Справа № 524/7695/16-а
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 р.Справа № 524/7695/16-а
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бегунца А.О.,
Суддів: Бартош Н.С. , Лях О.П. ,
за участю секретаря судового засідання Жданюк Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління патрульної поліції у м. Кременчук Департаменту патрульної поліції на постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.12.2016 року, головуючий суддя І інстанції: Андрієць Д.Д., вул. Першотравнева, 29/5, м. Кременчук, Полтавська, 39600, повний текст складено 14.12.16 року по справі № 524/7695/16-а
за позовом ОСОБА_1
до Поліцейського роти № 4 батальону УПП у м.Кременчуці ДПП старший сержант поліції Поляничко Віталія Вікторовича , Управління патрульної поліції у м. Кременчук Департаменту патрульної поліції
про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,
ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчук з адміністративним позовом до поліцейського роти №4 батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП старшого сержанта поліції Поляничко Віталія Вікторовича (далі відповідач 1), Управління патрульної поліції у м.Кременчуці ДПП (далі відповідач 2), в якому просив суд скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР №128334 у справі про адміністративне правопорушення серії, винесену 23.09.2016 поліцейським роти №4 батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП старшим сержантом поліції Поляничко В.В.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що згідно оскаржуваної постанови він 23.09.2016р. в 15 год. 20 хв. на вул.Профспілкова 2/1 в м.Кременчуці не виконав вимоги знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» на залізничному переїзді, чим порушив п.20.2 ПДР України. Вважає постанову такою, що винесена всупереч вимогам законодавства України та з порушенням його прав, оскільки він дійсно переїжджав залізничний переїзд, але перед тим зупинився, впевнився у відсутності поїзда(локомотива), дрезини та продовжив рух. Зазначив, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення було порушено його права, в тому числі і право на захист. Йому не було надано жодного доказу про скоєння ним адміністративного правопорушення.

Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.12.2016 року задоволено позов ОСОБА_1 до Поліцейського роти № 4 батальону УПП у м.Кременчуці ДПП старшого сержанта поліції Поляничко Віталія Вікторовича, Управління патрульної поліції у м. Кременчук Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем 2 подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просить суд скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом при вирішенні справи норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, апелянт посилався на те, що судом першої інстанції не було враховано всі обставини справи, оскільки на місці розгляду справи про адміністративне правопорушення і в позовній заяві позивач зауважень щодо безпідставної зупинки транспортного засобу і перевірки документів інспектором патрульної поліції не виказував, доказів того, що водій дійсно виконав вимоги знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено» до позовної заяви, в силу вимог ч.2 ст.106 КАС України, не надає.

Управлінням патрульної поліції у м. Кременчук Департаменту патрульної поліції подано касаційну скаргу на ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2017.

Постановою Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду від 20.03.2019 касаційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Кременчук Департаменту патрульної поліції задоволено. Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.02.2017 скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду на стадії вирішення питання щодо відкриття апеляційного провадження.

Позивач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги рішення суду першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 23.09.2016 року поліцейським роти 4 батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП старшим сержантом поліції Поляничко В.В. винесено постанову серії АР №128334 у справі про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.123 КУпАП із застосуванням стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.

В постанові про адміністративне правопорушення зазначено, ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Kia Rio номерний знак НОМЕР_1 , 23.09.2016 на вул.Профсплкова 2/1 в м.Кременчуці не виконав вимогу знаку 2.2. «Проїзд без зупинки заборонено» на залізничному переїзді, чим порушив п. 20.2 ПДР України.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було доведено правомірності прийнятого рішення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, в зв`язку з чим, постанова серії АР №128334 у справі про адміністративне правопорушення підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.23 Закону України Про Національну поліцію поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 року № 3353, встановлений Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306 (далі - ПДР).

Згідно з п.1.1. ПДР вони, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Відповідно до п. 1.9. ПДР, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до пп. "б" п.8.4 ПДР України Знаки пріоритету встановлюють черговість проїзду перехресть, перехрещень проїзних частин або вузьких ділянок дороги. Згідно додатку №1 до ПДР України до знаків пріоритету віднесений дорожній знак 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено».

Відповідно до п. 2.2 розділу 33 Правил дорожнього руху, «Проїзд без зупинки заборонено». Забороняється проїзд без зупинки перед розміткою 1.12 (стоп-лінія), а якщо вона відсутня - перед знаком.

Пунктом 20.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 встановлено, що під`їжджаючи до переїзду, а також починаючи рух після зупинки перед ним, водій зобов`язаний керуватися вказівками і сигналами чергового по переїзду, положенням шлагбаума, світловою та звуковою сигналізацією, дорожніми знаками і дорожньою розміткою, а також переконатися в тому, що не наближається поїзд (локомотив, дрезина).

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, друга статті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Водночас, стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

У відповідності до ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події та складу адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

На підтвердження викладених в постанові обставин відповідачем надано суду диск з відеозаписом, здійснений нагрудною камерою поліцейського, однак, на вказаному відеозаписі не зафіксовано порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху.

Колегія суддів зауважує, що матеріали справи не містять, а відповідачем не надано жодних доказів не дотримання позивачем вимог дорожнього знаку 2.2 «Проїзд без зупинки заборонено».

Натомість з наданого відеозапису вбачається, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 відбувся з порушенням вимог КУпАП, оскільки можливість надати свої пояснення або заперечення була надана позивачу вже після фактичного розгляду справи про адміністративне правопорушення та оголошення змісту постанови.

Крім того, колегія суддів зазначає, що зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення має відповідати вимогам, передбаченим статтею 283 КУпАП. У ній, зокрема, необхідно зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

У разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, надана відповідачем копія відеозапису не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення.

Аналогічний правовий висновок був висловлений Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 24.01.2019 по справі № 592/5576/17, який в силу ст.242 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Крім того, поліцейським було повідомлено водію, що він скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, а в постанові зазначено ч.1ст.123 КУпАП.

Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідач, заперечуючи проти позову, не довів належними доказами факт вчинення позивачем зазначеного в оскаржуваній постанові адміністративного правопорушення.

Водночас, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача щодо ненадання позивачем жодних доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки у відповідності до положень частини другої статті 71 КАС України обов`язок (тягар) доказування у спорі покладається на відповідача як суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, котрі свідчили б про правомірність його дій чи законність прийнятих рішень.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що постанова серії АР №128334 у справі про адміністративне правопорушення серії, винесена 23.09.2016 поліцейським роти №4 батальйону УПП у м.Кременчуці ДПП старшим сержантом поліції Поляничко В.В. є необґрунтованою та протиправною, отже підлягає скасуванню.

Щодо інших доводів апеляційної скарги колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанова Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.12.2016 без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції у м. Кременчук Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення.
Постанову Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 14.12.2016 року по справі № 524/7695/16-а залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош О.П. Лях