Справа № 810/470/18
Суддя: Федотов Ігор В'ячеславович
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/470/18 Суддя (судді) першої інстанції: Василенко Г.Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Федотова І.В.,

суддів Ганечко О.М. та Сорочка Є.О.,

за участю секретаря Лисенко І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пастушенко М.М." до Державної фіскальної служби України, Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, третя особа - Білоцерківська об`єднана Державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИЛА:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Пастушенко М.М." (далі - позивач) звернулось до суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач-1), Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області (далі - відповідач-2), третя особа: Білоцерківська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області, в якому просило суд:

- визнати протиправними дії Державної фіскальної служби України щодо неприйняття для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 31.12.2015 №№ 4, 5, 6, 12/2, 13/2;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України прийняти та зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні від 31.12.2015 №№ 4, 5, 6, 12/2, 13/2;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Київській області від 13.10.2017 № .

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року адміністративний позов задоволено.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи, просить скасувати рішення від 06 вересня 2018 року та прийняти нове рішення, яким у задоволені позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, які з`явились в судове засідання, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, товариство з обмеженою відповідальністю "Пастушенко М М" є юридичною особою, що зареєстрована 09.10.2007 (запис про державну реєстрацію в ЄДР від 09.10.2007 № 1 000521), основним видом діяльності за КВЕД є - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Як платник податків позивач перебуває на податковому обліку в Сквирському відділенні Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції ГУ ДФС у Київській області, має статус платника єдиного податку четвертої групи.

Позивач до 01 січня 2017 року був зареєстрований як суб`єкт спеціального режиму оподаткування податком на додану вартість та мав статус платника податку на додану вартість, що підтверджується свідоцтвом № 200077934 та витягом №036 з Реєстру платників податку на додану вартість, наявних в матеріалах справи.

У вересні 2017 року посадовими особами відділу ПДВ території обслуговування Білоцерківської об`єднаної державної податкової інспекції управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС у Київській області проведено камеральну перевірку податкової звітності з податку на додану вартість за грудень 2015 року з питання дотримання термінів реєстрації податкових накладних, що підлягають наданню покупцям - платникам податку на додану вартість, та розрахунків коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (акт від 26.09.2017 № 4097/12-2/32191944).

За результатами перевірки посадові особи контролюючого органу встановили, що позивач порушив вимоги пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, що виявилось у реєстрації податкових накладних, наданих покупцям-платникам податку на додану вартість, в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням визначених законом граничних термінів.

За результатами перевірки Головним Управлінням ДФС у Київській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 13.10.2017 № , згідно з яким до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) на загальну суму 1650500,00 грн.

Не погоджуючись з прийнятим податковим повідомленням-рішенням, позивач оскаржив його до вищестоящого податкового органу в адміністративному порядку, однак за результатом розгляду скарги податкове повідомлення-рішення було залишено без змін, а скарга без задоволення (рішення Державної фіскальної служби України від 17.01.2018 за вих. № 2555/6/99-99-11-03-01-25).

У подальшому позивач звернувся до суду з даним позовом до суду.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наступних мотивів, з якими погоджується і колегія суддів.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до абзацу першого підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків, та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Згідно із абзацом другим підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Порядок проведення камеральної перевірки встановлений статтею 76 Податкового кодексу України.

Відповідно до абзацу першого пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Згідно абзацу другого пункту 76.3 статті 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Так, в абзаці першому та другому пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України зазначено, що контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Як свідчать обставини справи та вірно встановлено судом першої інстанції, предметом камеральної перевірки позивача було дотримання товариством з обмеженою відповідальністю "Пастушенко М.М." вимог податкового законодавства щодо своєчасності реєстрації податкових накладних, виписаних у грудні 2015 року.

Відповідно до пункту 201.1. статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (пункт 201.7 статті 201 Податкового кодексу України).

Приписами пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних" № 1246 від 29.12.2010 (далі - Порядок №1246, у редакції чинній станом на момент подання позивачем податкових накладних до реєстрації) податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Пунктом 9 Порядку №1246 визначено, що причиною відмови у прийнятті податкової накладної та/або розрахунку коригування до реєстрації є: 1) наявність помилок під час заповнення податкової накладної; 2) відсутність в ЄРПН відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; 3) факт реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; 4) порушення вимог щодо наявності суми податку, обчисленої відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015); 5) порушення вимог, установлених пунктом 201.1 статті 201 та/або пунктом 192.1 статті 192 Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 12 Порядку №1246 після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки: відповідності податкової накладної та/або розрахунку коригування затвердженому формату (стандарту); чинності електронного цифрового підпису, порядку його накладення та наявності права підписання посадовою особою платника податку таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; реєстрації особи, що надіслала на реєстрацію податкову накладну та/або розрахунок коригування, платником податку на момент складення та реєстрації таких податкової накладної та/або розрахунку коригування; дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192 та пунктом 201.10 статті 201 Кодексу; наявності помилок під час заповнення обов`язкових реквізитів відповідно до пункту 201.1 статті 201 Кодексу; наявності суми податку на додану вартість відповідно до пунктів 200-1.3 і 200-1.9 статті 200-1 Кодексу (для податкових накладних та/або розрахунків коригування, що реєструються після 1 липня 2015 року); наявності в Реєстрі відомостей, що містяться у податковій накладній, яка коригується; факту реєстрації/зупинення реєстрації/відмови в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування з такими ж реквізитами; відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу; дотримання вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Згідно з положеннями пункту 13 Порядку №1246 за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Судом першої інстанції встановлено, що за результатами провадження господарської діяльності позивачем, 31.12.2015, були складені в електронній формі податкові накладні №№4, 5, 6, 12/2, 13/2, які, 15.01.2016, були відправлені ТОВ "Пастушенко М.М." на реєстрацію в Єдиний реєстр податковий накладних, що підтверджується Квитанціями №1 про одержання податкового документа в електронному вигляді, відповідно до яких:

- податкова накладна від 31.12.2015 №4 доставлена до центрального рівня ДФС України 15.01.2016 о 12 год. 32 хв. 48 сек.;

- податкова накладна від 31.12.2015 №5 доставлена до центрального рівня ДФС України 15.01.2016 об 15 год. 57 хв. 58 сек.;

- податкова накладна від 31.12.2015 №6 доставлена до центрального рівня ДФС України 15.01.2016 об 15 год. 47 хв. 05 сек.;

- податкова накладна від 31.12.2015 №12/2 доставлена до центрального рівня ДФС України 15.01.2016 о 12 год. 21 хв. 49 сек.;

- податкова накладна від 31.12.2015 №13/2 доставлена до центрального рівня ДФС України 15.01.2016 об 15 год. 59 хв. 17 сек.

Після надіслання, позивачем були отримані квитанції про неприйняття податкових накладних №№ 4, 5, 6, 12/2, 13/2 від 31.12.2015.

Підставою для неприйняття податкових накладних відповідачем вказано таке: "порушено вимоги Інструкції з підготовки і подання податкових документів в електронному вигляді засобами телекомунікаційного зв`язку, затвердженої наказом ДПА України від 10.04.2008 №233, а саме: - . Можливо, розірвано Договір про визнання електронної звітності".

Матеріали справи свідчать, що 21.12.2015 ТОВ "Пастушенко М.М." укладено з Тетіївською ОДПІ ГУ ДФС України у Київській області договір про визнання електронних документів № 211220151.

При відправці на реєстрацію нового договору про визнання електронних документів, позивачем було отримано квитанцію №1 від 15.01.2016, в якій зазначено: "Інформація - діючий договір присутній: файл 1944J20151020.XML. Інформація - сертифікат директора із діючого договора є чинним: , ДРФО: , № 0F526F68, видавець: UA-14 АЦСК ТОВ "Центр сертифікації ключів Україна", найменування: Мельниченко Ю.Л. Помилка - договір не прийнято. Діє договір про визнання електронних документів від 21.12.2015 №211220151. Відправник: Центральний портал прийому звітності ДФС України, версія 2.2.6.99".

28 січня 2016 року позивач направив до Державної фіскальної служби України лист-звернення за вих. № 9, в якому просив роз`яснити підстави (причини) неприйняття ДФС України податкових накладних №№ 4, 5, 6, 12/2, 13/2 від 15.01.2016. До звернення позивачем було додано копії податкових накладних, копії квитанцій про отримання та неприйняття податкових накладних, копію договору про визнання електронних документів від 21.12.2015 №211220151 та копію квитанції №1 від 15.01.2016, що підтверджує чинність договору про визнання електронних документів від 21.12.2015 №211220151.

Розглянувши звернення позивача, Державна фіскальна служба України, листом від 10.02.2016 вих. № 2644/6/99-99-11-02-02-15, повідомила, що його звернення від 28.01.2016 вих. № 9 направлено до Головного управління ДФС у Київській області для розгляду та надання відповіді згідно з вимогами чинного законодавства.

Головне управління ДФС у Київській області, листом від 22.02.2016 вих. № 416/10/10-36-11-01-10, повідомило позивачу, що договір про визнання електронних документів від 21.12.2015 №211220151 був призупинений Тетіївською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області 14.01.2016, при цьому товариству не було письмово повідомлено причину призупинення дії договору, дію договору поновлено 19.01.2016. Крім того, податковим органом зазначено, що в результаті проведеної перевірки Головним управлінням ДФС у Київській області встановлено, що договір про визнання електронних документів від 21.12.2015 №211220151 був розірваний Тетіївською ОДПІ ГУ ДФС у Київській області з порушенням вимог, визначених підпунктом 4 пункту 6 Договору та статті 42 Податкового кодексу України, за що винних осіб Тетіївської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області притягнуто до відповідальності.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем були вчинені всі передбачені законодавством дії з метою реєстрації податкових накладних №№ 4, 5, 6, 12/2, 13/2 від 31.12.2015 в Єдиному реєстрі податкових накладних, вказані податкові накладні були складені та направлені на реєстрацію з додержанням вимог податкового законодавства, своєчасне не проведення реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних відбулось з вини посадових осіб Тетіївської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області, що підтверджується матеріалами справи.

З огляду на вищевикладене, є обґрунтованим висновок Київського окружного адміністративного суду про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій щодо неприйняття для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №№ 4, 5, 6, 12/2, 13/2 від 31.12.2015 та зобов`язання прийняти і зареєструвати податкові накладні днем фактичного подання - 15.01.2016.

При цьому, враховуючи те, що податкове повідомлення-рішення від 13.10.2017 №, винесене відповідачем за порушення позивачем граничних термінів реєстрації податкових накладних, які, як встановлено вище, були складені в електронному вигляді в межах строку визначеного абзацом 11 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, направлені на реєстрацію в Єдиний реєстр податкових накладних та не були вчасно зареєстровані з вини посадових осіб Тетіївської ОДПІ ГУ ДФС в Київській області, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність такого податкового повідомлення-рішення та наявність правових підстав для його скасування.

Таким чином, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно встановлено обставини справи та правильно застосовано норми матеріального і процесуального права.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Київській області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 329-331 КАС України.

Головуючий суддя:

Судді:

Повний текст постанови виготовлено 24.05.2019 року.