Справа № 400/603/19
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 р. № 400/603/19
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Голови Миколаївської обласної ради ОСОБА_2 Вікторівни, АДРЕСА_2

про:визнання протиправною бездіяльність,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Голови Миколаївської обласної ради ОСОБА_3 (далі відповідач) з вимогою: визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо усунення від звіту про свою діяльність у 2017 році на пленарному засіданні Миколаївської обласної ради.

Ухвалою суду від 28.03.2019 року провадження у справі поновлено та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що Голова Миколаївської обласної ради ОСОБА_3 ухиляється від звіту за свою роботу як посадова особа місцевого самоврядування. З 2015 року, перебуваючи на своїй посаді голова обласної ради звітувала лише один раз за період роботи у 2016 році. Протягом 2018 року відповідач свідомо ухиляється від звіту про свою діяльність, у тому числі про виконання Закону України «Про доступ до публічної інформації», здійснення регуляторної політики виконавчим апаратом обласної ради. Крім того, план роботи на 2019 рік, затверджений рішенням Миколаївської обласної ради від 21.12.2018 року № 38 не містить питання, яке повинно бути розглянуто на пленарних засіданнях обласної ради протягом 2019 «Про звіт голови обласної ради про свою діяльність». Позивач в позові вказує, що своєю бездіяльністю по ухиленню від звітування про свою діяльність ОСОБА_3 позбавила позивача як члена територіальної громади м. Миколаєва та депутата обласної ради послухати звіт голови про діяльність у 2017 році, поставити питання по її звіту, внести пропозиції щодо удосконалення діяльності обласної ради в цілому. Також, така протиправна бездіяльність відповідача завдає шкоди діловій репутації позивача як депутата обласної ради.

Відповідач заперечує проти позовних вимог та зазначає у відзиві на позовну заяву наступне. Позивач як депутат обласної ради правовий статус депутата місцевої ради як представника інтересів територіальної громади, який відповідно до положень законів має право реалізувати свої права щодо внесення пропозицій для розгляду їх радою та її органами, пропозицій і зауважень до порядку денного засідань ради та її органів, порядку розгляду обговорюваних питань та їх суті, на розгляд ради та її органів пропозицій з питань, пов`язаних х його депутатською діяльністю.

Саме у такий спосіб депутат місцевої ради реалізує право на участь у діяльності ради та у прийнятті радою відповідних рішень. Депутат у своїй діяльності керується Конституцією України, Законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про статус депутатів місцевих рад». Законодавчо депутат не наділений правом здійснювати представництво інтересів громади в судах, тому позовні вимоги ОСОБА_1 як депутата обласної ради задоволенню не підлягають.

У запереченнях на відзив відповідача, позивач зауважив, що твердження відповідача про відсутність у ОСОБА_1 як громадянина України, жителя територіальної громади м.Миколаєва, яка є складовою Миколаївської області, порушеного права бездіяльністю відповідача, не ґрунтується на нормах Конституції України та чинного законодавства, а також нівелює усі принципи та конституційні основи правової, демократичної держави.

Щорічне звітування відповідача передбачене Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», а звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина гарантується безпосередньо на підставі конституції України (ст.8 Конституції України).

Згідно положень ст.11, 15 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» при здійсненні депутатських повноважень депутат місцевої ради має право вимагати усунення порушень законності і встановлення правового порядку, а ненадання щорічного звіту відповідачем, як це вимагає законодавство, є порушенням правового порядку. Єдиним заходом по припиненню порушень законності і встановлення правового порядку у діяльності голови обласної ради, у позивача я к депутата обласної ради не має.

Суд розглянув справу в порядку спрощеного провадження без проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Дослідив матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 55 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 року № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97) обласну раду очолює голова облансої ради, який обирається відповідною радою шляхом таємного голосування з числа її депутатів на строк повноважень ради.

Згідно матеріалів справи, 03.12.2015 року Миколаївська обласна рада сьомого скликання рішенням № 4 обрала головою ради - ОСОБА_3 (а.с. 12).

У своїй діяльності голова обласної ради відповідно до ч.4 ст.55 Закону № 280/97 є підзвітним раді та може бути звільнений з посади радою шляхом таємного голосування.

Пунктом 17 ч.6 ст.55 вказаного вище Закону встановлено, що голова обласної ради звітує перед радою про свою діяльність не менше одного разу на рік. Аналогічна норма закріплена й у ст.3.1.5 Регламенту Миколаївської міської ради сьомого скликаня, затвердженим рішенням Миколаївської обласної ради від 18.12.2015р. № 1.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач як представник громади м.Миколаєва та депутат обласної ради, оскаржує бездіяльність Голови Миколаївської обласної ради, що прооявляється в ненаданні звіту про свою діяльність як голови. З таких підстав позивач звернувся до суду з метою захисту своїх прав та інтересів як депутата обласної ради та жителя м.Миколаєва, так і в інтересах територіальної громади.

Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив на адміністративний позов, заперечення на відзив, додаткові письмові пояснення позивача і відповідача, дослідивши і оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, виходить з таких підстав та мотивів.

Відповідно до статті 2 КАС завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з правилами визначення юрисдикції адміністративних судів щодо вирішення адміністративних справ, наведеними у статті 19 КАС, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Відповідно до частини четвертої статті 11 ЦК у випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. Отже, рішення суб`єктів владних повноважень, до яких належать, зокрема, органи місцевого самоврядування, можуть бути підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

З аналізу наведених норм права вбачається, що КАС регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів. Не поширюють свою дію ці положення на правові ситуації, що вимагають інших юрисдикційних форм захисту від стверджувальних порушень прав чи інтересів.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

В позовній заяві позивач посилається на те, що голова Миколаївської обласної ради свдіомо ухиляється від звітування про свою діяльність, чим порушує принцип законності, який є основою верховенства права і правової діяльності у суспільстві та державі. Відповідач повинен звітувати, надавати об`єктивну, достовірну інформацію про свою діяльність громадянам, у тому числі й депутатам місцевих рад шляхом звітування на пленарних засіданнях ради.

В позові позивач неодноразово вказує, що відповідач не надаючи звіту про свою діяльність, порушує його право як депутата обласної ради в отриманні інформації про діяльність голови, який підзвітний обласній раді. Також позивач зазначає про порушення з боку голови обласної ради ОСОБА_3 обов`язку про щорічне звітування про свою дільяність, чим дискретує усіх депутатів, у тому числі й ОСОБА_1 перед виборцями.

Отже, з тексту позовної заяви випливає, що позивач має правовий статус депутата місцевої ради як представника інтересів територіальної громади, виборців свого виборчого органу та рівноправного члена місцевої ради, гарантії депутатської діяльності якого визначені та встановлені Конституцією України, Законом України від 21 травня 1997 року № 280-97/ВР «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України від 11 липня 2002 року № 93-IV «Про статус депутатів місцевих рад».

Відповідно до зазначених положень законів депутат місцевої ради має право реалізувати свої права щодо внесення пропозицій для розгляду їх радою та її органами, пропозицій і зауважень до порядку денного засідань ради та її органів, порядку розгляду обговорюваних питань та їх суті, на розгляд ради та її органів пропозицій з питань, пов`язаних з його депутатською діяльністю.

Саме у такий спосіб депутат місцевої ради реалізує своє право на участь у діяльності ради та у прийнятті радою відповідних рішень.

З такою позицією погоджується Верховний Суд, висновки якого щодо аналогічної ситуації викладені у постановах від 24.04.2018р. по адміністративній справі № 686/12623/17, від 30.01.2019р. по справі № 803/413/18.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, підсумовуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що депутат ради законодавчо не наділений правом здійснювати представництво інтересів територіальної громади в судах.

Нормами чинного законодавства для депутата встановлений особливий спосіб впливу як на прийняття рішень органом місцевого самоврядування, так і на життя мешканців відповідної адміністративно-територіальної одиниці.

За таких обставин, суд вважає, що ненадання відповідачем звіту про свою діяльність не порушує права позивача як депутата обласної ради.

Позивач як депутат обласної ради в межах своїх повноважень має інший вплив та спосіб захисту порушених прав та інтересів, ніж представництво інтересів територіальної громади в суді. Повноваження депутата чітко визначені нормами Конституції України, Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необгрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати по справі покадаються на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 257-262 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Голови Миколаївської обласної ради ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 . Адміральська, 22 АДРЕСА_4 , код НОМЕР_2 ) відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов