповідач заперечуючи розмір транспортних витрат не навів відповідного розрахунку. Отже, позивач вважає, що надавав усі документи, що підтверджують контрактну вартість транспортного засобу, натомість відповідач, підтверджуючи характер та вид пошкоджень транспортного засобу, не визначає розмір відновлювального ремонту, розрахованого відповідно до висновку. Окремо зазначив, що орієнтовний розрахунок витрат на послуги адвоката складає 10 000,00 грн., ці витрати просив покласти на відповідача.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 січня 2019 року було відкрито провадження в адміністративній справі, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21 лютого 2019 року о 10 год. 30 хв.
12 лютого 2019 року до суду надійшов відзив представника відповідача на позовну заяву, в якому він позовні вимоги не визнав та просив у задоволені адміністративного позову відмовити в повному обсязі. Зауважив, що зазначені у висновку судового експерта витрати мають суб`єктивний характер та не підтверджені документально в частині рівня та вартості вказаних складових, розрахунок та визначена експертом вартість, а також заявлена декларантом митна вартість не відповідає поняттю дійсної вартості згідно наданих документів. Враховуючи зазначені в повідомленнях митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваного товару за ЕМД від 13.11.2018 року №UA110160/2018/004947, відсутність документального підтвердження відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості товарів, невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно п.2. ст.58 МКУ, п.6 ст.54 МКУ. Відсутність у митниці та у декларанта необхідних документів унеможливила застосування методів на основі віднімання та на основі додавання вартості товарів. У зв`язку з неможливістю застосування вказаних методів визначення митної вартості послідовно розглядалася можливість застосування резервного методу визначення митної вартості. Приймаючи за основу розрахунку значення ринкової вартості системи SchwackeNet, наданої експертом разом з висновком на рівні 7 478,99 EUR, з урахуванням всіх складових зазначених у митний декларації від 13.11.2018 року №UA110160/2016/004947, митна вартість оцінюваного товару розрахована на рівні 7 778,99 EUR. Таким чином, рішення про коригування митної вартості товарів та картка відмови прийняті митницею відповідно до норм чинного законодавства. Зауважив, що оскільки відсутні підстави для задоволення позову, тому відсутні підстави і для задоволення вимоги про стягнення судових витрат.
21 лютого 2019 року підготовче судове засідання було відкладено на 05.03.2019 року до 11 год. 20 хв.
Від представника позивача на адресу суду надійшло клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.02.2019 року у задоволенні клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції було відмовлено.
05 березня 2019 року в судовому засіданні було оголошено перерву до 21.03.2019 року 09 год. 40 хв.
21.03.2019 року шляхом електронного зв`язку від представника позивача надійшла відповідь на відзив.
21 березня 2019 року підготовче судове засідання було відкладено на 11.04.2019 року.
28.03.2019 року шляхом поштового зв`язку від представника позивача надійшла відповідь на відзив.
05 квітня 2019 року представником відповідача надані заперечення проти відповіді на відзив.
11 квітня 2019 року підготовче судове засідання було відкладено на 25.04.2019 року.
25 квітня 2019 року оголошено перерву до 17.05.2019 року.
В судовому засіданні 17 травня 2019 року оголошено перерву до 23.05.2019 року.
Представник позивача в судовому засідання просив позов задовольнити посилаючись на доводи викладені у адміністративному позові.
Представник відповідача в судовому засідання проти задоволення позову заперечував посилаючись на доводи викладені у відзиві на позовну заяву.
Заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що у жовтні 2018 року ОСОБА_1 придбав автомобіль DACIA DUSTER (VIN- НОМЕР_1 ) у компанії Сандтраліта (Литовська Республіка) на підставі договору купівлі-продажу №7054 від 29.10.2018 року (Pirkimo-pardavimo sutartis, оплата за автомобіль була здійснена у розмірі 1 700,00 Євро, згідно касового ордеру від 29.10.2018 року (Kasos Pajamu Orderis).
Перевезення Транспортного засобу здійснювалося на підставі Договору про надання транспортних послуг від 29.10.2018 року б/н, витрати позивача з транспортування визначені у розмірі 300,00 Євро.
13.11.2018 року позивач звернувся до Дніпропетровської митниці ДФС з метою здійснення митного оформлення автомобіля «DACIA DUSTER 1,5 dCi, номер кузова/VIN - НОМЕР_1 » шляхом електронного декларування за ЕМД від 13.11.2018 року № UA110160/2018/004947, митна вартість товару заявлена позивачем за ціною договору (основний метод).
Разом з митною декларацією позивачем для розгляду було надано наступні документи:
- договір купівлі-продажу № 7054 від 29.10.2018 року;
- касовий ордер від 29.10.2018 року;
- договір про надання транспортних послуг від 29.10.2018 року б/н,
- висновок експертного авто-товарознавчого дослідження за № 443т18 про оцінку транспортного засобу від 13.11.2018 року.
Відповідачем при проведенні перевірки документів, які надані позивачем у підтвердження заявленої митної вартості товарів, виявлено наступне:
1. Митні документи країни придбання до митного оформлення не надавались;
2. Згідно акту митного огляду, складеному на митному кордоні від 01.11.2018 року №UA205010/2018/116526 використовувався транспортний засіб для перевезення оцінюваного транспортного засобу, який має реєстраційні номери KRA675/AE4353XM, що може свідчити про укладений договір перевезення товару та наявність перевізних документів (товаро-транспортних накладних). Зазначені документи до митного оформлення не надавались;
3. Відповідно до статті 58 МКУ, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої статті 58 МКУ. Наданий документ від 29.10.2018 року №7054 не містить порядку умов оплати, що може свідчити про передплату за транспортний засіб або розрахунок безпосередньо перед передачею транспортного засобу фізичній особі;
4. Практика придбання транспортних засобів на торгівельних площадках вторинного ринку фізичними особами передбачає передплату. У даному випадку документи, що підтверджують оплату товару до митного оформлення не надавались.
За результатами здійснення митного контролю, у позивача було затребувано додаткові документи (за наявності), які необхідно було надати протягом 10 календарних днів.
Станом на 19.11.2018 року декларантом було надано наступні документи:
- договір від 29.10.2018 року б/н про надання транспортних постуг;
- декларацію країни відправлення від 29.10.2018 року №18LTLC0100EK12B580.
В рамках проведення консультації, за результатом розгляду наданих документів, з урахуванням додатково наданих, митний орган прийшов до наступних висновків:
2. Договір від 29.10.2018 року б/н про надання транспортних послуг укладено одноособово особою ОСОБА_2 . Зазначений договір не дає змогу перевірити, яким чином зазначений договір має відношення до імпортера - громадянина ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_2 );
3. Декларація від 29.10.2018 року №18LTLC0100EK12B580 містить посилання на рахунок від 01.06.2017 року №25, який до митного контролю не надано.
Також до митного контролю декларантом надано висновок судового експерта від 13.11.2018 року № 443т18, в якому на дослідження поставлено питання «Яка ринкова вартість пошкодженого легкового автомобіля DACIA DUSTER 1,5 dCi, номер кузова/VIN - НОМЕР_1 , що ввозиться на митну територію України».
При визначенні ринкової вартості КТЗ, з урахуванням вимог п.7.35.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092(далі - Методика), експертом використано цінові данні Системи оцінки транспортних засобів SchwackeNet (далі - Система SchwackeNet) та здійснено відповідні розрахунки та визначено ринкову вартість RNP на рівні 1614,16 EUR.
За основу розрахунку експертом прийнято Сд1 ціну продажу згідно системи SchwackeNet на рівні 7478,99 EUR та здійснено зменшення вартості відновлюваного ремонту на суму 146738,05 грн.
Митний орган вирішив, що зазначені у висновку витрати мають суб`єктивний характер та не підтверджені документально в частині рівня та вартості вказаних складових, зазначені дані основані на базових рівнях на нормах/годинах згідно наданих калькуляцій.
Враховуючи зазначені в повідомленнях митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення, відповідач вирішив, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно п.2. ст.58 МКУ, п.6 ст.54 МКУ.
Відповідно до положень ч.7 ст. 55 МКУ, у випадку незгоди з рішенням про коригування митної вартості товарів, декларант має право на випуск товару у вільний обіг під гарантійні зобов`язання шляхом надання гарантій, крім випадків, передбачених ч.б ст.307 МКУ.
Декларант скористався наданим правом і спірний товар був випущений у вільний обіг за МД від 20.11.2018 року № UA110160/2018/005039.
Не погодившись із карткою відмови в прийнятті митної декларації, митного оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених вимог суд виходить з наступного.
Порядок та методи визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, встановлені розділом III Митного кодексу України (далі -МКУ) і базуються на положеннях Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі.
Відповідно до Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року за митними органами зберігається право перевіряти інформацію імпортерів щодо визначення митної вартості, з точки зору її повноти і правильності (стаття 17 та додаток III, параграф 6 Угоди).
Статтею VII ГАТТ передбачено, що оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару або вартості аналогічного товару.
Частиною 2 ст.52 МКУ визначено, що дані про митну вартість і її складові повинні піддаватися обчисленню, при цьому, відомості про складові митної вартості повинні бути документально підтверджені.
З метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів, відповідно до положень частини п`ятої ст.54 МКУ, митний орган має право упевнитися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.
Окрім того, відповідно до положень частини п`ятої ст.54 МКУ, ситний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право застосовувати різні форми контролю, передбачені МКУ.
Однією з форм контролю, відповідно до частини першої ст.336 МКУ, є перевірка документів та відомостей, які надаються під час переміщення товарів через митний кордон України.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 МКУ.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування.
Відповідно до частини 1 статті 320 МКУ форми та обсяги контролю, достатнього для забезпечення додержання законодавства з питань державної митної справи та міжнародних договорів України при митному оформленні, обираються митницями (митними постами) на підставі результатів застосування системи управління ризиками.
Відповідно до вимог ст.377 МКУ, товари за товарними позиціями 8701 - 8707, 8711, 8716 згідно з УКТ ЗЕД, які підлягають державній реєстрації, при ввезенні громадянами на митну територію України або надходженні на митну територію України на адресу громадян у несупроводжуваному багажі або вантажних відправленнях для вільного обігу, незалежно від їх вартості, підлягають письмовому декларуванню та митному оформленню в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, з оподаткуванням ввізним митом за повними ставками Митного тарифу України, акцизним податком і податком на додану вартість за ставками, встановленими Податковим кодексом України.
Відповідно до п.1 ст.53 МКУ одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Питання визначення вартості товарів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, для цілей нарахування митних платежів, врегульовано положеннями ст.368 МКУ.
Відповідно до ч.1 ст.368 МКУ для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.
Частиною 3 ст.368 МКУ особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості.
Згідно з ч.4 ст.368 МКУ у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу.
Однією з форм митного контролю відповідно до частини першої статті 336 МКУ, є перевірка документів та відомостей, необхідних для митного контролю, які відповідно до статті 335 МКУ надаються під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України.
Відповідно до ч.1 ст.337 МКУ, перевірка документів та відомостей, які відповідно до ст.335 МКУ під час переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України здійснюється візуально, із застосуванням інформаційних технологій (шляхом проведення форматно-логічного контролю, контролю співставлення, контролю із застосуванням системи управління ризиками) та в інші способи, передбачені цим Кодексом.
При цьому, декларант або уповноважена особа, які заявляють митну вартість товару, відповідно до частини 2 ст.52 МКУ зобов`язані подавати митниці достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватись на об`єктивних, документально підтверджених даних.
Згідно з ч.1.1 Розділу III наказу Державної митної служби від 17.11.2005 року №1118, у випадках необхідності вирішення питань щодо визначення митної вартості транспортного засобу посадова особа митного органу може вимагати деякі чи всі з перелічених документів: митні документи країни придбання ТЗ; сервісну книжку; експертний висновок; фотографії; технічну документацію.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у відповідності до ст.337 МКУ, при проведенні перевірки документів, які надані позивачем у підтвердження заявленої митної вартості товарів, виявлено наступне:
1. Митні документи країни придбання до митного оформлення не надавались;
2. Згідно акту митного огляду, складеному на митному кордоні від 01.11.2018 року №UA205010/2018/116526 використовувався транспортний засіб для перевезення оцінюваного транспортного засобу, який має реєстраційні номери KRA675/AE4353XM, що може свідчити про укладений договір перевезення товару та наявність перевізних документів (товаро-транспортних накладних). Зазначені документи до митного оформлення не надавались;
3. Відповідно до статті 58 МКУ, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої статті 58 МКУ. Наданий документ від 29.10.2018 року №7054 не містить порядку умов оплати, що може свідчити про передплату за транспортний засіб або розрахунок безпосередньо перед передачею транспортного засобу фізичній особі;
4. Практика придбання транспортних засобів на торгівельних площадках вторинного ринку фізичними особами передбачає передплату. У даному випадку документи, що підтверджують оплату товару до митного оформлення не надавались;
За результатами здійснення митного контролю, митним органом було затребувано у відповідача додаткові документи (за наявності), які необхідно було надати протягом 10 календарних днів, а саме:
- копію митної декларації країни відправлення;
- якщо рахунок сплачено, - платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;
- рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);
- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;
- якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з п.6 ст. 53 Митного кодексу України, декларант за власним бажанням може подати додаткові наявні у нього документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару.
Про відмову від подання додаткових документів або про бажання надати додаткові наявні документи, відповідач просив повідомити шляхом надіслання електронного повідомлення.
Враховуючи те, що строк проведення митного оформлення, передбачений ч.1 ст.255 було перевищено на час виконання відповідних формальностей відповідно до п.6 ч.2 ст. 255, тобто на період подання додаткових документів відповідно до ч.3 ст.53 МКУ, декларанта було повідомлено, що митне оформлення буде закінчено у випадку відмови від надання затребуваних або інших документів, в тому числі і на підставі ч.6 ст.53, або на підставі закінчення 10-денного строку подання таких документів. Консультацію проведено.
Станом на 19.11.2018 року декларантом було надано наступні документи:
- договір від 29.10.2018 року б/н про надання транспортних послуг;
- декларацію країни відправлення від 29.10.2018 року №18LTLC0100EK12B580.
В рамках проведення консультації, за результатом розгляду наданих документів, з урахуванням додатково наданих, митний орган пришов до наступних висновків.
Договір від 29.10.2018 року б/н про надання транспортних послуг укладено одноособово особою ОСОБА_2 . Зазначений договір не дає змогу перевірити, яким чином зазначений договір має відношення до імпортера - громадянина ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_2 ).
Декларація від 29.10.2018 року №18LTLC0100EK12B580 містить посилання на рахунок від 01.06.2017 року №25, який до митного контролю не надано.
Також до митного контролю декларантом надано висновок судового експерта від 13.11.2018 року № 443т18, в якому на дослідження поставлено питання «Яка ринкова вартість пошкодженого легкового автомобіля DACIA DUSTER 1,5 dCi, номер кузова/VIN - НОМЕР_1 , що ввозиться на митну територію України».
При визначенні ринкової вартості КТЗ, з урахуванням вимог п.7.35.1 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092(далі - Методика), експертом використано цінові данні Системи оцінки транспортних засобів SchwackeNet (далі - Система SchwackeNet) та здійснено відповідні розрахунки та визначено ринкову вартість RNP на рівні 1614,16 EUR.
За основу розрахунку експертом прийнято Сд1 ціну продажу згідно системи SchwackeNet на рівні 7478,99 EUR та здійснено зменшення вартості відновлюваного ремонту на суму 146738,05 грн.
Митний орган вирішив, що зазначені у висновку витрати мають суб`єктивний характер та не підтверджені документально в частині рівня та вартості вказаних складових, зазначені дані грунтуються на базових рівнях на нормах/годинах згідно наданих калькуляцій.
Відповідно до статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі, оцінка ввезеного товару для митних цілей повинна ґрунтуватися на дійсній вартості ввезеного товару, який обкладається митом.
Під "дійсною вартістю" слід розуміти ціну, за яку, під час та в місці, визначеними законодавством імпортуючої країни, такий чи подібний товар продається або пропонується до продажу при звичайному ході торгівлі за умов повної конкуренції.
Дослідивши висновок судового експерта від 13.11.2018 року № 443т18 та надані позивачем документи, суд погоджується з доводами відповідача, що зазначені у висновку витрати мають суб`єктивний характер та не підтверджені документально в частині рівня та вартості вказаних складових, тому вищевказаний розрахунок та визначена експертом вартість, а також заявлена декларантом митна вартість не відповідає поняттю дійсної вартості згідно наданих документів.
Відповідно до ч.6 ст.54 МКУ митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості товарів, у разі неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій ст.53 МКУ, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Згідно з ч.2 ст.58 МКУ метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Враховуючи зазначені в повідомленнях митниці результати перевірки документів, наданих до митного оформлення оцінюваної партії товару за ЕМД від 13.11.2018 № UA110160/2018/004947, відсутність документального підтвердження відомостей, що підтверджують числові значення митної вартості товарів, невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості, суд погоджується з доводами відповідача, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не може бути застосований відповідно п.2. ст.58 МКУ, ч.6 ст.54 МКУ.
З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було проведено консультацію з метою обґрунтування вибору методу визначення митної вартості.
Відповідно до ст.59 МКУ, у разі якщо митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст.58 МКУ, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
При застосуванні цього методу визначення митної вартості за основу береться прийнята органом доходів і зборів вартість операції з ідентичними товарами з дотриманням умов, зазначених у ст.59 МКУ.
При цьому, під ідентичними розуміються товари, однакові за всіма ознаками з оцінюваними товарами, у тому числі за такими, як фізичні характеристики, якість та репутація на ринку, країна виробництва, виробник.
Відповідно до ст.60 МКУ, у разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями ст.58 і ст.59 МКУ, за митну вартість береться прийнята органом доходів та зборів вартість операції з подібними (аналогічними) товарами, які продано на експорт в Україну і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.
Частиною 3 ст.60 МКУ передбачено, що для визначення, чи є товари подібними (аналогічними), враховуються якість товарів, наявність торгової марки та репутація цих товарів на ринку.
Враховуючи зазначене, у розглядуваному випадку неможливо застосування митної вартості за ціною договору щодо ідентичних та подібних товарів, враховуючи ознаки ідентичності та подібності, визначені положеннями ст.59 та ст.60 МКУ.
У зв`язку із неможливістю застосування вказаних методів визначення митної вартості товарів, посадовою особою послідовно розглядалася можливість застосування наступного методу визначення митної вартості.
У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена відповідно до положень статей 58-61 МКУ, їх митна вартість визначається згідно з положеннями ст.62 МКУ на основі віднімання вартості, крім випадків, коли на вимогу декларанта або уповноваженої ним особи послідовність застосування ст.62 та ст.63 МКУ може бути зворотною.
Методи на основі віднімання та додавання вартості повинні ґрунтуватися на даних, які є об`єктивними, підтверджуються документально, піддаються обчисленню та належать до вартості витрат, понесених виробником при виробництві оцінюваних товарів.
Відсутність у митниці та у декларанта необхідних документів унеможливила застосування методів на основі віднімання та на основі додавання вартості товарів. У зв`язку з неможливістю застосування вказаних методів визначення митної вартості послідовно розглядалася можливість застосування резервного методу визначення митної вартості.
У разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 МКУ, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).
Враховуючи вищезазначене, приймаючи за основу розрахунку значення ринкової вартості Системи SchwackeNet, наданої експертом разом з висновком на рівні 7 478,99 EUR, з урахуванням всіх складових зазначених у митнійй декларації від 13.11.2018 року №UA110160/2016/004947, суд вважає, що митна вартість оцінюваного товару була правомірно розрахована на рівні 7 778,99 EUR.
У зв`язку з неможливістю застосування митної вартості, заявленої декларантом, з урахуванням вищезазначеного, відповідачем було правомірно прийнято рішення про коригування митної вартості від 19.11.2018 року №UA110000/2018/000051/2.
При цьому, митна вартість визначена митницею за другорядним методом визначення митної вартості - 2-г - резервний метод, згідно з положеннями ст.64 МКУ та ґрунтується на відомостях, наведених у наданому до митного контролю висновку експерта з урахуванням наданого до нього витягу Системи SchwackeNet .
Відповідно до ст.264 МКУ, у разі відмови у прийнятті митної декларації посадовою особою митного органу заповнюється картка відмови у прийнятті митної декларації за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері фінансів. Один примірник зазначеної картки невідкладно вручається (надсилається) декларанту або уповноваженій ним особі. Інформація про відмову у прийнятті для оформлення електронної митної декларації надсилається декларанту електронним повідомленням, засвідченим електронним цифровим підписом посадової особи митного органу.
З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини та норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що оскаржувані карта відмови та рішення про коригування митної вартості товару були прийняті на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому є правомірними та не підлягають скасуванню.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно з вимогами статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, підстави для стягнення з відповідача судового збору відсутні.
Керуючись ст. ст. 2, 5, 72, 77, 241, 243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено та підписано 31.05.2019 року.

Суддя О.М. Неклеса