Справа № 0440/4983/18
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2019 року Справа № 0440/4983/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Кальника В.В.
секретаря судового засідання Туренко К.М.
представника третьої особи Костенка В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача 1 Міністерства внутрішніх справ України, відповідача 2 Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Головне управління Національної гвардії України, про визнання протиправним та скасування наказу в частині, стягнення невиплаченого грошового утримання військовослужбовця, -
05.07.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Міністерства внутрішніх справ України, Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідачів - Головне управління Національної гвардії України, у якій позивач просив суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_2 від 03.04.2017 року №78 в частині виключення сержанта ОСОБА_1 з усіх видів забезпечення з 22.03.2017 року;
За результатами автоматизованого розподілу адміністративну справу було передано на розгляд головуючому судді Горбалінському В.В.
Ухвалою судді від 10.07.2018 року у справі №0440/4983/18 вказану позовну заяву залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків.
Ухвалою від 06.08.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу разом із усіма доданими матеріалами.
На вказану ухвалу позивачем подано апеляційну скаргу.
Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21.02.2019 року по справі №0440/4983/18 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.08.2018 року скасовано, а справу №0440/4983/18 направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Справа №0440/4983/18 надійшла до суду 14.03.2019 року, та згідно розпорядження в.о. керівника апарату Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 року №407д, у зв`язку із відсутністю судді Горбалінського В.В., був призначений повторний автоматизований розподіл адміністративної справи №0440/4983/18.
За відомостями з витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2019 року зазначена вище справа була розподілена судді Кальнику В.В.
Ухвалою судді від 20.03.2019 року у справі №0440/4983/18 вказану позовну заяву залишено без руху із наданням строку для усунення недоліків.
Ухвалою судді від 09.04.2019 року задоволено клопотання позивача та поновлено ОСОБА_1 строк для звернення до суду з адміністративним позовом, та відкрито провадження в адміністративній справі №0440/4983/18, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, із призначенням судового засідання на 14.05.2019 року.
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що він є військовослужбовцем, який проходить військову службу за контрактом, згідно якого Міністерство внутрішніх справ мало забезпечити позивача належним матеріальним забезпеченням під час проходження військової служби; в порушення вимог контракту від 04.03.2013 року, позивачу на підставі оскаржуваного наказу припинено виплату грошового забезпечення з 01.04.2017 року по 28.02.2018 року у зв`язку із наявністю кримінального провадження у відношенні позивача; позивач вважає такі дії відповідача безпідставними, оскільки згідно пунктів 1.10, 32.3 «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям» позивачу мали сплачувати грошове утримання у той період, коли позивач був виведений у розпорядження командира Військової частини НОМЕР_1 і до 09.06.2017 року, коли позивача було взято під варту.
Відповідачем 1 - Міністерством внутрішніх справ України поданий до суду відзив на позовну заяву, у якому зазначено, що позивач є військовослужбовцем та проходить (проходив) військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 Національної гвардії України, у зв`язку із чим, позивач не проходив (проходить) службу у апараті МВС України, а отже Міністерство не проводить жодних дій стосовно виплати позивачу грошового забезпечення чи його припинення; таким чином, Міністерство внутрішніх справ України є неналежним відповідачем у даній справі.
Позивач та його представник у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Судом задоволено клопотання представника позивача про розгляд справи за його відсутності, та відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про відкладення розгляду справи.
Представники відповідачів у судове засідання не з`явились.
У судовому засіданні розглянуто клопотання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про залишення адміністративного позову без розгляду, представник третьої особи заявлене клопотання підтримав, судом у задоволенні такого клопотання відмовлено.
Також, у судовому засіданні розглянуто клопотання Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, представник третьої особи заявлене клопотання підтримав, судом у задоволенні такого клопотання відмовлено.
Судом також відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів, та у задоволенні клопотання третьої особи про відкладення розгляду справи, після чого розпочато розгляд справи по суті.
Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував.
Заслухавши пояснення представника третьої особи, дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наступне.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що сержант ОСОБА_1 перебував на військовій службі за контрактом від 04.03.2013 року у Військовій частині НОМЕР_1 з квітня 2013 року.
На нього розповсюджуються дія норм Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Закону України «Про Національну гвардію України», Статутів Збройних Сил України, «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 року №1153/2008, керівних документів Національної гвардії України, а також вимоги наказів та розпоряджень командира Військової частини НОМЕР_1 .
З 01.03.2017 року сержант ОСОБА_1 до місця служби не з`являвся. За даним фактом було проведено службове розслідування, за результатами якого 20.03.2017 року за вих. №379 командиром Військової частини НОМЕР_1 на адресу військового прокурора Криворізького гарнізону Південного регіону України було направлено повідомлення та матеріали службового розслідування.
Як вбачається з матеріалів справи, Сержант ОСОБА_1 протягом березня-червня 2017 року до місця служби не з`явився, до виконання обов`язків не приступив. В подальшому правову кваліфікацію вчиненого ним кримінального правопорушення було змінено на ч.3 ст.408 Кримінального кодексу України, а ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання змінено на арешт з триманням на гауптвахті.
На даний час матеріали кримінального провадження перебувають на розгляді Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу, справа №214/3677/17.
Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить із наступного.
Згідно частини другої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року №2232-ХІІ (далі - Закон №2232) проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом; іноземцями та особами без громадянства - у добровільному порядку (за контрактом) на посадах, що підлягають заміщенню військовослужбовцями рядового, сержантського і старшинського складу Збройних Сил України.
Частиною 6 статті 2 Закону №2232 встановлені види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів); військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу.
Відповідно до вимог п.9 ч.2 розділу II «Інструкції з організації обліку особового складу національної гвардії України», затвердженої наказом МВС України від 30.01.2017 року №73, виключення зі списків особового складу військової частини проводиться наказом по стройовій частині в такі строки: осіб, які самовільно залишили військові частини або місце служби, та тих, що не з`явилися в строк без поважних причин на службу при призначенні, переміщенні, з відрядження, відпустки, навчання або закладів охорони здоров`я тривалістю понад три доби, - тільки після з`ясування причин залишення ними (неповернення до) військової частини та порушення кримінальної справи, але не раніше ніж через три місяці після закінчення встановленого строку відрядження, відпустки, лікування, навчання або самовільного залишення військової частини.
Згідно пункту 1.2 «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 04.07.2014 року №638 (була чинною до 15.03.2018 року), грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Пунктом 1.7 цієї Інструкції визначено, що грошове забезпечення, що належить військовослужбовцю і своєчасно не виплачене йому або виплачене в меншому, ніж належало, розмірі, виплачується за весь період, протягом якого військовослужбовець мав право на нього.
Відповідно до пункту 1.10 Інструкції за військовослужбовцями, зарахованими в розпорядження відповідних командирів (начальників) військових частин, за період перебування в розпорядженні зберігається право на отримання грошового забезпечення за останньою штатною посадою, яку вони займали, з урахуванням пункту 30.1 розділу XXX цієї Інструкції.
Згідно пункту 32.3 вказаної Інструкції військовослужбовцям, стосовно яких застосовано запобіжні заходи в кримінальному провадженні у виді домашнього арешту чи тримання під вартою, виплата грошового забезпечення припиняється з дня фактичного взяття під варту чи перебування під домашнім арештом.
Як встановлено судом, у період з 01.03.2017 року по дату обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою 09.06.2017 року, та в подальшому після зміни запобіжного заходу та закінчення строку дії домашнього арешту по дату виключення зі списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 , позивач ОСОБА_1 про своє прибуття до місця служби не доповідав, до виконання службових обов`язків не приступав, був безпідставно відсутній на службі.
Зняття позивача з усіх видів забезпечення відбулось після отримання повідомлення військової прокуратури Криворізького гарнізону Південного регіону України про початок досудового розслідування.
Враховуючи наявність кримінального провадження, більш ніж дворічний період відсутності позивача за місцем служби, його неявку до військової частини після закінчення строку дії запобіжного заходу, відповідно п.9 ч.2 розділу II Інструкції з організації обліку особового складу Національної гвардії України, затвердженої наказом МВС України від 30.01.2017 року №73, наказом командира Військової частини НОМЕР_1 від 13.08.2018 року №190 (по стройовій частині) сержанта ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу - до моменту прибуття до місця служби.
З урахуванням викладеного, зважаючи на не доведення позивачем обставин, за яких йому належне до виплати грошове утримання військовослужбовця, суд дійшов висновку про правомірність винесення відповідачем наказу та відсутність підстав для задоволення позову в цій частині.
Враховуючи відмову у задоволенні вимог позивача про скасування наказу в частині виключення з усіх видів грошового забезпечення, не підлягають також задоволенню вимоги щодо стягнення невиплаченого грошового забезпечення, які є похідними.
У відповідності зі статтею 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір, водночас частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно частини першої статті Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (частина перша статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України).
Згідно зі статтею 249 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов задоволенню не підлягає.
Керуючись статтями 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відповідача 1 Міністерства внутрішніх справ України, відповідача 2 Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - Головне управління Національної гвардії України, про визнання протиправним та скасування наказу в частині, стягнення невиплаченого грошового утримання військовослужбовця відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст постанови складений 22.05.2019 року.

Суддя В.В. Кальник