Справа № 420/2101/19
Суддя: Левчук О. А.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/2101/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року Одеський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Левчук О.А., розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за позовною заявою Дочірнього підприємства Одеський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання дій протиправними та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить визнати протиправними дії головного державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Скрябіної Анжеліки Ярославівни щодо стягнення з Дочірнього підприємства Одеський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України виконавчого збору у сумі 400505,86 грн. у виконавчому провадженні № 58203535; стягнення (повернення) з державного бюджету Дочірньому підприємству Одеський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України 400505,86 грн. сплаченого виконавчого збору у виконавчому провадженні № 58203535.

В обґрунтування вимог позивач зазначає, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби і стягується з боржника до Державного бюджету України у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута стягувачу за виконавчим документом. Оскільки ВП № 58203535 було закінчено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з затвердженням судом мирової угоди, укладеною сторонами у процесі виконання рішення, то фактичного виконання рішення в примусовому порядку не відбулося, а тому головний державний виконавець своїми діями порушив права ДП Одеський облавтодор.

Відповідачем Другим Малиновським відділом державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області, до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача вказує, що державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому виконанню та виносить окрему постанову про стягнення виконавчого збору з боржника, яка є виконавчим документом та набирає чинності з моменту її винесення, а саме 400505,86 грн. Державним виконавцем протягом тривалого часу проводились виконавчі дії та вживались необхідні заходи для примусового виконання виконавчого документа, який надійшов за заявою стягувача у процесі виконання рішення. Виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби та згідно п. 3 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом. Таким чином, дії державного виконавця з примусового виконання виконавчого документа є законними, об`єктивними та неупередженими.

Ухвалою суду від 20 травня 2019 року відкрито загальне позовне провадження з урахуванням особливостей встановлених ст. ст. 268-272, 287 КАС України щодо розгляду окремих категорій термінових справ та призначено судове засідання.

Відповідно до ч. 9 ст. 205, ч. 3 ст. 268 КАС України справу розглянуто в порядку письмового провадження.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

В провадженні Господарського суду Одеської області знаходилась справа № 916/546/17 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» до Дочірнього підприємства «Одеський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії «Автомобільні дороги України» про стягнення заборгованості в сумі 7509408,04 грн., яка складається з основного боргу в розмірі 4378330,48 грн., 3 % річних в розмірі 306010,85 грн. та інфляційного збільшення суми боргу 2825066,71 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 29.05.2017 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 30.10.2017 року позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль-Південь" - задоволено повністю, стягнуто з дочірнього підприємства "Одеський облавтодор" відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" (65031, м. Одеса, вул. Грушевського, 49, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Автомагістраль-Південь (65058, м. Одеса, вул. Романа Кармена, 21, ) основний борг в сумі 4 378 330 (чотири мільйони триста сімдесят вісім тисяч триста тридцять) грн. 48 коп., інфляційних витрат в розмірі 2 825 066 (два мільйони вісімсот двадцять пять тисяч шістдесят шість) грн. 71 коп., 3 % річних в сумі 306 010 (триста шість тисяч десять) грн. 85 грн. та судовий витрати в розмірі 112 641 (сто дванадцять тисяч шістсот сорок одну) грн. 12 коп.

14 листопада 2017 року Господарським судом Одеської області видано наказ № 916/546/17 про примусове виконання рішення (а. с. 122).

25 січня 2019 року на підставі заяви про примусове виконання головним державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Скрябіною А.Я. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58203535 з виконання наказу № 916/546/17 виданого Господарським судом Одеської області 14.11.2017 року (а.с. 59-61, 63).

25 січня 2019 року головним державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Скрябіною А.Я. винесено постанову про стягнення з боржника Дочірнього підприємства Одеський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України виконавчого збору у сумі 400505,86 грн. (а.с. 65).

12 березня 2019 року до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від Дочірнього підприємства Одеський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України та товариства з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль-Південь» надійшла заява про укладення мирової угоди в процесі виконання (а.с. 94-97).

25 березня 2019 року Господарським судом Одеської області по справі № 916/546/17 винесено ухвалу про затвердження мирової угоди, укладеної між товариством з обмеженою відповідальністю "Автомагістраль-Південь" та Дочірнім підприємством "Одеський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства Державної акціонерної компанії "Автомобільні дороги України" (а.с. 31-34).

27 березня 2019 року головним державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Скрябіною А.Я. винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій у сумі 300,14 грн. (а.с. 110).

27 березня 2019 року головним державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Скрябіною А.Я. винесено платіжну вимогу № В-6/58203535 про стягнення з Дочірнього підприємства Одеський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України грошових коштів у розмірі 400806,00 грн. (а.с. 108).

28 березня 2019 року головним державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Скрябіною А.Я. винесено розпорядження № В-6/58203535 про перерахування грошових коштів у сумі 400806,00 грн. на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа №916/546/17, виданого 14.11.2017 року (а.с.111).

28 березня 2019 року до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від Дочірнього підприємства Одеський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України надійшла заява про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 2 ч. 1 с. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» (вхід. № 3655) (а.с. 112).

28 березня 2019 року головним державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Скрябіною А.Я. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» винесено постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання наказу № 916/546/17 виданого 14.11.2017 року Господарським судом Одеської області (а.с. 120).

29 березня 2019 року головним державним виконавцем Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Скрябіною А.Я. прийнято постанову про внесення виправлень до документу «постанова про відкриття провадження» від 29.03.2019 року, а саме в п. 3 постанови про відкриття провадження ВП № 58203535 допущено арифметичну помилку в сумі виконавчого збору та витрат виконавчого провадження: виконавчий збір в розмірі 4400509 грн. та витрати 269 грн., зазначені невірно, вважати вірним виконавчий збір у розмірі 400505,86 грн. та витрати у розмірі 300,14 грн. (а.с. 121).

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 4, 8 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно ч. 5 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до статті 10 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 18 вказаного Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЗУ «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Згідно ч. 1, 2 ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби і стягується з боржника до Державного бюджету України у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута стягувачу за виконавчим документом. Оскільки ВП № 58203535 було закінчено на підставі п. 2 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку з затвердженням судом мирової угоди, укладеною сторонами у процесі виконання рішення, фактичного виконання рішення в примусовому порядку не відбулося.

Разом з тим, з аналізу приписів ст. ст. 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» слідує, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Останнє виконавець розпочинає з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, у якій з поміж-іншого, державний виконавець зобов`язаний зазначити суму виконавчого збору, яка підлягає стягненню.

Питання про закінчення виконавчого провадження та відповідно стягнення виконавчого збору, державний виконавець вирішує під час виконавчого провадження, якщо з`ясовує, що для цього є відповідні підстави.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення.

Згідно ч. 3 ст. ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження» у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Таким чином, закінчення виконавчого провадження згідно з п.2 ч.1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження», як це має місце у спірних правовідносинах, є підставою для винесення постанови про стягнення виконавчого збору.

Згідно ч. 3 ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до п. 8 Розділу 3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Не пізніше наступного робочого дня з дня погашення у повному обсязі заборгованості зі сплати аліментів, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 7, 9, 25 частини першої статті 39 Закону, державний виконавець на підставі розрахунку нарахування виконавчого збору виносить постанову про стягнення виконавчого збору. Виконання постанови про стягнення виконавчого збору здійснюється за рахунок стягнутих з боржника коштів за умови відсутності заборгованості зі сплати аліментів.

З огляду на вищевикладене вбачається, що стягнення виконавчого збору є безумовною дією державного виконавця у межах виконавчого провадження. Стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця.

При цьому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту прав дитини на належне утримання» № 2475-VII від 03.07.2018 року, який набрав чинності 28.08.2018 року, у частині другій статті 27 ЗУ «Про виконавче провадження» слова "фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом" замінено словами "підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів".

Частиною першою статті 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Таким чином, станом на дату стягнення з Дочірнього підприємства Одеський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій Законом України № 2475-VII від 03.07.2018 року, який набрав чинності 28.08.2018 року, в статті 27 ЗУ «Про виконавче провадження» слова "фактично стягнута, повернута, або вартості майна боржника, переданого стягувачу за виконавчим документом" замінено словами "підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів".

За таких підстав, доводи позивача про те, що виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України у розмірі 10 відсотків суми, що фактично стягнута, повернута стягувачу за виконавчим документом є необґрунтованими.

Також, суд не приймає до уваги посилання позивача на рішення Верховного Суду від 28.02.2019 року по справі № 819/1116/17 та рішення від 18.04.2018 року по справі № 761/11524/15-ц, оскільки у вказаних рішеннях надано правову оцінку спірним правовідносинам, які виникли до внесення змін Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту прав дитини на належне утримання» № 2475-VII від 03.07.2018 року, який набрав чинності 28.08.2018 року у частину другу статті 27 ЗУ «Про виконавче провадження».

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач діяв на підставі Закону України Про виконавче провадження та у межах своїх повноважень, а доводи позивача щодо відсутності підстав для стягнення виконавчого збору є необґрунтованими та спростовуються зібраними по справі доказами.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що адміністративний позов Дочірнього підприємства Одеський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області про визнання дій протиправними та стягнення коштів, є необґрунтованим та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 90, ч. 9 ст. 205, 242-246, 268-272, 287 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволенні адміністративного позову Дочірнього підприємства Одеський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України (, адреса місцезнаходження: 65031, м. Одеса, вул. Грушевського, 49) до Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області (, адреса місцезнаходження: 65080, м. Одеса, вул. Бабеля, 6) про визнання протиправними дій головного державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області Скрябіної Анжеліки Ярославівни щодо стягнення з Дочірнього підприємства Одеський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України виконавчого збору у сумі 400505,86 грн. у виконавчому провадженні № 58203535; стягнення (повернення) з державного бюджету Дочірньому підприємству Одеський облавтодор відкритого акціонерного товариства Державна акціонерна компанія Автомобільні дороги України 400505,86 грн. сплаченого виконавчого збору у виконавчому провадженні № 58203535, - в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. 287 КАС України, з урахуванням особливостей, встановлених п. 15.5 Розділу VII Перехідних Положень КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 272 КАС України.

Суддя О.А. Левчук

.