Справа № 161/4994/19
Суддя: Кихтюк Р. М.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/4994/19
Провадження № 2-а/161/190/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

секретаря Козак О.А.,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Гаврилишина Т.І

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №2 управління патрульної поліції у Волинській області Матіюка Сергія Вікторовича, управління патрульної поліції у Волинській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд із позовом до відповідача про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Свій позов обґрунтовує тим, що у відповідності до постанови від 08.03.2019 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн. за порушення вимог п. 2.9.в Правил дорожнього руху України, оскільки керував автомобілем із забрудненим державними номерними знаками.

Просив суд скасувати вказану постанову, оскільки при накладенні адміністративного стягнення були грубо порушенні його права, а саме: право на адвоката, про що він неодноразово наголошував поліцейському і можливістю скористатися юридичною допомогою.

У зв`язку з цим вважає оскаржувану постанову незаконною та просив її скасувати, визнати протиправними дії поліцейського.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.05.2019 року до участі в справі притягнуто в якості співвідповідача Управління патрульної поліції у Волинській області.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали з підстав, викладених у ньому та просили його задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні, оскільки вважає, що поліцейський вжив усіх можливих заходів для забезпечення прав позивача.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні із оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення від 08 березня 2019 року, складеної інспектором поліції Матіюком С.В. вбачається, що позивач керував автомобілем по АДРЕСА_1 в м. Луцьку із забрудненим державним номерним знаком, що не давало можливості визначити номерні символи на відстані 20 м, чим порушив п. 2.9.в ПДР України, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. (а.с. 3).

Згідно ч 2. ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, згідно ч. 1 вказаної статті кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, встановленим статтям 283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно зазначити докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення. Водночас кожній особі при накладенні адміністративного стягнення мають бути забезпеченні та дотримання права особи, передбачені ст.268 КУпАП.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 7 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Згідно ч.1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною 17.07.1997 року, набула чинності для України 11.09.1997 року) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього обвинувачення.

Вирішуючи питання стосовно застосування ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод суд бере до уваги, що в рішенні Європейського Суду з прав людини по справі «Бендерський проти України (Заява № 22750/02 параграф 42), суд нагадує, що відповідно до практики, яка відображає принцип здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватись в світлині обставин кожної справи. Право може вважатися ефективним, тільки якщо зауваження сторін насправді «заслухані», тобто належним чином вивчені судом.

За змістом частини 4 ст. 9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин справи, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Положення ст. 7 КАС України передбачає, що суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Позиція сторін має бути визначеною юридично і доведеною безспірними доказами, якими в даній справі є конкретні документи та матеріали.

Разом з цим, на думку суду, не зважаючи на доведення того чи іншого факту порушення особою Правил дорожнього руху, відповідачем повинні були бути забезпеченні права особи, в даному випадку на адвоката. Проте, як слідує із відеозапису з нагрудної камери поліцейського, оглянутої в судовому засіданні, вимоги та прохання позивача поліцейським не були забезпечені і його доводи в цій частині не спростовані.

Відповідно до змісту ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України.

Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бочаров проти України» (остаточне рішення від 17.06.2011 року), суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростовних презумпцій щодо фактів.

Таким чином, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши представлені докази, оглянувши відеозапис з камери поліцейського, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена відповідачем неправомірно, без дотримання і забезпечення прав позивача скористатися юридичною допомогою, тобто з грубим порушення вимог ст. 268 КУпАП України та міжнародного права.

А тому, за таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, оскаржувана постанова винесена з порушенням вимог закону та підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст. 6, 17, 71, 158, 159, 161, 163, 171-2, 249, 268 КАС України, на підставі ст.268КУпАП, Постановою Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову інспектора роти №2 управління патрульної поліції у Волинській області Матіюка Сергія Вікторовича від 08 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП України у вигляді штрафу у розмірі 170 грн. .

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк