Справа № 591/2382/19
Суддя: Гуцал М.І.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 р. м. ХарківСправа № 591/2382/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Гуцала М.І.,

Суддів: Донець Л.О. , Бенедик А.П. ,

за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17.04.2019, головуючий суддя І інстанції: Клименко А.Я. (повний текст складено 17.04.19) по справі № 591/2382/19

за позовом Управління Державної міграційної служби України в Сумській області

до ОСОБА_1

про продовження строку затримання у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Управління Державної міграційної служби України в Сумській області, звернувся до суду з вимогами про продовження строку затримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, який розташований за адресою: Чернігівська область, Ріпкінський район, с. Розсудів, вул. Лісна, 5, строком на шість місяців, а саме до 23.10.2019.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 17.04.2019 позов задоволено.

Продовжено строк затримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, що розташований за адресою: Чернігівська область, Ріпкінський район, с. Розсудів, вул. Лісна, 5, строком на шість місяців, а саме до 23.10.2019.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в стверджує про неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення для справи, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що він вже тривалий час перебуває в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, що позбавляє його можливості оформити документи. Під його перебування вже неодноразово вживались заходи щодо його ідентифікації. Згідно довідки № 269004230 від 18.10.2019, яка надійшла з Консульського відділу Російської Федерації в Україні, він не є громадянином Російської Федерації. При цьому судом не взято до уваги, що йому не роз`яснювались права щодо можливості звернення до органів міграційної служби з метою визнання його біженцем.

Позивачем надано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

За приписами ст. 268 КАС України у справах, визначених статтями 273 - 277, 280 - 283, 285 - 289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Колегія суддів визнала за можливе розглянути справу з урахуванням положень ч. 4 ст. 229 та ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційною інстанцією, що відповідач 20 лютого 2017 року був виявлений працівниками відділу організації запобігання нелегальній міграції, реадмісії та видворення Управління ДМС України в Сумській області, на території України він перебував незаконно.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23 квітня 2018 року у справі №591/2224/18 вирішено примусово видворити за межі території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримавши його з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України на строк шість місяців з поміщенням до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (а.с.9-10).

24 квітня 2018 року відповідача було поміщено до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України (а.с. 13).

З метою виконання рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23 квітня 2018 року, Управлінням ДМС України в Сумській області були вжиті заходи для виконання рішення з ідентифікації відповідача, зокрема, було направлено до Генерального Консульства Російської Федерації м. Харків повідомлення щодо рішення про поміщення відповідача в пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, запити до Консульського відділу посольства Російської Федерації в Україні, а також до посольства Російської Федерації в Україні через Департамент консульської служби МЗС разом з фотокарткою іноземця, довідкою про особу, з проханням підтвердити факт належності до громадянства Російської Федерації та надати документи для повернення до країни походження відповідача.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18.10.2018 у справі №591/6167/18 продовжено строк затримання громадянина ОСОБА_1 у Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні строком на шість місяців починаючи з 23 жовтня 2018 року до 23 квітня 2019 року (а.с.15-16).

В подальшому, 22.10.2018, до Управління ДМС України в Сумській області надійшло повідомлення від Посольства Російської Федерації в Україні, згідно якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянином Російської Федерації не являється.

Управлінням ДМС України в Сумській області направлено лист №5901.10.9640/59.1-18 від 24.10.2018 до Чернігівського пункту тимчасового тримання іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні з проханням сприяти у ідентифікації особи.

Також, 14.11.2018 Управлінням ДМС України в Сумській області отримано лист Чернігівського ПТПІ №09.02/1843 разом з заповненою заявою особи, яка підлягає реадмісії.

10.12.2018 Генеральне Консульство Російської Федерації в Харкові повідомило Управління ДМС України в Сумській області про передачу документів стосовно ОСОБА_1 до Посольства Російської Федерації в Києві.

30.01.2019 Управлінням ДМС України в Сумській області направлено лист першому заступнику голови ДМС України з проханням розгляду питання щодо передачі ОСОБА_1 до Російської Федерації відповідно до міжнародних договорів про реадмісію.

31.01.2019 Управлінням ДМС України в Сумській області направлено лист до Посольства Республіки Казахстан в Україні №5901.10-806/59.3-19 щодо перевірки факту належності ОСОБА_1 до Громадянства Республіки Казахстан.

12.02.2019 Управлінням ДМС України в Сумській області отримано відповідь на вище вказаний лист з проханням надати належним чином заповнену заяву-анкету та інші документи, які необхідні для проведення перевірки належності до громадянства Республіки Казахстан.

22.02.2019 Управлінням ДМС України в Сумській області до Чернігівського ПТПІ направлено заяву-анкету та інші документи необхідні для проведення перевірки належності до громадянства Республіки Казахстан.

12.03.2019 від Чернігівського ПТПІ до Управління ДМС України в Сумській області надійшов лист №09.02/126, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від заповнення надісланих документів.

04.03.2019 Управлінням ДМС України в Сумській області отримано лист Департаменту у справах іноземців та осіб без громадянства ДМС України №8.3/882-19 щодо подальшого інформування про результати розгляду поданого запиту.

14.03.2019 Управлінням ДМС України в Сумській області повторно направлено запит до посольства Російської Федерації в Україні №5901.10-2163/59.3-19.

Підставою для звернення з даним позовом є відсутність співпраці з боку відповідача під час процедури його ідентифікації та відсутність документа, який би ідентифікував відповідача, а також надав йому можливість повернення до країни походження, що унеможливлює забезпечення примусового видворення відповідача.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з таких обставин відсутності будь-якої інформації з країни громадянської належності відповідача, необхідної для ідентифікації особи, що зумовлює наявність підстав для забезпечення примусового видворення особи шляхом продовження строку його перебування в пункті тимчасового перебування іноземців.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначає Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" №3773-VI від 22 вересня 2011 року.

Так, згідно з ч. 4 ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до положень статей 9, 29 Загальної декларації прав людини 1948 року та статті 9 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ніхто не може зазнавати безпідставного арешту, затримання або вигнання, а при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати лише таких обмежень, які встановлені законом виключно для забезпечення належного визнання та поваги прав і свобод інших людей, а також забезпечення справедливих вимог моралі, суспільного порядку і загального добробуту.

Зокрема, відповідно до п "f" частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім як відповідно до процедури, встановленої законом, у випадку законного арешту або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Колегія суддів наголошує, що мета пункту 1 статті 5 Конвенції направлена на недопущення свавільного позбавлення особи свободи. Перелік винятків стосовно права на свободу, яке гарантує пункт 1 статті 5, є вичерпним, і лише вузьке тлумачення цих винятків відповідатиме меті цього положення.

Враховуючи особливості застосування заходів затримання особи, яка полягає в обмеженні фізичної волі, що є допустимим лише у виняткових випадках, встановлених законодавством, колегія суддів, перевіряючи грунтовність обставин за яких позивач просить продовжити строк затримання відповідача у пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, на підставі заяви поданої органом охорони державного кордону до іноземця або особи без громадянства суд може застосувати такий захід як затримання з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 23 квітня 2018 року у справі №591/2224/18, яке набрало законної сили, було задоволено позов Управління Державної міграційної служби України в Сумській області та вирішено примусово видворити за межі території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вирішено затримати з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 на строк шість місяців з поміщенням до Чернігівського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (а.с.9-10).

Згідно із ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Таким чином, підлягає обов`язковому виконанню рішення Зарічного районного суду м. Суми від 23.04.2018 у справі №591/2224/18 про примусове видворення за межі території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ч. 11-13 ст. 289 КАС України, строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Про продовження строку затримання не пізніш як за п`ять днів до його закінчення орган (підрозділ), за клопотанням якого затримано іноземця або особу без громадянства, кожні шість місяців подає відповідний адміністративний позов. У такому позові зазначаються дії або заходи, що вживалися органом (підрозділом) для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію) або для розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є: 1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації; 2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Аналогічні положення викладені в пункті 12 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 № 141.

Таким чином, нормами чинного законодавства передбачено, що у випадку відсутності співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації та неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи, строк затримання такої особи може бути продовжено шляхом подачі відповідного адміністративного позову, який подається кожні шість місяців. При цьому, позов повинен бути обгрунтований із зазначенням дій або заходів, що вживалися для ідентифікації іноземця або особи без громадянства, забезпечення виконання рішення про примусове видворення (реадмісію).

З матеріалів справи встановлено, що відповідача затримано з поміщенням в тимчасовий пункт перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, 24.04.2018. Строк перебування був продовжений рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 18.10.2018 року до 23.04.2019.

Підставою для звернення з даним позовом є неможливість виконання рішення про примусове видворення, оскільки на даний час неодержано документи, необхідні для ідентифікації особи відповідача, оскільки відсутня інформація з країни його громадянської належності.

Позивачем з метою виконання рішення суду про примусове видворення вчинялися ряд дій щодо ідентифікації особи відповідача. Проте, на запити до Консульського відділу посольства Російської Федерації в України, Генерального Консульства Російської Федерації, Посольства Російської Федерації в Україні отримано відповіді, що відповідач громадянином Російської Федерації не являється.

Намагаючись виконати рішення суду позивач порушував питання щодо передачі ОСОБА_1 до Російської Федерації відповідно до міжнародних договорів про реадмісію, направивши11.02.2019 Міністерству внутрішніх справ Російської Федерації Головного управління з питань міграції, відповідно до Згоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Російської Федерації про реадмісію від 22.10.2012, запит про реадмісію, строки розгляду якого передбачені ст. 4 Згоди.

Відсутність відповіді на час судового розгляду справи додатково свідчить про наявність підстав для задоволення позову про продовження строку затримання відповідача, особу якого не вдалось ідентифікувати.

При цьому колегія суддів враховує поведінку відповідача, яка свідчить про відмову у наданні допомоги позивачу задля встановлення його особистості. Зокрема, 31.01.2019 Управлінням ДМС України в Сумській області направлено лист до Посольства Республіки Казахстан в Україні № 5901.10-806/59.3-19 щодо перевірки факту належності ОСОБА_1 до Громадянства Республіки Казахстан. 12.02.2019 Управлінням ДМС України в Сумській області отримано відповідь на вище вказаний лист з проханням надати належним чином заповнену заяву-анкету та інші документи, які необхідні для проведення перевірки належності до громадянства Республіки Казахстан.

22.02.2019 Управлінням ДМС України в Сумській області до Чернігівського ПТПІ направлено заяву-анкету та інші документи необхідні для проведення перевірки належності до громадянства Республіки Казахстан.

12.03.2019 від Чернігівського ПТПІ до Управління ДМС України в Сумській області надійшов лист №09.02/126, в якому зазначено, що ОСОБА_1 відмовився від заповнення надісланих документів.

В той же час, матеріали справи свідчать, що позивачем продовжуються вживаються заходи з метою ідентифікації особи відповідача, що підтверджується листуванням з консульськими органами та посольствами. Так, 14.03.2019 Управлінням ДМС України в Сумській області повторно направлено запит до посольства Російської Федерації в Україні №5901.10-2163/59.3-19. Також, позивач очікує відповідь на запит про реадмісію, яка на даний час не надійшла.

З матеріалів справи встановлено, що продовжений шестимісячний строк, на який може бути затримано відповідача в пункті тимчасового перебування, сплинув 23.04.2019, проте адміністративний позов до суду з метою продовження цього строку ще на шість місяців подано 16.04.2019. При цьому загальний строк затримання не буде перевищувати вісімнадцяти місяців, як це встановлено ст. 289 КАС України та ст. 30 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства".

Враховуючи, що позивачем вживаються заходи з метою виконання рішення суду про примусове видворення відповідача, між тим, на час розгляду справи відсутня будь-яка інформація з країни громадянської належності відповідача, необхідна для ідентифікації його особи, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи позивача про неможливість забезпечення примусового видворення. Відповідно є обгрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність законодавчо встановлених підстав для продовження строку перебування відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Надаючи правову оцінку доводам апеляційної скарги щодо тривалого часу перебування відповідача в пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, колегія суддів враховує, що законність затримання відповідача підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, затримання та продовження строку перебування здійснені відповідно до процедури, встановленої законом, що відповідає приписам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Надаючи оцінку доводам відповідача, що знаходження в пункті тимчасового перебування позбавляє його можливості оформити документи, колегія суддів враховує, що згідно рішення суду відповідача примусово видворено за межі території України, вказане рішення підлягає виконанню органами міграційної служби, при цьому, колегія суддів також враховує, що позивачем вживаються всі належні заходи щодо ідентифікації особи відповідача та встановлення країни його походження, при цьому відповідач відмовився заповнити заяву-анкету та інші документи, які необхідні для проведення перевірки його належності до громадянства Республіки Казахстан, що свідчить про небажання відповідача до співпраці з органами міграційної служби.

Щодо доводів відповідача, що згідно довідки № 269004230 від 18.10.2019, яка надійшла з Консульського відділу Російської Федерації в Україні він не є громадянином Російської Федерації, колегія суддів зазначає, що вказаний факт не звільняє від обов`язку виконання судового рішення про примусове видворення особи, яка незаконно перебуває на території України, за її межі. Натомість чинним законодавством України встановлена процедура продовження строків затримання саме з метою виконання судового рішення.

З огляду на вимоги ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін, оскільки при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вірних висновків щодо встановлення обставин справи та правильно застосував норми матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 229, 242, 243, 250, 271, 289, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 17.04.2019 по справі № 591/2382/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)М.І. Гуцал
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець А.П. Бенедик
Повний текст постанови складено 30.05.2019.