Справа № 495/339/19
Суддя: Боярський О. О.
Дата ухвалення: 2019-04-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/339/19
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

23 квітня 2019 року м. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді Боярського О.О.,

при секретарі - Рачицькій І.А.

№ 495/339/19

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора Сектора реагування патрульної поліції Головного Управління Національної Поліції в Одеській області, третя особа Сектор реагування патрульної поліції Головного Управління Національної Поліції в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить:

-визнати дії інспектора СРПП ГУНП в Одеській області капітана поліції Лосицького С.Ф. протиправними щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.6 ст. 121 КУпАП та накладення штрафу у сумі 170 грн.;

-скасувати постанову серії ДПО 18 № 413630 у справі про адміністративне правопорушення.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 09.01.2019 року інспектором СРПП ГУНП в Одеській області капітаном поліції Лосицьким С.Ф. винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 413630, відповідно до якої ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.6 статті 121 КУпАП та на нього накладено штраф у сумі 170 грн.

В постанові зазначено, що 09.01.2019 року позивач керував транспортним засобом без належним чином включеного освітлення, що позбавило можливості визначити номерний знак транспортного засобу. Обов`язок доказування вини водія у вчиненні правопорушення у сфері дорожнього руху покладено на посадову особу, яка винесла постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, в матеріалах справи про адміністративне правопорушення відсутні безперечні докази того, що позивач, керуючи транспортним засобом, порушив правила дорожнього руху.

Зважаючи на відсутність пояснень свідків та інших доказів, на підставі яких можливо було зробити однозначний висновок щодо вчинення позивачем зазначеного правопорушення неможливо було прийняти законне та обґрунтоване рішення посадовою особою при розгляді адміністративної справи, у зв`язку із неповним дослідженням всіх обставин по справі та відсутністю достатніх доказів винуватості позивача.

За таких обставин постанова про притягнення до адміністративної відповідальності позивача не може бути визнана законною та обґрунтованою. В порушення норм КУпАП посадовою особою при розгляді справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП, не було з`ясовано чи винен позивач у вчиненні даного правопорушення.

Позивач вважає вказану постанову незаконною та протиправною, оскільки винесена з порушенням норм, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення, а саме, йому не були роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП та без з`ясування обставин, передбачених ст. 280 КУпАП, що призвело до порушення його процесуальних прав надати заперечення з приводу обставин, викладених у постанові.

Позивач вважає, що у даному випадку відповідач зобов`язаний був обов`язково скласти протокол про адміністративне правопорушення, який згідно з ч.5 статті 258 КУпАП повинен був бути додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Позивач вважає, що постанова, яка була винесена 09.01.2018 року серії ДП018 № 413630 є незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки він не порушував Правил дорожнього руху України, а дії поліцейського при її винесенні були неправомірними.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16.01.2019 року позовна заява була залишена без руху та наданий строк для усунення недоліків.

28.01.2019 року до суду позивачем був наданий уточнений позов, відповідно до якого були усунені недоліки, вказані в ухвалі суду від 16.01.2019 року .

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.01.2019 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження.

25.03.2019 року до суду надійшла заява від представника позивача адвоката Галинського В.С., який діє на підставі ордеру, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.03.2019 року по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду.

До суду позивач ОСОБА_1 надав заяву, відповідно до якої просить розглянути справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримав повністю.

Відповідач інспектор СРПП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_2 не з`явився, неодноразово повідомлявся належним чином.

У судове засідання третя особа Сектор реагування патрульної поліції Головного Управління Національної Поліції в Одеській області не з`явився, неодноразово повідомлявся належним чином.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зазначена постанова судом перевіряється на предмет дотримання суб`єктом владних повноважень принципів правомірної адміністративної поведінки, а саме: чи прийнято рішення обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо.

Як передбачено ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП України адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху України, відповідальність за яке передбачене ч.6 ст. 121 КУпАП.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

За змістом п.1-2 ч.1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

Відповідно до постанови від 09.01.2019 року серії ДПО18 № 413630 - 09.01.2019 року о 20.05 годині на автодорозі Н-33 65 км Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом марки Пежо Партнер у темну пору доби не був освітлений номерний знак, чим порушив п. 2.9 В Правил дорожнього руху, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ст. 121 ч.6 КУпАП.

Згідно з ч.1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема передбачені ч. 6 ст. 121 КупАП.

Частиною 1 статті 276 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Частиною 2 статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Водночас, посилання позивача на рішення Конституційного суду України №5-рп/2015 від 26 травня 2015 р. у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд вважає безпідставним, оскільки на момент ухвалення цього рішення Конституційним судом України положення ст. 258 КУпАП зазнали суттєвих змін до моменту виникнення спірних правовідносин, які є предметом розгляду у даній адміністративній справі.

Частиною 5 статті 258 КУпАП передбачено якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вищевикладених роз`яснень Конституційного Суду України та норм КУпАП, відповідачем правомірно застосовано скорочене провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, суд приходить до висновку про обґрунтованість доводів позивача з приводу неповного з`ясування обставин справи та недоведеність доказами порушення правил дорожнього руху.

Частиною 6 статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачено, що за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, тягне за собою накладення штрафу в розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно положень ст. 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом та правосвідомістю.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-4 цього Кодексу.

Статтею 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, приписами Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено певну процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення та визначено систему правових механізмів забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні будь-які докази проведення розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, а в матеріалах справи міститься лише постанова про накладення адміністративного стягнення на позивача.

Вказана постанова не містить посилань на те, що відповідачем при притягненні позивача до адміністративної відповідальності надано йому можливість скористатися юридичною допомогою, роз`яснено права та обов`язки, враховано особу порушника.

Приймаючи рішення про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, суб`єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які б підтверджували наявність складу адміністративного правопорушення, але такі докази відсутні. Вимоги ст.280 КУпАП відповідачем не були виконані.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до принципу презумпції невинуватості обов`язок доказування лежить на органі (посадовій особі), що розглядає справи про адміністративне правопорушення.

Отже, обов`язок доказування по зазначеній адміністративній справі законом покладено на відповідача, тобто відповідач повинен довести суду правомірність складання вищезазначеної постанови.

Однак, як вбачається з оскаржуваної постанови, інспектор Сектора реагування патрульної поліції Головного Управління Національної Поліції в Одеській області ОСОБА_2 обмежився лише описом скоєного, на його думку, правопорушення без належної мотивації оцінки обставин, без зазначення будь-яких належних та допустимих доказів, на підставі яких зроблено висновок про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 121 ч.6 КУпАП.

Крім того, відповідачем при складенні постанови від 09.01.2019 року серії ДПО18 № 413630 не було надано відповідних доказів щодо порушення позивачем підпункту «в» пункту 2.9 Правил дорожнього руху, а саме те, що позивач ОСОБА_1 керував транспортним засобом у темну пору доби не був освітлений задній номерний знак.

Відтак, суд відноситься критично до даних, зазначених в постанові, оскільки при винесенні постанови не наведено жодних належних та достатніх доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення, не встановлено свідків події, та повно і всебічно не були дослідженні всі обставини справи.

Отже, зазначення в оскаржуваній постанові, що позивач порушив вимоги Правил дорожнього руху є безпідставними.

Вищенаведені обставини дають підстави дійти висновку, що відповідачем всупереч положень Кодексу України про адміністративні правопорушення не проведено дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених приписами ст.ст. 278, 279 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Враховуючи, що з матеріалів справи вбачається, що позивач був не згоден з наявністю факту вчинення ним відповідного правопорушення, суд вважає, що сама по собі постанова про адміністративне правопорушення не може бути беззаперечним доказом вчинення адміністративного правопорушення позивачем.

Разом з тим, задовольняючи позов в частині скасування оскаржуваної постанови, суд вважає зайвою вимогу позивача про визнання незаконними дій відповідача щодо складання постанови, оскільки такі дії полягали у винесенні постанови, а тому її скасування судом є достатнім та належним способом захисту порушених прав позивача.

Згідно ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем не доведено законність та обґрунтованість оскаржуваних постанов, а тому позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 9, 19, 72-77, 241-246, 255, 286, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора Сектора реагування патрульної поліції Головного Управління Національної Поліції в Одеській області, третя особа Сектор реагування патрульної поліції Головного Управління Національної Поліції в Одеській області про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову від 09.01.2019 року серії ДПО 18 про накладення адміністративного стягнення по справі про у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про притягнення ОСОБА_1 за ч.6 ст. 121 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170 грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: