Справа № 160/239/19
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2019 року м. Дніпросправа № 160/239/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Кязимової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю «Тіслав»

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2019 року (головуючий суддя Конєва С.О.)

у справі № 160/239/19

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Тіслав»

до Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради, Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради, Виконавчого комітету Дніпровської міської ради

про визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування збитків, -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Тіслав» звернулось до суду позовом до Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради, Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради, Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, в якому просило:

визнати протиправним та нечинним рішення Виконавчого комітету Дніпровської міської ради №636 «Про усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста» від 05.07.2018 в частині пунктів 2, 18, 22, 24, 28, 37, 38, 41, 43, 44 Переліку тимчасових споруд, викладеного у Додатку до Рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради №636 від 05.07.2018;

визнати дії комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради та Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради щодо демонтажу тимчасових споруд позивача незаконними;

протягом двох тижнів з моменту вступу рішення у законну силу повернути на місце розташування за адресою м. Дніпро, вул. Бердянська, 1 тимчасову споруду з жовтого профнастилу з коричневим піддашком, розміром 3x5 мерів, з захисними жалюзі коричневого кольору, або відшкодувати вартість вказаної тимчасової споруди у розмірі 44375,66 грн.;

протягом двох тижнів з моменту вступу рішення у законну силу зобов`язати Виконавчий комітет Дніпровської міської ради та комунальне підприємство «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради відшкодувати солідарно вартість незаконно демонтованих тимчасових споруд позивача в сумі:

- тимчасові споруди №1, №3 загальною площею 22,1 кв м., що були розташовані за адресою: Дніпро, вулиця Малиновського, буд. 34а - 71584,00 грн. (звіт про оцінку майна №Н01-1107/18);

- тимчасові споруди №1, №2, №3 загальною площею 42,9 кв м., що були розташовані за адресою: Дніпро, вулиця Бердянська, 1 - 138957,00 грн. (звіт про оцінку майна №Н02-1107/18);

- тимчасові споруди №4, №5 загальною площею 27,4 кв м., що були розташовані за адресою: Дніпро, вулиця Бердянська, 1 - 88751,00 грн. (звіт про оцінку майна №Н03-1107/18);

- тимчасові споруди загальною площею 15 кв м., що були розташовані за адресою: м. Дніпро, проспект імені Газети Правда, 2- 117037,00 грн. (звіт про оцінку майна №РDК161013 004);

- тимчасова споруда загальною площею 8,5 кв м., що була розташована за адресою: м. Дніпро, вулиця Бердянська, 1а - 134227,00 грн. (звіт про оцінку майна №РDК 161018-001);

- тимчасова споруда загальною площею 10 кв м., що була розташована за адресою: м. Дніпро, проспект Миру, 17 - 52432,00 грн. (Договір купівлі-продажу торгівельного кіоску від 12.08.2012р.).Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду як таке, що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове рішення, яким

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2019 провадження у адміністративній справі №160/239/19 в частині позовних вимог до Комунального підприємства «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради та до Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради про визнання дій незаконними, зобов`язання вчинити певні дії і відшкодування збитків закрито, роз`яснено, що у даній частині позову позовні вимоги позивача підлягають розгляду у порядку господарського судочинства Господарським судом Дніпропетровської області.

Закриваючи провадження у справі в частині вимог, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини в цій частині виникли між юридичною особою - ТОВ фірмою «Тіслав» та відповідачем-1 КП «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради, відповідачем-2 Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради щодо демонтажу тимчасових споруд, що належать позивачеві, та нанесення позивачеві матеріальних збитків, при цьому, вказані тимчасові споруди розміщені позивачем на підставі договорів, укладених між позивачем та Комунальним Підприємством «Благоустрій міста» щодо використання об`єктів благоустрою.

В результаті аналізу спірних правовідносин суд дійшов висновку, що спір стосується порушеного цивільного права позивача, яке випливає із договірних відносин учасників справи.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, первинний склад відповідачів залишити без змін.

Позивач зазначає, що демонтаж споруд не є наслідком господарських правовідносин між позивачем та відповідачем-1, відповідачем-2, а є результатом протиправного рішення виконавчого комітету Дніпровської ради №636 та неправомірних дій відповідача-1, та відповідача-2, яким цим рішенням делеговано повноваження суб`єкта владних повноважень щодо демонтажу споруд, а також порушенням відповідачем-1 та відповідачем-2 Порядку демонтажу тимчасових споруд, затвердженого Рішенням сесії Дніпропетровської міської ради № 43/37 від 24.07.2013, яке є регуляторним актом. Відповідачі-1 та 2, виконуючі делеговані Дніпровською міською радою функцію є суб`єктами владних повноважень.

Крім того, суд безпідставно визнав відповідача-2 Інспекцію з питань благоустрою Дніпровської міської ради не суб`єктом владних повноважень, адже відповідач-2 діє на підставі Положення про інспекцію з питань благоустрою Дніпровської міської ради і є виконавчим органом Дніпровської міської ради.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі.

Представники відповідачів 1, 3 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечують, вважають винесене судом першої інстанції рішення законним та обґрунтованим, просять апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду - без змін.

Представник відпоілача-2 в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання відповідач-2 повідомлений судом належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, внаслідок наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 05.07.2018 № 636 вирішено:

п.1 Усунути наслідки порушень Правил благоустрою території міста Дніпропетровська, затверджених рішенням міської ради від 27.11.2013 № 44/43, шляхом припинення функціонування та демонтажу встановлених тимчасових споруд, холодильного обладнання, незаконних бензинових, дизельних і газових автозаправних станцій, літніх майданчиків у місцях загального користування згідно з переліком (додаток).

п.2. Інспекції з питань благоустрою Дніпровської міської ради спільно з Комунальним підприємством «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради попередити власників тимчасових споруд, незаконних бензинових, дизельних і газових автозаправних станцій, літніх майданчиків про необхідність власними силами та за власні кошти усунути наслідки порушень Правил, звільнити зайняті земельні ділянки та привести їх до первісного стану для подальшого використання за цільовим призначенням.

На підставі означеного рішення відповідач-1 та відповідач-2 проводили демонтаж тимчасових споруд, в тому числі, споруд, які належать позивачеві, чим позивачеві завдано матеріальних збитків.

Звернення позивача до суду з адміністративним позовом до відповідача-1 та відповідача-2 обумовлено приписами ч.5 ст.21 КАС України та тим, що в спірних правовідносинах означені особи виконували делеговані вказаним рішенням виконавчого комітету повноваження.

Виходячи з визначеного позивачем предмету спору, характеру спірних правовідносин та суб`єктного складу, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про закриття провадження в частині вимог до відповідача-1 та відповідача-2.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.21 КАС України позивач може заявити кілька вимог в одній позовній заяві, якщо вони пов`язані між собою.

За правилами ч.5 ст.21 КАС України, на яку посилається позивач, вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Зміст вказаної норми слід розглядати виключно в контексті з іншими нормами Кодексу адміністративного судочинства України щодо юрисдикції адміністративних судів та учасників справи.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до ч.3 ст.46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень (ч.4 ст.46 КАС України).

За визначенням в ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому, зокрема, хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Суб`єкт владних повноважень в розумінні Кодексу адміністративного судочинства України (п.7 ч.1 ст.4) - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Виходячи із змісту вказаних правових норм, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених при здійсненні ними владних управлінських функцій. При цьому визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору.

Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

В даному випадку правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем-1 з приводу демонтажу належних позивачеві споруд, не носять публічно-правового характеру, покладення рішенням виконавчого комітету Дніпровської міської ради від 05.07.2018 № 636 на Комунальне підприємство «Управління по ремонту та експлуатації автошляхів» Дніпровської міської ради певного обов`язку щодо усунення наслідків порушень Правил благоустрою території міста Дніпропетровська не є делегуванням публічно-владних управлінських функцій, тому відповідач-1 не набуває статусу суб`єкта владних повноважень.

З цих же підстав відсутній публічно-правовий спір між позивачем та відповідачем-2, оскільки є недостатнім поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його рішення, дії чи бездіяльність.

Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень, дій чи бездіяльності є способом захисту цивільних прав та інтересів.

В даному випадку, як вірно встановлено судом першої інстанції, заявляючи позовні вимоги про визнання незаконними дій відповідачів-1, 2 щодо демонтажу тимчасових споруд, які перебували у власності позивача, про зобов`язання вчинення певних дій та відшкодування збитків, позивач фактично оскаржує право вільного володіння своїм майном, тобто цивільні майнові права.

Отже, у даній справі спір в цій частині фактично стосується не оскарження дій суб`єктів владних повноважень, пов`язаних з реалізацією їх компетенції у сфері управління, а права власності на нерухоме майно.

З огляду на встановлене, апеляційний суд вважає, що між позивачем та відповідачем-1 і відповідачем-2 немає жодних правовідносин, які б мали ознаки публічно-правових відносин, спір в цій частині не є публічно-правовим, оскільки існує спір про право, що виключає можливість його розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Дана справа в цій частині, виходячи з суб`єктного складу сторін та суті спору, підлягає розгляду господарським судом.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що провадження у справі в частині вимог до відповідача-1, відповідача-2 підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстави вважати, що судом при розгляді справи неправильно застосовано норми процесуального права.

Передбачені ст.320 КАС України підстави для скасування ухвали суду першої інстанції, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 312, 31, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариство з обмеженою відповідальністю «Тіслав» залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2019 у справі № 160/239/19 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко