Справа № 805/2788/18-а
Суддя: Бабаш Г.П.
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 р. Справа№805/2788/18-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабаш Г.П., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (, пр. Індустріальний, 1, м. Авдіївка, Донецької області) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (, вул. Дегтярівська, 11-г, м. Київ), Державної казначейської служби України (, вул. Бастіонна, б.6, м. Київ) про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про зобов`язання внести до Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування необхідні дані щодо відшкодування суми податку на додану вартість за вересень 2014 року у розмірі 5 609 716,50 грн.

З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив:

-визнати протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків ДФС щодо невиконання визначеної законом процедури відшкодування суми податку на додану вартість за вересень 2014 року в розмірі 3 739 811 грн., в частині не внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного від шкодування податку на додану вартість даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування Приватного акціонерного товариства "АКХЗ" за вересень 2014 року в розмірі 3 739 811 грн.;

-стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" відшкодування податку на додану вартість узгоджену суму бюджетного відшкодування Приватного акціонерного товариства "АКХЗ" за вересень 2014 року в розмірі 3 739 811 грн.;

-стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" пеню за порушення строків відшкодування податку на додану вартість в сумі 3 758 654 грн. за період з 01.07.2015р. по 17.04.2018р.;

- зобов`язати Офіс великих платників податків ДФС подати звіт про виконання судового рішення у термін 10 календарних днів з моменту набрання законної сили рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у період з 21.10.2014 року по 19.11.2014 року податковим органом було проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість Приватного акціонерного товариства «Авдіївський коксохімічний завод» щодо правомірності нарахування від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку та у зменшення податкових зобов`язань з ПДВ за вересень 2014 року. За проведеною перевіркою складено акт №1327/28-10-37-10/00191075 від 19.11.2014 року.

На підставі складеного акту перевірки 12.12.2014 року податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення № про зменшення суми бюджетного відшкодування суми ПДВ в розмірі 3739811 грн. та застосовані штрафні санкції в розмірі 1869905,05 грн.

Вказане податкове повідомлення-рішення оскаржено позивачем в судовому порядку.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 28.04.2015 року по справі №805/794/15-а скасовано податкове повідомлення-рішення № від 12.12.2014 року. Зазначена постанова набрала законної сили 16.06.2015 року.

Крім того, посилаючись на п. 200.23 ст. 200 ПК України позивач просив стягнути пеню за порушення строків відшкодування податку на додану вартість в сумі 3 758 654 грн. за період з 01.07.2015 року по 17.04.2018 року.

Відповідач позовні вимоги не визнав, надав до суду відзив проти позову, в якому зазначив, що сума, як підлягає бюджетному відшкодуванню становила 3 739 811,00 грн. Після надання платником уточнюючого розрахунку від 06.05.2016 року ця сума зменшилась на 12 378,00 грн., у зв`язку чим, залишок невідшкодованої суми з ПДВ становить 3 727 433,00 грн.

Щодо позовних вимог відносно стягнення з податкового органу пені за порушення строків відшкодування податку на додану вартість в сумі 3 758 654 грн. відповідачем зазначено, що стягнення пені з Державного бюджету України здійснюється виключно органами Казначейства на підставах та в порядку, визначених чинним законодавством.

Державною казначейською службою України відзиву на адміністративний позов до суду не надано.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 26.04.2018 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального судового провадження та призначено підготовче судове засідання у справі на 23.05.2018 року.

23.05.2018 року оголошена перерва до 07.06.2018 року для надання додаткових документів, ознайомлення з відзивом.

07.06.2019 року оголошено перерву в судовому засіданні до 19.06.2018 року для надання відповідачем додаткових доказів.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 19.06.2018 року продовжено строк проведення підготовчого провадження. В підготовчому судовому засіданні оголошено перерву до 06.07.2018 року.

06.07.2018 року в судовому засіданні оголошено перерву до 25.07.2018 року.

25.07.2018 року розгляд справи відкладено на 07.08.2018 року.

07.08.2018 року зупинено провадження у справі до 29.08.2018 року.

29.08.2018 року поновлено провадження у справі.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 29.08.2018 року в якості другого відповідача залучено Державну казначейську службу України. Підготовче судове засідання призначено на 25.09.2018 року.

25.09.2018 року розгляд справи перенесено на 09.10.2018 року у зв`язку з неявкою другого відповідача.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 09.10.2018 року провадження в адміністративній справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням Великої Палати Верховного Суду у справі № 826/7380/15.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 13.03.2019 року поновлено провадження у справі.

13.03.2019 року розгляд справи відкладено на 27.03.2019 року у зв`язку із зміною позовних вимог.

27.03.2019 року розгляд справи відкладено на 23.04.2019 року.

15.04.2019 року розгляд справи відкладено з 23.04.2019 на 24.04.2019 року у зв`язку з відрядженням судді.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 24.04.2019 року закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд адміністративної справи на 23.05.2019 року.

Представником позивача до суду надано заяву про проведення судового засідання в порядку письмового провадження.

Представник відповідача надав клопотання про відкладення судового засідання посилаючись на обмежене фінансування витрат на відрядження та відсутність транспортного сполучення.

Суд вважає, що відповідачем не наведені поважні причини неприбуття та враховуючи, що матеріали справи містять всі необхідні для розгляду та вирішення справи по суті документи, вирішив розглянути справу без участі представника відповідача.

Представник Державної казначейської служби України до судового засідання не прибув.

У відповідності до приписів ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України суд вважає можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Перевіривши доводи, викладені в адміністративному позові та письмовому відзиві, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Приватне акціонерне товариство "Авдіївський коксохімічний завод" зареєстроване у якості юридичної особи, ідентифікаційний код 00191075, що підтверджується відомостями з єдиного державного реєстру підприємств та організацій України.

Відповідачем проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" щодо від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту та суми бюджетного відшкодування за вересень 2014, за наслідками якої складений відповідний акт перевірки від 19.11.2014 №1327/28-10-37-10/00191075.

На підставі акта перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення - рішення від 12.12.2014 № , яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у сумі 3739811 грн. і застосовано штрафні санкції 1869905,5 грн.

Зазначене податкове повідомлення-рішення оскаржено позивачем в судовому порядку.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 28.04.2015 року по справі №805/794/15-а адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" до Міжрегіонального головного управління ДФС -Центральний офіс з обслуговування великих платників про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення відповідача від 12.12.2014 № задоволено.

Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.06.2015 року по справі №805/794/15-а апеляційну скаргу Міжрегіонального Головного управління Державної фіскальної служби України-Центральний офіс з обслуговування великих платників залишено без задоволення.

Постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року у справі № 805/794/15-а залишено без змін.

Ухвалою Вищого адміністративного суду від 20.04.2016 року касаційну скаргу Міжрегіонального головного управління ДФС - Центрального офісу з обслуговування великих платників залишено без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28.04.2015 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.06.2015 у справі № 805/794/15-а залишено без змін.

Оскільки, сума податку на додану вартість в розмірі 3 739 811 грн. не відшкодована ПрАТ «АКХЗ» , позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною другою статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків визначено статтею 200 ПК України.

Пунктом 200.7 статті 200 ПК України встановлено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

На підставі пункту 200.8 статті 200 ПК України до податкової декларації платником податків додаються розрахунок суми бюджетного відшкодування та оригінали митних декларацій. У разі якщо митне оформлення товарів, вивезених за межі митної території України, здійснювалося з використанням електронної митної декларації, така електронна митна декларація надається контролюючим органом за місцем митного оформлення контролюючому органу за місцем обліку такого платника податків в порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації електронного підпису відповідно до закону.

Згідно із пунктами 200.10 та 200.11 статті 200 Податкового кодексу України, протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

За наявності достатніх підстав, які свідчать, що розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено з порушенням норм податкового законодавства, контролюючий орган має право провести документальну позапланову виїзну перевірку платника для визначення достовірності нарахування такого бюджетного відшкодування протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном проведення камеральної перевірки (пункт 200.11 статті 200 ПК України).

Відповідно до пункту 200.12 статті 200 ПК України контролюючий орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету.

Згідно з пунктом 200.13 статті 200 ПК України на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

Наведені норми пунктів 200.12 та 200.13 статті 200 ПК України узгоджуються з пунктами 6 та 9 Порядку № 39.

Пунктом 200.14 статті 200 ПК України визначено, що якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган:

а) у разі заниження заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування щодо суми, визначеної контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого заниження та підстави для її вирахування. У цьому випадку вважається, що платник податку добровільно відмовляється від отримання такої суми заниження як бюджетного відшкодування та враховує її згідно з пунктом 200.6 цієї статті у зменшення податкових зобов`язань з цього податку в наступних податкових періодах;

б) у разі перевищення заявленої платником податку суми бюджетного відшкодування над сумою, визначеною контролюючим органом за результатами перевірок, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються сума такого перевищення та підстави для її вирахування;

в) у разі з`ясування за результатами проведення перевірок факту, за яким платник податку не має права на отримання бюджетного відшкодування, надсилає платнику податку податкове повідомлення, в якому зазначаються підстави відмови в наданні бюджетного відшкодування.

Таким чином, на момент виникнення спірних правовідносин ПК України було визначено, що в разі виконання платником податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування з ПДВ, вимог, передбачених пунктами 200.7 та 200.8 статті 200 цього Кодексу, та підтвердження достовірності нарахування такого відшкодування контролюючим органом за результатами проведення камеральної чи документальної перевірки, цей орган зобов`язаний у п`ятиденний строк після закінчення перевірки подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, який протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку.

При цьому, якщо за результатами камеральної або документальної позапланової виїзної перевірки контролюючий орган виявляє невідповідність суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, то такий орган надсилає платнику податку відповідне податкове повідомлення.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем проведено камеральну перевірку, винесено податкове повідомлення-рішення, яке оскаржено позивачем в судовому порядку.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 28.04.2015 року по справі №805/794/15-а визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 12.12.2014 № . Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 16.06.2015 року постанову Донецького окружного адміністративного суду від 28.04.2015 року у справі № 805/794/15-а залишено без змін. Проте відповідачем не прийнято жодного з рішень передбачених в пункті 200.12 (висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету) статті 200 Податкового кодексу України.

Cуд зазначає, що після скасування податкового повідомлення-рішення № від 12.12.2014 року сума, яка підлягала бюджетному відшкодуванню становила 3 739 811,00 грн. Після надання позивачем уточнюючого розрахунку № від 06.05.2016 року ця сума зменшилась на 12 378,00 грн. На підтвердження цих обставин відповідачем надано витяг з ІКПП за 2016 рік щодо зменшення переплати на 12 378,00 грн. Даний факт не заперечується позивачем.

Відповідно до пункту 200.23 статті 200 ПК України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв`язку із цим заборгованості з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Аналогічної позиції дотримується Верховний суд України, зокрема в Постанові від 03.06.2014 року (справа за позовом ПАТ «Завод «Південкабель»), також Вищий адміністративний суд України в ухвалі від 10.02.2015 року у справі № К/800/57120/14.

Щодо розрахунку позивачем пені в розмірі 3 758 654 грн. на суму бюджетної заборгованості з відшкодування ПДВ за період з 01.07.2015 року по 17.04.2018 рік, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що не відшкодована сума з ПДВ позивачу згідно ІКПП становить 3 727 433,00 грн.

Відповідно до вимог Податкового кодексу України орган державної податкової служби протягом п`яти робочих днів, після закінчення процедури адміністративного оскарження зобов`язаний подати до органу Державного казначейства висновок із зазначенням суми податку, що підлягає відшкодуванню з бюджету, а орган Державного казначейства протягом п`яти операційних днів після отримання висновку, видати платнику податку зазначену у висновку суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку.

Враховуючи вищевикладене, граничний день строку проведення відшкодування в розмірі 3 727 433,00 грн. було 30.06.2015 року, а з 01.07.2015 року відповідна сума вже набула статусу бюджетної заборгованості.

Таким чином, з 01.07.2015 року по 17.04.2018 року на дану суму бюджетної заборгованості нараховується пеня загальна сума якої складає 3 746 223,00 грн., в тому числі:

За 2015 рік з 01.07.2015 року по 31.12.2015 року (3 727 433,00 грн. *183 дні :100%*30%*1,2):365=672 776 грн.

За 2016 рік з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року (3 727 433,00 грн.*366дні:100%*30%*1,2):366=1 341 876 грн.

За 2017 рік з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року (3 727 433,00 грн.*365 дні:100%30%*1,2):365=1 341 876,00 грн.

З 2018 рік з 01.01.2018 року по 17.04.2018 року (3 727 433,00 грн.*106 дні:100%*30%*1,2):365=389 695 грн.

Щодо позовних вимог Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" про стягнення з Державного бюджету України на користь позивача узгодженої суми бюджетного відшкодування приймає до уваги висновок Великої Палати Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду зазначає таке, що в аналогічних справах за правовідносинами, що склались протягом 2012-2015 років, Верховний Суд України напрацював правову позицію, відповідно до якої бюджетне відшкодування ПДВ здійснюється органом державної казначейської служби з дотриманням процедури та на умовах, встановлених статтею 200 ПК України та Порядком № 39, на підставі податкової декларації та заяви про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації, у п`ятиденний термін з дня надходження від податкового органу висновку (постанови Верховного Суду України від 16 вересня 2015 року у справі № 21-881а15, від 17 листопада 2015 року у справі № 21-4371а15, від 02 грудня 2015 року у справі № 21-2650а15, від 20 квітня 2016 року у справі № 21-452а16, від 07 березня 2017 року у справі № 820/19449/14).

За правовою позицією Верховного Суду України цей порядок не передбачає бюджетне відшкодування ПДВ у спосіб судового стягнення безпосередньо (водночас) зі здійсненням судового контролю над рішеннями контролюючих органів, ухваленими за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування або окремо від здійснення такого контролю. Відшкодування з Державного бюджету України ПДВ є виключними повноваженнями податкових органів та органів державного казначейства, а отже, суд не може підміняти державний орган і вирішувати питання про стягнення такої заборгованості.

Відтак стягнення бюджетної заборгованості з ПДВ за правовою позицією Верховного Суду України визнано неналежним способом захисту прав платника податків. Правильним механізмом визнано зобов`язання контролюючого органу виконати покладені на нього законом і підзаконними актами обов`язки щодо надання органу казначейства висновку щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету.

Велика Палата Верховного Суду відступила від цього висновку Верховного Суд України з огляду на таке.

На момент виникнення спірних правовідносин надання інспекцією висновку до органу казначейства щодо суми, яка підлягає відшкодуванню з бюджету, було передбачено статтею 200 ПК України та Порядком № 39.

Невиконання цього обов`язку спричиняло порушення права платника податків на отримання з бюджету суми відшкодування ПДВ, а такі способи судового захисту як визнання протиправною бездіяльності податкового органу щодо неподання до органу казначейства висновку із зазначенням відповідної суми бюджетного відшкодування та зобов`язання податкового органу вчинити передбачені законодавством дії, спрямовані на підготовку і надання відповідного висновку органам казначейства, були сформульовані Верховним Судом України виходячи, зокрема, з чинного на той час законодавства.

Законами України від 24 грудня 2015 року № 909-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» та від 21 грудня 2016 року № 1797-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо покращення інвестиційного клімату в Україні» внесено зміни до статті 200 ПК України, зокрема, й щодо порядку бюджетного відшкодування ПДВ.

У зв`язку з прийняттям вказаних змін до ПК України постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 визнано таким, що втратив чинність Порядок № 39.

Відповідно до підпункту 200.7.1 пункту 200.7 статті 200 ПК України (тут і далі - в редакції, чинній на момент розгляду цієї справи Великою Палатою Верховного Суду) на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову і митну політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Згідно з підпунктом 200.7.2 пункту 200.7 цієї статті Кодексу заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження. Повернення узгоджених сум бюджетного відшкодування здійснюється у хронологічному порядку відповідно до черговості внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

На підставі пункту 200.15 статті 200 ПК України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

У разі неузгодження контролюючим органом суми податку, заявленої до відшкодування, або її частини зобов`язання з бюджетного відшкодування податку в частині неузгодженої суми виникає з дня закінчення процедури адміністративного або судового оскарження, за результатами якої прийнято рішення на користь платника податків.

Пунктом 200.12 статті 200 ПК України, зокрема, визначено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

На підставі даних Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, після дня набуття статусу узгодженої суми бюджетного відшкодування перераховує таку суму з бюджетного рахунку на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, протягом п`яти операційних днів (пункт 200.13 статті 200 ПК України).

Вказані норми статті 200 ПК України узгоджуються з пунктами 6, 7, 11, 12 Порядку ведення Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2017 року № 26 (далі - Порядок № 26).

Відповідно до пункту 56 підрозділу 2 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України до 01 лютого 2017 року центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, формує у хронологічному порядку надходження заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми ПДВ не відшкодовані з бюджету.

Формування, ведення та офіційне публікування Тимчасового реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеного у цьому пункті, здійснюються в порядку, визначеному статтею 200 цього Кодексу.

Відшкодування узгоджених сум ПДВ, зазначених у такому реєстрі, здійснюється в хронологічному порядку відповідно до черговості надходження заяв про повернення таких сум бюджетного відшкодування ПДВ в межах сум, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік. Розподіл сум бюджетного відшкодування ПДВ, визначених законом про Державний бюджет на відповідний рік, між Тимчасовим реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, зазначеним у цьому пункті, та Реєстром заяв про повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ здійснюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 26 орган ДФС вносить до Реєстру, зокрема, такі дані: дату подання заяви про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість (далі - заява) на рахунок платника податку у банку, поданої у складі податкової декларації з податку на додану вартість (далі - податкова декларація) або уточнюючого розрахунку з податку на додану вартість (далі - уточнюючий розрахунок) (в разі їх подання); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, зазначену в кожній заяві, поданій у складі податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), у тому числі окремо, яка підлягає перерахуванню на рахунок платника податку у банку та/або в рахунок сплати грошових зобов`язань, та/або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; дату початку та закінчення проведення перевірки даних податкової декларації або уточнюючого розрахунку (в разі їх подання), в складі яких подана заява, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна); суму податку, заявленого до бюджетного відшкодування, та дату поданої до органу ДФС заяви у разі виникнення у платника податку необхідності змінити напрям узгодженого бюджетного відшкодування; дату складення та вручення платнику податку акту перевірки; суму узгодженого органом ДФС бюджетного відшкодування за кожною заявою та дату її узгодження.

Пунктами 6 та 12 Порядку № 26 передбачено, що інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі органом ДФС на наступний робочий день після виникнення такого випадку; узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу Казначейства для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі та перераховується органом Казначейства у строки, передбачені пунктом 200.13 статті 200 Податкового кодексу України, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету. Органу Казначейства стають доступними для виконання узгоджені суми бюджетного відшкодування, зазначені в Реєстрі, які підлягають поверненню.

У зв`язку з набранням чинності Порядком № 26, з 01 квітня 2017 року втратив чинність Порядок ведення реєстрів заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2016 року № 68, який передбачав, що реєстри формуються ДФС за даними: прийнятих територіальними органами ДФС податкових декларацій з податку на додану вартість (далі - податкові декларації) або уточнюючих розрахунків з податку на додану вартість (далі - уточнюючі розрахунки), передбачених абзацом четвертим пункту 50.1 статті 50 Кодексу, та заяв, поданих у складі податкових декларацій або уточнюючих розрахунків; податкової інформації, зібраної та отриманої органами доходів і зборів, відповідно до глави 7 Кодексу.

Друга частина реєстрів містить інформацію, зокрема, про: зазначену у заяві суму податку, заявлену до бюджетного відшкодування на рахунок платника податку в банку; дату узгодження територіальним органом ДФС зазначеної у заяві суми податку, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, що передбачено пунктом 10 Порядку № 68.

З огляду на вищезазначене, Реєстри заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, які діяли як до 01 квітня 2017 року, так і після цієї дати, передбачають його інформаційне наповнення, зокрема, внесення інформації про узгоджену суму бюджетного відшкодування, яка підлягає перерахуванню платнику податків, саме контролюючими органами.

У разі внесення заяви про бюджетне відшкодування до Реєстру відповідно до Порядку № 68, який діяв до 01 квітня 2017 року, відповідна інформація мала бути включена у сформований до 10 січня 2017 року єдиний Реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та у Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування, поданих до 01 лютого 2016 року, за якими станом на 01 січня 2017 року суми податку на додану вартість не відшкодовані з бюджету.

Бюджетне відшкодування за такими заявами до 01 квітня 2017 року мало здійснюватися у раніше визначеному порядку, тобто зі складанням контролюючим органом відповідного висновку та його наданням територіальному органу Державної казначейської служби України.

З 01 квітня 2017 року передумовою для отримання платником податків належної йому суми бюджетного відшкодування є відображення органом ДФС в Реєстрі інформації про її узгодження.

Станом на час розгляду справи Тимчасовий реєстр заяв про повернення суми бюджетного відшкодування не працює.

Разом з цим суд зазначає, що відповідачем не надано жодних документів, що ним вживались будь-які дії щодо виконання процедури відшкодування позивачу ПДВ.

Із врахуванням встановленого судом права ПрАТ "Авдіївський коксохімічний завод" на бюджетне відшкодування ПДВ у розмірі 3 727 433,00 грн., а також відсутністю механізму реального відшкодування платнику податків узгодженої суми бюджетного відшкодування вказаного податку, належним способом захисту права є стягнення з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" відшкодування податку на додану вартість узгоджену суму бюджетного відшкодування ПРАТ "АКХЗ" за вересень 2014 року в розмірі 3 727 433,00 грн. та пені за порушення строків відшкодування податку на додану вартість в сумі 3 746 223,00 грн. за період з 01.07.2015р. по 17.04.2018р.

Відповідно до частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожна юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошував, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої у національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05 січня 2000 року) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

За певних обставин «легітимне очікування» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «легітимне очікування», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя (див. mutatis mutandis рішення у справі «Суханов та Ільченко проти України» від 26 червня 2014 року (Sukhanov and Ilchenko v. Ukraine, заяви № 68385/10 та № 71378/10, § 35)).

ЄСПЛ у рішенні у справі «Інтерсплав проти України» від 09 січня 2007 року зазначив, що юридична особа-платник ПДВ мала достатньо підстав сподіватись на відшкодування цього податку, так само як і на компенсацію за затримку його виплати, та встановив, що заявник мав захищений статтею 1 Першого протоколу до Конвенції майновий інтерес (Intersplav v. Ukraine, заява № 803/02, § 31-32). ЄСПЛ констатував порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції у справі з огляду на постійні затримки відшкодування і компенсації ПДВ у поєднанні із відсутністю ефективних засобів запобігання або припинення такої адміністративної практики, та зазначив, що і стан невизначеності щодо часу повернення коштів заявника порушували «справедливий баланс» між вимогами публічного інтересу та захистом права на мирне володіння майном (§ 40).

Оскільки податкове законодавство передбачає право позивача на повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ та отримання пені на суму податку, не відшкодовану платнику протягом визначеного законодавством строку, позивач у цій справі має майновий інтерес щодо відшкодування з бюджету ПДВ у розмірі 3 727 433,00 грн. та пені в розмірі 3 746 223,00 грн. за період з 01.07.2015 року по 17.04.2018 року, які охоплюються поняттям «майно» в аспекті частини першої статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту.

Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Ураховуючи наведене суд дійшов про стягнення з Державного бюджету України на користь товариства заборгованості бюджету із відшкодування ПДВ та пені, нарахованої на суму такої заборгованості.

Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо вимог позивача про зобов`язання Офісу великих платників податків ДФС подати звіт про виконання судового рішення у термін 10 календарних днів з моменту набрання законної сили рішення суд зазначає наступне.

Задовольняючи адміністративний позов, суд враховує, що бездіяльність податкового органу, розумних і правових підстав якої судом під час розгляду справи не встановлено, спричинила затримку у бюджетному відшкодування ПДВ тривалістю майже у чотири роки.

Суд таку бездіяльність розцінює як свідчення неспроможності виконання відповідачами, зокрема, податковим органом, власних функцій та обов`язків, спрямованих на реалізацію платниками податків передбачених чинними законами та Конституцією України прав, що змушує останніх постійно звертатись до суду за їх захистом.

Відповідно до ст. 267 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.

У Рішенні від 30.06.2009 №16-рп/2009 Конституційний Суд України зазначив, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини і громадянина, та наголосив, що виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової (абзац перший підпункту 3.2 пункту 3, абзац другий пункту 4 мотивувальної частини).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19.03.1997 у справі «Горнсбі проти Греції» суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п.40).

Оскільки дане рішення суду в частині, що стосується бюджетного відшкодування, має зобов`язальний характер, а обставини, встановлені під час розгляду справи, дають суду обґрунтовані підстави вважати, що податковий орган може ухилятись від його виконання, суд вважає за необхідне встановити контроль за виконанням постанови у даній справі шляхом зобов`язання Головного управління Державної фіскальної служби у м. Києві у десятиденний строк з часу набрання даним рішенням законної сили подати до суду звіт про його виконання.

Аналогічна позиція викладена у постанові Київського окружного адміністративного суду у справі № 810/2267/17 від 13.07.2017, яка залишена без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03.10.2017 та постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верхового Суду від 06.02.2018.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 2, 6, 19-20, 25-26, 72-78, 90, 139, 241-246, 255, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (, пр. Індустріальний, 1, м. Авдіївка, Донецької області) до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (, вул. Дегтярівська, 11-г, м. Київ), Державної казначейської служби України (, вул. Бастіонна, б.6, м. Київ) про зобов`язання вчинити дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Офісу великих платників податків ДФС щодо невиконання визначеної законом процедури відшкодування суми податку на додану вартість за вересень 2014 року в розмірі 3 727 433,00 грн., в частині не внесення до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного від шкодування податку на додану вартість даних щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування Приватного акціонерного товариства "АКХЗ" за вересень 2014 року в розмірі 3 727 433,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" відшкодування податку на додану вартість узгоджену суму бюджетного відшкодування Приватного акціонерного товариства "АКХЗ" за вересень 2014 року в розмірі 3 727 433,00 грн.

Стягнути з Державного бюджету України на користь Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" пеню за порушення строків відшкодування податку на додану вартість в сумі 3 746 223,00 грн. за період з 01.07.2015р. по 17.04.2018р.

Зобов`язати Офіс великих платників податків ДФС подати звіт про виконання судового рішення у термін 10 календарних днів з моменту набрання законної сили рішення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (, вул. Дегтярівська, 11-г, м. Київ) на користь Приватного акціонерного товариства "Авдіївський коксохімічний завод" (, пр. Індустріальний, 1, м. Авдіївка, Донецької області) судовий збір у розмірі 75 589,81 грн.

Повний текст рішення складено 29.05.2019 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі застосування судом ч. ч. 3 ст. 243 КАС України зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Бабаш Г.П.