Справа № 215/1348/19(2-а/215/113/19)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2019 року м. Дніпросправа № 215/1348/19(2-а/215/113/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2019 року (головуючий суддя - Коноваленко М.І.) про передання адміністративної справи за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду

за позовом ОСОБА_1

до виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернувся до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу із позовом до виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради (далі - Відповідач) в якому просив суд:

- визнати бездіяльність виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради протиправною та зобов`язати сприяти внесенню інформації стосовно ОСОБА_1 до Єдиного державного демографічного реєстру чим забезпечити право голосу на виборах президента 31.03.2019 року відповідно до заяви від 11.02.2019 року вх. 109;

- захистити його право голосу на виборах президента 31.03.2019 року відповідно до заяви від 11.02.2019 року шляхом встановлення наявності компетенції (повноважень) виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради його визнанням окремим пунктом рішення.

Ухвалою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 березня 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 до виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - передано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду (а.с. 5).

Позивач - ОСОБА_1 , не погодившись з ухвалою суду першої інстанції про передання справи за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, оскаржив її в апеляційному порядку (а.с. 15).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що суд першої інстанції неправомірно відніс спір пов`язаний з виборчим процесом до предметної підсудності Дніпропетровського окружного адміністративного суду, оскільки дійшов помилкового висновку про те, що в даній справі спір виник поза межами виборчого процесу, у той час як, внаслідок не внесення інформація щодо Позивача до Єдиного державного демографічного реєстру не забезпечено право голосу останнього на виборах президента 31.03.2019 року.

15 травня 2019 року на адресу Третього апеляційного адміністративного суду надійшов лист від Відповідача, в якому останній просить суд апеляційну скаргу Позивача залишити без задоволення, ухвалу суду першої інстанції - без змін, розгляд даної справи здійснювати без участі представника виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривому Розі ради.

Учасники справи, які були належним чином сповіщені про місце, дату та час розгляду справи в судове засідання своїх представників не направили, про причини їх неявки суд не сповістили.

За таких обставин, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі представників учасників справи та без фіксування судового засідання технічними засобами у відповідності до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України.

Проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що відсутні підстави для скасування ухвали суду, а апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції керувався приписами статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України, зазначивши, що предметна підсудність даного спору визначає віднесення його до компетенції та підсудності саме окружного адміністративного суду, що виключає можливість його вирішення місцевим загальним судом як адміністративним з визначенням загальної підсудності за місцем реєстрації позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 20 Кодексу адміністративного судочинства України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:

1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;

2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;

3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;

5) адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

При цьому, частиною 2 статті 20 КАС України визначено, що окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Колегією суддів встановлено, що спірні правовідносини у справі виникли у зв`язку з неналежним, ну думку Позивача, розглядом Відповідачем заяви Позивача від 11.02.2019 року вх. 109 про реєстрацію його місця проживання.

Також колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.2 ст.275 КАС України виборець може оскаржити рішення, дії чи бездіяльність органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, якщо такі рішення, дії чи бездіяльність безпосередньо порушують його виборчі права. Тобто, передбачені ст. 275 КАС України особливості провадження застосовуються лише у тих випадках, якщо рішенням, дією або чи бездіяльністю безпосередньо порушено виборчі права позивача.

Проте, спірні правовідносини у цій справі стосуються виборчих прав Позивача лише опосередковано, а обраний Позивачем спосіб захисту спрямований на вирішення спірних правовідносин щодо реєстрації місця проживання Позивача за вказаною ним адресою.

З огляду на зазначене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскарження протиправної бездіяльності Відповідача щодо не внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру, не можна віднести до справ пов`язаних з виборчим процесом, тому позовна вимога не підлягає розгляду місцевим судом як адміністративним.

Крім того, оскільки вимога про встановлення наявності компетенції (повноважень) Відповідача є похідною від першої, то така позовна вимога, також, не підлягає розгляду місцевим судом як адміністративним.

Колегія суддів звертає увагу на те, що, так як, частиною 2 статті 20 КАС України визначено, що окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті, то суд першої інстанції, врахувавши територіальну підсудність, дійшов вірного висновку про те, що переданий на вирішення суду спір, предметно підсудний Дніпропетровському окружному адміністративному суду.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на положення ст.25 та ст.26 КАС України колегія суддів не приймає до уваги, оскільки положення цих статей КАС України не поширюються на спірні правовідносини у цій справі.

Суд апеляційної інстанції враховує і те, що Кодекс адміністративного судочинства України не визначає порядок дій суду першої інстанції у разі подання до нього позову, який предметно не підсудний цьому суду, а саме не визначає можливості повернення такого позову заявнику чи направлення його до суду, до предметної підсудності якого віднесено розгляд таких справ.

В той же час, порушення судом першої інстанції предметної підсудності є безумовною підставою для скасування рішення суду першої інстанції (ч.1 ст.318 КАС України).

Тобто, положення Кодексу адміністративного судочинства України мають прогалину в частині визначення дій суду першої інстанції у вказаному випадку.

Відповідно до ч.6 ст.7 КАС України у разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону).

Таким чином, суд першої інстанції, вирішуючи питання щодо предметної підсудності, обґрунтовано застосував аналогію закону, яким визначено порядок дій суду при вирішенні питання щодо територіальної підсудності (ст. 29 КАС України).

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для розгляду позовної заяви ОСОБА_1 у даній справі Тернівським районним судом м. Кривого Рогу.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд враховує й те, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час передання справи до Дніпропетровського окружного адміністративного суду правильно застосував норми процесуального права, у зв`язку з чим ухвала суду першої інстанції у даній справі від 22 березня 2019 року по справі № 215/1348/19(2-а/215/113/19) підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2019 року в адміністративній справі №215/1348/19(2-а/215/113/19) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

В повному обсязі постанова складена 27 травня 2019 року.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова