Справа № 120/903/19-а
Суддя: Мультян Марина Бондівна
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 травня 2019 р. Справа № 120/903/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Мультян Марини Бондівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Краєвської І.В.

позивача: ОСОБА_1

представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_5

представника відповідача: Щербатого А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Томашпільської селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулися ОСОБА_1 , ОСОБА_3 з адміністративним позовом до Томашпільської селищної ради. Відповідно до змісту позовних вимог позивачі просять суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області № 1070 30 позачергової сесії 8 скликання від 05 лютого 2018 року "Про розгляд заяв гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ";

- зобов`язати Томашпільську селищну раду розглянути та задовольнити заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, зазначили, що згідно рішення Томашпільського районного суду від 26 квітня 2018 року за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/2 частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі якого, ОСОБА_1 отримала витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №150879646.

Згідно рішення Томашпільського районного суду від 29 жовтня 2018 року за ОСОБА_1 визнано право власності на 1/6 частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та на 1/3 частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . За ОСОБА_3 визнано право власності на 1/6 частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 та на 1/3 частину житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі рішення Томашпільського районного суду від 29 жовтня 2018 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 отримали витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності: за ОСОБА_1 №150866698 та № 150879915 від 22 грудня 2018 року; за ОСОБА_3 № 150867000 та № від 22 грудня 2018 року.

Після реєстрації права власності на житлові будинки, позивачі звернулися до селищної ради із клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків.

05 лютого 2019 року 30 позачерговою сесією 8 скликання Томашпільської селищної ради прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_1 .

Також, 05 лютого 2019 року 30 позачерговою сесією 8 скликання Томашпільської селищної ради прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_2 .

У зв`язку із зазначеним позивачі звернулися до суду з метою захисту свого порушеного права.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачам строк на усунення виявлених у ній недоліків.

29 березня 2019 року позивачами подано заяву про усунення недоліків позовної заяви, якою недоліки останньої були усунені в повному обсязі.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 02 квітня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до судового розгляду.

15 квітня 2019 року представник відповідача подав відзив на позов, в якому вказав, що до Томашпільської селищної ради були подані заяви лише двох співвласників житлових будинків, розташованих за адресою АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 . Однак, відповідну заяву про про надання дозволу на виготовлення технічної документації не подав ще один співвласник житлових будинків - ОСОБА_4 . Вказує, що відповідно до вимог Земельного кодексу України всі співвласники мали звернутися з відповідним клопотанням про надання дозволу на виготовлення технічної документації до Томашпільської селищної ради, оскільки, технічна документація щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) розробляється на всю земельну ділянку, і на ній вказуються частки, які закріплюються за кожним із співвласників будинку.

Враховуючи наведене просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_3

У судовому засіданні позивач та представники позивачів позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні щодо заявленого позову заперечував, з підстав викладених у відзиві та просив відмовити у його задоволенні.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №150879646 на підставі рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 26 квітня 2018 року у справі 146/178/18, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/2 частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 150879915 на підставі рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 29 жовтня 2018 року у справі 146/177/18, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/6 частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 150866698 на підставі рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 29 жовтня 2018 року у справі 146/177/18, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 1/3 частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 150880235 на підставі рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 29 жовтня 2018 року у справі 146/177/18, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 1/6 частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 150867000 на підставі рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 29 жовтня 2018 року у справі 146/177/18, за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на 1/3 частку житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

27 грудня 2018 року позивачі звернулися до селищної ради із заявами про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

05 лютого 2019 року 30 позачерговою сесією 8 скликання Томашпільської селищної ради прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_1 .

Також, 05 лютого 2019 року 30 позачерговою сесією 8 скликання Томашпільської селищної ради прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_2 .

Не погодившись з таким рішенням та вважаючи його протиправним, позивачі звернулася до суду з цим адміністративним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до приписів статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб.

Згідно із пунктом 34 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Положеннями частин 1, 2 статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.

Таким чином, приписи Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та Земельного кодексу України визначають виключну компетенцію міських рад щодо передачі земельних ділянок територіальних громад у власність чи користування громадян та юридичних осіб. Вирішення питань про передачу земель територіальної громади у власність чи користування є виключним правом міської ради як суб`єкта права власності на землю.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно із статтею 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, в селищах - не більше 0,15 гектара, в містах - не більше 0,10 гектара.

За змістом частин 1, 3 статті 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у власність визначений статтею 118 ЗК України, зокрема частиною 6 передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно з частиною 7 цієї статті відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто підставою для відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В силу вимог ч.1 ст.123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок комунальної власності здійснюється органом місцевого самоврядування, який приймає відповідне рішення на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення або формування нової земельної ділянки. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою. Надання у користування земельної ділянки в інших випадках здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У такому разі розроблення такої документації здійснюється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування, відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, крім випадків, коли особа, зацікавлена в одержанні земельної ділянки у користування, набуває право замовити розроблення такої документації без надання такого дозволу.

При цьому, статтею 55 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003р. № 858-IV визначено, що встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межові знаки здаються за актом під нагляд на збереження власникам землі та землекористувачам, у тому числі орендарям. У разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом).

З аналізу вищезазначеної норми вбачається, що у випадку коли особа хоче отримати у власність земельну ділянку комунальної власності, на якій вже розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, виготовляється такий вид документації із землеустрою, як технічна документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Право отримати згоду на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі має лише її користувач.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі № 808/3080/16 від 19 грудня 2018 року.

Із наявних у матеріалах справи витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є співвласниками житлових будинків, розташованих за адресою АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 .

Водночас, як встановлено з матеріалів справи, в оскаржуваному рішенні від 05 лютого 2019 року прийнятому 30 позачерговою сесією 8 скликання Томашпільської селищної ради, вказано на невідповідність місця розташування земельної ділянки, однак обґрунтування невідповідності місця розташування земельних ділянок, зазначених позивачами в заявах, вимогам законодавства та інших актів у сфері містобудування та землеустрою відсутні.

Крім того, суд зазначає що надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки не покладає на орган місцевого самоврядування обов`язку (не є підставою для виникнення зобов`язання перед особою) щодо надання цієї земельної ділянки у власність чи користування.

З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про те, що відповідач протиправно відмовив позивачам в задоволенні заяв про надання дозволу на виготовлення технічної документації на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Томашпільської селищної ради розглянути та задовольнити заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1 , суд зазначає наступне.

Відповідний суб`єкт владних повноважень за наслідком розгляду клопотання та аналізуючи пакет доданих до нього документів, дає дозвіл на на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд або надає мотивовану відмову у його наданні.

Отже, саме до повноважень відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування віднесено вирішення питання щодо надання дозволу. Відтак, такі повноваження є дискреційними, тобто такими, які дають можливість на власний розсуд суб`єкту владних повноважень визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених нормативно-правовим актом.

Дискреційні повноваження, насамперед, це сукупність прав і обов`язків державних органів, їх посадових та службових осіб, що дають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково зміст рішення або вибрати один з кількох варіантів прийняття рішень, передбачених проектом акта.

При цьому необхідно звернути увагу на те, що згідно Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи № 11(80) 2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність, закріпленим статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Проте, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі Олссон проти Швеції від 24 березня 1988 року), вбачається, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Таким чином, суд доходить висновку про задоволення позовної вимоги в частині зобов`язання Томашпільської селищної ради розглянути та задовольнити заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1 .

Згідно із ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Томашпільської селищної ради Томашпільського району Вінницької області № 1070 30 позачергової сесії 8 скликання від 05 лютого 2018 року "Про розгляд заяв гр. ОСОБА_1 та ОСОБА_3 ".

Зобов`язати Томашпільську селищну раду розглянути та задовольнити заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та по АДРЕСА_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривні 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Томашпільської селищної ради.

Стягнути на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривні 40 копійок за рахунок бюджетних асигнувань Томашпільської селищної ради.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач 1: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Позивач 2: ОСОБА_3 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач: Томашпільська селищна рада (адреса: пл. Тараса Шевченка, 1, смт. Томашпіль, Вінницька область, 24200, )

Копію рішення у повному обсязі сторони можуть одержати: 28.05.2019 року.

Суддя Мультян Марина Бондівна