Справа № 340/759/19
Суддя: Т.М. Кармазина
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/759/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд

у складі головуючого: судді Кармазиної Т.М.,

за участю секретаря Сириці І.О.,

за участю представників:

позивача Любович О.Ю.,

відповідача Житняка Д.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області №225160000 від 25.01.2019 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянину ОСОБА_2 .

- зобов`язати управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області здійснити обмін Тимчасової посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 громадянину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на сучасний бланк посвідки на постійне проживання з безконтактним електронним носієм.

Ухвалою судді Кіровоградського окружного адміністративного суду від 26 березня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Судове засідання призначено для розгляду справи по суті на 24 квітня 2019 року (а.с.1).

24 квітня 2019 року розгляд справи відкладено до 17 травня 2019 за клопотанням представника позивача (а.с.112).

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 14 листопада 2007 року УГІРФО ГУ МВС України в м.Києві, на підставі Закону України Про Імміграцію, йому було видано безстрокову Тимчасову посвідку на постійне проживання. Зазначав, що в січні 2019 року, напередодні того, коли йому мало виповнитися 45 років, він звернувся до Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області для обміну бланку його Тимчасової посвідки на сучасний бланк посвідки на постійне проживання з безконтактним електронним носієм. Не повідомляючи причин, 25 січня 2019 року заступником начальника Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області прийнято рішення за №225160000 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання на підставі пп.11 п.62 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 № 321, яке, на переконання позивача, є незаконним, необґрунтованим, упередженим, прийнятим без дотримання принципу рівності перед законом, маючим ознаки дискримінації, таким, що призвело до несприятливих наслідків для його прав, свобод і інтересів, без пояснення цілей, на досягнення яких спрямоване таке рішення, винесеним з грубим порушенням діючих законів України.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі із зазначених підстав.

Представник відповідача в судовому засіданні та письмовому відзиві на позовну заяву (а.с.36-38) позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зважаючи на правомірність та обґрунтованість прийнятого відповідачем рішення, оскільки з метою перевірки законності надання ОСОБА_1 дозволу на імміграцію, відповідно до вказівок ДМС України від 07.06.2013 №8/4806/2.1-113 та від 16.07.2018 № 8.1/2975-18, УДМС України в Кіровоградській області направлений відповідний запит від 11.01.2019 №3501.5/270-19 до Головного управління Державної міграційної служби України в місті Києві, де містяться матеріали справи про надання позивачу дозволу на імміграцію в Україну. Також, зазначав, що з листа Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області від 16.01.2019 №8.3/172-19 встановлено, що дозвіл на імміграцію позивачу наданий з порушенням вимог Закону України Про імміграцію та підлягає скасуванню. У зв`язку з чим, відповідачем було прийнято рішення від 25.01.2019 №225160000 про відмову в оформленні (видачі) позивачу посвідки на постійне проживання.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є громадянином Вірменії, що підтверджується копіює паспорта типу Р, код країни ARM, номер НОМЕР_2 , від 01.03.2010 (а.с.13, 65).

08 листопада 2007 року Головним управлінням МВС України в м.Києві надано позивачу дозвіл на імміграцію в Україну №116300 (а.с.15), про що зроблено відповідний запис в паспорті громадянина Вірменії ОСОБА_1 (а.с.13-зв.).

14 листопада 2007 року рішенням УГІРФО ГУ МВС України в Кіровоградській області позивача документовано тимчасовою посвідкою на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_3 , терміном дії безстроково.

11 січня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області із заявою-анкетою №225160000 про обмін посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_3 (а.с.61). До даної заяви-анкети позивачем додано талон про реєстрацію місця проживання, копію перекладу паспорта, копію посвідки на постійне проживання в Україні, копію дозволу на імміграцію в Україну (а.с.63-80).

Того ж дня Управлінням Державної міграційної служби України в Кіровоградській області надіслано Головному управлінню Державної міграційної служби України у м.Києві лист №3501.5/270-19 щодо надіслання довідки про перевірку законності надання ОСОБА_1 дозволу на імміграцію та підтвердження законності видачі посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_4 / НОМЕР_5 від 14.11.2007 (а.с.81).

На що Центральним міжрегіональним управлінням Державної міграційної служби України у м.Києві та Київській області, листом повідомлено відповідача, що дозвіл на імміграцію громадянину Республіки Вірменії ОСОБА_1 наданий з порушенням вимог Закону України Про імміграцію, тому підлягає скасуванню. А також, зазначено, що матеріали справи про надання дозволу на імміграцію разом з проектом висновку про скасування наданого дозволу на імміграцію направлені до ДМС для погодження (а.с.82).

25 січня 2019 року заступником начальника Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області прийнято рішення №225160000 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянину Вірменії ОСОБА_1 (а.с.83).

Зі змісту даного рішення вбачається, що юридичною підставою для прийняття рішення зазначено положення пп.11 п.62 Порядку оформлення, видачі, обміну скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визначення недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №321.

Позивач вважає зазначене рішення протиправним та таким, що підлягають скасуванню, що є підставою звернення до суду з даним позовом.

Правовідносини з приводу імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства регулюються Законом України Про імміграцію, а також Порядком оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №321 від 25 квітня 2018 року (далі за текстом - Порядок №321).

Так, за визначеннями статті 1 Закону України Про імміграцію імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання; дозвіл на імміграцію - рішення, що надає право іноземцям та особам без громадянства на імміграцію.

Згідно п.1 Порядку №321 посвідка на постійне проживання (далі - посвідка) є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які мають дозвіл на імміграцію в Україну або до прийняття рішення про припинення громадянства України постійно проживали на території України і після прийняття такого рішення залишилися постійно проживати на її території (п.3 Порядку №321).

Відповідно до п.7 Порядку №321 обмін посвідки здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до посвідки; 2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки; 3) закінчення строку дії посвідки; 4) непридатності посвідки для подальшого використання; 5) досягнення іноземцем або особою без громадянства 25- або 45-річного віку (у разі, коли іноземець або особа без громадянства документовані посвідкою, що не містить безконтактного електронного носія).

Згідно п.9 Порядку №321 оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обмін здійснюється територіальними органами / територіальними підрозділами ДМС через Головний обчислювальний центр Єдиного державного демографічного реєстру у взаємодії з Державним центром персоналізації документів державного підприємства "Поліграфічний комбінат "Україна" по виготовленню цінних паперів" (далі - Центр).

Пунктом 16 Порядку №321 встановлено, що документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт), територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС, за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.

Приписами пункту 40 Порядку №321 визначено, що для оформлення у зв`язку із втратою або викраденням посвідки, її обміну іноземець або особа без громадянства подають такі документи: 1) посвідку, що підлягає обміну (крім випадків втрати та викрадення); 2) паспортний документ іноземця або документ, що посвідчує особу без громадянства; 3) переклад на українську мову сторінки паспортного документа іноземця або документа, що посвідчує особу без громадянства, з особистими даними, засвідчений у встановленому законодавством порядку; 4) документи, що підтверджують обставини, у зв`язку з якими посвідка підлягає обміну (крім випадків, передбачених підпунктами 3-5 пункту 7 цього Порядку); 5) документ, що посвідчує особу законного представника, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника, у разі подання документів законним представником; 6) документ, що підтверджує сплату адміністративного збору, або документ про звільнення від його сплати.

Іноземець або особа без громадянства під час подання документів пред`являють працівникові територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-6 цього пункту.

До заяви-анкети додаються оригінали документа, зазначеного у підпункті 3 цього пункту, і документа, що підтверджує сплату адміністративного збору, та копії документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 і 5 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору, засвідчені працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки Згідно з оригіналом та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати.

Оригінали документів, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 і 5 цього пункту, та документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертаються іноземцеві або особі без громадянства.

Доказів наявності у відповідача зауважень до змісту заяви-анкети позивача № НОМЕР_6 про обмін посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_3 , або ж до кількості доданих до даної заяви-анкети документів, суду не надано.

Пунктом 43 Порядку №321 встановлено, що рішення про оформлення, обмін посвідки приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих ними документів та у разі відсутності підстав для відмови в її оформленні.

Відповідно до п.44 Порядку №321 якщо втрачена або викрадена посвідка чи посвідка, що підлягає обміну, була видана територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, до якого подано заяву-анкету про оформлення, обмін посвідки, працівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС порівнює дані іноземця або особи без громадянства та їх фотозображення з даними, наведеними в заяві-анкеті про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, та даними відомчої інформаційної системи ДМС і сканує її із застосуванням засобів Реєстру до відомчої інформаційної системи ДМС.

У разі коли втрачена або викрадена посвідка чи посвідка, що підлягає обміну, була видана іншим територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, для підтвердження видачі не пізніше наступного дня після прийняття до розгляду заяви-анкети до такого територіального органу/територіального підрозділу ДМС надсилається запит.

Згідно з п.45 Порядку №321 перевірка за запитом проводиться протягом трьох робочих днів після його надходження. Під час перевірки відомості, зазначені в запиті, та фотозображення порівнюються з даними, наведеними в заяві-анкеті про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, та фотозображенням, що міститься в ній. У графі Службові відмітки заяви-анкети про оформлення посвідки проставляється відмітка про дату надходження запиту та зазначаються найменування територіального органу/територіального підрозділу ДМС, який здійснює оформлення у звязку із втратою або викраденням, обмін посвідки, і підстави обміну.

За результатами перевірки надається відповідь територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС, який надіслав запит, а заява-анкета про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, сканується до відомчої інформаційної системи ДМС.

У разі коли під час порівняння фотозображень не встановлено тотожність зображеної на них особи або виявлено невідповідність відомостей, зазначених у запиті, даним, наведеним у заяві-анкеті про оформлення втраченої або викраденої посвідки чи посвідки, що підлягає обміну, про це повідомляється територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС, який надіслав запит, для вжиття додаткових заходів з ідентифікації іноземця або особи без громадянства і з`ясування обставин виникнення розбіжностей.

Приписами пункту 46 Порядку №321 передбачено, що після проведення перевірок, підтвердження факту оформлення та видачі посвідки, ідентифікації іноземця або особи без громадянства керівник територіального органу/територіального підрозділу ДМС приймає рішення про оформлення посвідки або про відмову в її оформленні.

Підпунктом 11 пункту 62 Порядку №321 встановлено, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС відмовляє іноземцю або особі без громадянства в оформленні або видачі посвідки, в інших випадках, передбачених законом.

Із аналізу наведених положень слідує, що пп.11 п.62 Порядку №321, на який посилався відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання ОСОБА_1 , є відсилочною нормою. Що свідчить про те, що, при посиланні на таку норму, державним органом має бути також зазначено норму іншого закону, яка передбачає інші підстави для відмови, крім тих, що наведені п.62 Порядку №321.

Досліджуючи зміст оскаржуваного рішення, судом не встановленоз азначення відповідачем, відповідно до пп.11 п.62 Порядку №321, іншої норми закону, на підставі якої останнім було прийнято дане рішення.

Крім того, суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні докази щодо наявності, станом на час виникнення спірних правовідносин, рішення уповноваженого органу про скасування дозволу, виданого позивачу, на імміграцію в Україну №116300 від 08.11.2007.

До того ж, суд враховує, що позивач протягом двадцяти років проживав на території України, працював, виховував дітей, які народилися на території України (а.с.22-24, 90-93).

На підставі ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач, заперечуючи проти позову, не довів суду, що, розглядаючи заяву-анкету №225160000 ОСОБА_1 про обмін посвідки на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 / НОМЕР_5 , він діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач відмовив позивачу в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянину Вірменії ОСОБА_1 з підстав, що не передбачені законодавством, необґрунтовано. Тому суд вважає, що в судовому засіданні встановлено наявність підстав для визнання протиправним та скасування рішення Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області №225160000 від 25 січня 2019 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянину ОСОБА_2 .

При цьому, суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов`язання Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області здійснити обмін тимчасової посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 громадянину Вірменії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на сучасний бланк посвідки на постійне проживання з безконтактним електронним носієм не підлягають задоволення, з огляду на наявність, станом на час розгляду даної справи судом, рішення Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м.Києві та Київській області №77 від 04.04.2019 про скасування дозволу, наданого позивачу, на імміграцію в Україну №116300 від 08.11.2007, та скасування посвідки на постійне проживання громадянину Вірменії ОСОБА_3 .Л. серії НОМЕР_4 /116300 від 14.11.2007 (а.с.107).

Адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, виконуючи завдання адміністративного судочинства щодо перевірки відповідності їх прийняття (вчинення) не втручається та не може втручатися у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету ОСОБА_5 Європи № Я (80)2, яка прийнята Комітетом ОСОБА_5 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин. Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

З`ясувавши характер спірних правовідносин сторін, характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб, суд дійшов висновку, що з огляду на визнання протиправним рішення управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області №225160000 від 25.01.2019 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянину Вірменії ОСОБА_1 , порушене право позивача на отримання обґрунтованого рішення за його заявою має бути відновлено шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву громадянина Вірменії ОСОБА_4 від 11.01.2019 про обмін бланку тимчасової посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 на сучасний бланк посвідки на постійне проживання з безконтактним електронним носієм та прийняти рішення у відповідності до вимог Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою КМУ від 25.04.2018 № 321.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати: на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.132 КАС України).

Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Матеріали справи містять копію договору про надання правничої професійної допомоги від 20.02.2019 (а.с.87-88), згідно якого адвокат адвокатського об`єднання Адвокатська фірма Ромаданова і партнери (Адвокат) зобов`язується надавати професійну правничу допомогу, представляти інтереси ОСОБА_1 (Замовник), в тому числі, в судах загальної юрисдикції, надавати інші послуги юридичного характеру, що не суперечать чинному законодавству, а Замовник зобов`язується оплачувати виконану роботу. Згідно пп.3.1 п.3 даного договору за погодженням сторін оплата послуг та робіт Адвоката здійснюється на умовах, передбачених в окремих додатках до цього договору або в спеціальному договору.

Позивачем надано суду додаткову угоду до договору про надання правничої професійної допомоги від 20.02.2019, датовану тією ж датою, яка є додатком №1 до даного договору, згідно змісту якої сторони домовились, що даний договір є оплатним, вартість роботи Адвоката, за погодженням сторін, складає 12000 грн. (а.с.121).

Крім того, представником позивача надано суду розрахунок суми гонорару за надану правничу допомогу від 04.05.2019, в якому зазначено детальний опис характеру правової допомоги, кількості витраченого адвокатом часу, а також вартість таких послуг, що становить 10300 грн. (а.с.122).

На підтвердження оплати клієнтом отриманих ним послуг адвоката, згідно договору про надання правничої професійної допомоги від 20.02.2019, позивачем надано суду квитанцію до прибуткового касового ордера від 03.05.2019 на суму 10300 грн. (а.с.120).

Представник відповідача в судовому засіданні та в письмовому клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (а.с.123), заперечував щодо розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу, оскільки вони не є співмірними із складністю справи та просив зменшити їх розмір.

Враховуючи викладене, суд погоджується з такими доводами представника відповідача та дійшов висновку, що розмір витрат позивача, пов`язаних з правничою допомогою, не є співмірними із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Відповідно до частин 1, 3 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог, здійснені позивачем витрати: на оплату судового збору в сумі 1152,60 грн. та на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн., підлягають стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області.

Керуючись ст.ст.77-79, 90, 132, 134, 139, 243-246, 255, 293, 295-297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_7 ) до Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області (25005, Кіровоградська область, м.Кропивницький, вул.Єгорова, 25-а, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області №225160000 від 25 січня 2019 про відмову в оформленні (видачі) посвідки на постійне проживання громадянину ОСОБА_2 .

Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву громадянина Вірменії ОСОБА_4 від 11.01.2019 про обмін бланку Тимчасової посвідки на постійне проживання серії НОМЕР_1 на сучасний бланк посвідки на постійне проживання з безконтактним електронним носієм та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_7 ) здійснені ним судові витрати: на оплату судового збору у розмірі 1152,60 грн. (одна тисяча сто п`ятдесят дві гривні шістдесят копійок); на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. (три тисячі гривень) за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області ().

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Повний текст рішення складено 31.05.2019.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Т.М. Кармазина