Справа № 804/4594/18
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 грудня 2018 року Справа № 804/4594/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кадникова Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, відповідача-2: ОСОБА_2 , відповідача-3: ОСОБА_3 , відповідача-4 ОСОБА_4 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про:
- визнання протиправними дій Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради щодо реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_1 ;
- зобов`язання Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради зняти з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що в період з 13.06.2003р. по 13.01.2005р. він перебував на лікуванні в Комунальному закладі «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР, а тому довіреності та/або заяви про надання згоди на реєстрацію місця проживання (прописки) в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 не надавав. За твердженням позивача, реєстрація місця проживання відповідачів -2 , -3, -4 проведено із порушенням ст.65 Житлового кодексу УРСР, без письмової згоди наймача квартири.
Ухвалою суду від 27.06.2018р. позовну заяву залишено без руху на підставі ст.169 КАС України зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків.
Позивачем усунуті виявлені недоліки позовної заяви шляхом надання відповідних документів.
Ухвалою суду від 22.10.2018р. поновлено строк на звернення до суду з позовною заявою та прийнято її до розгляду і відповідно приписів ст.12 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
04.12.2018р. відповідачем-1 до суду подано відзив на позовну заяву, за змістом якого проти задоволення позовних вимог заперечує, зазначивши, що позивачем доказів щодо порушення його прав та доказів звернення до відповідача щодо вирішення питання, яке є предметом спору стосовно позовних вимог, до матеріалів справи не надано.
Окрім того, відповідач-1 зазначає, що реєстрація місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 :
- ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , проводилась 06.06.2017р.;
- ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , проводилась 31.05.2017 р .;
- ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , проводилась 31.05.2017р., на підставі ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15.02.2017р. по цивільній справі №202/6787/16-ц, яку залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.05.2017р.
Також, відповідач-1 звертає увагу на те, що відповідно до ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15.02.2017р. по цивільній справі 202/6787/16-ц, на підставі якої здійснено реєстрацію місця проживання відповідачів -2 , -3, -4, позивачем був ОСОБА_1 З урахуванням зазначеного, відповідач-1 вважає, що ним здійснено реєстрацію місця проживання відповідачів -2 , -3 , -4 в межах чинного законодавства.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований та мешкає у квартирі АДРЕСА_1 12.12.1994р. на підставі ордеру №231 від 26.04.1979р.
У зазначеній квартирі позивач був зареєстрований разом із матір`ю - ОСОБА_5 .
Вироком Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 20.05.2008р. позивач засуджений за ст.309 КК України до двох років позбавлення волі, вирок набув чинності 17.12.2008р.

12.02.2009р. позивача направлено з Дніпропетровського слідчого ізолятора до Ізяславської виправної колонії 31 Хмельницької області.

21.08.2008р. позивачем заявою №116 надано згоду на реєстрацію (прописку) своєї сестри ОСОБА_2 , в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Заява посвідчена начальником Дніпропетровського слідчого ізолятора УДДУВП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 та підписана громадянином ОСОБА_1 , особистість його документально встановлена, дієздатність перевірена.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15.02.2017р. по справі 202/6787/16-ц задоволено заяву про поворот виконання рішення суду та зобов`язано Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради поновити право відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користування квартирою АДРЕСА_1 , шляхом реєстрації місця проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вказаною адресою.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.05.2017р. залишено без змін ухвалу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15.02.2017р.

На підставі ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15.02.2017р. відповідачем-1 здійснено реєстрацію місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 , 06.06.2017р. ОСОБА_2 ; 31.05.2017р. ОСОБА_3 ; 31.05.2017р. ОСОБА_4

Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.

Згідно статті 19 Конституції України органи державної влади та органі місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» від 10.12.2015р. №888-VIII внесено зміни до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Повноваження з реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання, перебування фізичних осіб з 04.04.2016р. здійснює відділ формування та ведення реєстру територіальної громади департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, відповідно до Закону та правил реєстрації місця проживання, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016р. №207.

Пункту 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 р. №207 (далі - Правил) визначено, що для реєстрації місця проживання особа або її представник подає документи, що підтверджують право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. У разі відсутності зазначених документів реєстрація місця проживання особи здійснюється за згодою власника/співвласників житла, наймача та членів його сім`ї (зазначені документи або згода не вимагаються при реєстрації місця проживання неповнолітніх дітей за адресою реєстрації місця проживання батьків/одного з батьків або законного представника/представників).

Відповідно п.23 Правил працівник органу реєстрації в день звернення особи або її представника чи в день отримання документів від центру надання адміністративних послуг або представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, посадової особи виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку, органів державної реєстрації актів цивільного стану або даних від органу соціального захисту населення: приймає рішення про реєстрацію або про відмову у реєстрації місця проживання особи

Відповідно до ч. 1 ст. 65 Житлового кодексу України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити у займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб.

Посилання позивача на те, що згідно відповіді №1828 від 04.04.2016р. наданою Ізяславською виправною колонією з приводу не надання ОСОБА_1 довіреності (посвідчення) чи заяви про надання згоди на реєстрацію місця проживання (прописки) в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , відповідачів -2 , -3, -4 не враховується судом, оскільки заява на згоду позивачем була складена у Дніпропетровському слідчому ізоляторі управління Державного департаменту України з питань виконання покарань, а не в Ізяславській виправній колонії 31 Хмельницької області.

Як встановлено судом, відповідачем-1 здійснено реєстрацію місця проживання на підставі ухвали Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 15.02.2017р., якою зобов`язано Відділ формування та ведення реєстру територіальної громади реєстру територіальної громади Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради поновити право відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 на користування квартирою АДРЕСА_1 , шляхом реєстрації місця проживання ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вказаною адресою.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач-1 діяв в межах чинного законодавства, оскільки дана реєстрація передбачена п.18 Правил.

Наведене свідчить, що дії відповідача були правомірними.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст.90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст.9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України).

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб`єкта владних повноважень, тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення його прав та інтересів з боку відповідача.

Приймаючи до уваги викладене вище, суд прийшов до висновку, що доводи позивача є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.

Відповідно до положень ст.139 КАС України судовий збір не підлягає відшкодуванню позивачу.

Керуючись ст.ст.139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відповідача-1: Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, відповідача-2: ОСОБА_2 , відповідача-3: ОСОБА_3 , відповідача-4 ОСОБА_4 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова