Справа № 196/1671/18
Суддя: Гудим О. М.
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 196/1671/18
№ провадження 2-а/196/2/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року смт. Царичанка

Царичанський районний суд Дніпропетровської області, як адміністративний суд, у складі:

головуючої - судді Гудим О.М.

за участі секретаря - Шевченко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Царичанка Дніпропетровської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП №2 Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Комісар Олександра Віталійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №858202 від 27.10.2018 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до інспектора СРПП №2 Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Комісар О.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №858202 від 27.10.2018 року.

В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 27 жовтня 2018 року, близько 18 год. 10 хв., він рухався власним автомобілем ВАЗ 21013 н.з.063 18 НОМЕР_1 , по вул.Китайгородська в с.Китайгород до місця стоянки автомобіля. В центрі села Китайгород його зупинив інспектор поліції Комісар О.В., представився та пояснив причину зупинки, а саме: перевірка полісу ОСЦПВ, що є порушенням п.1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію" щодо вимог зупинення транспортного засобу. ВІдповідно до вказаної норми у поліцейського є право зупиняти транспортний засіб лише в 9-ти визначених випадках і саме з підстав перевірки страхового полісу дана норма не містить.

При цьому, перевірку наявності поліса ОСЦПВ на дорозі поліція може контролювати відповідно до Закону України "Про страхування ОСЦПВ" лише в разі порушення ПДР та оформлення ДТП.

Потім, інспектор попросив його надати документа на ТЗ та право керування, що на його думку, є обмеженням вільного пересування громадян України, оскільки зупиняти автомобіль для перевірки документів інспектор не має права відповідно до п.1 ст.35 Закону України "Про Національну поліцію".

Після чого, інспектор почав оглядати автомобіль та зауважив, що не горить підсвітка заднього номера, на що він йому повідомив, що перед виїздом перевірив дію освітлювальних приладів, в тому числі і підсвітки заднього номерного знака, яка працювала. Також пояснив, що контакту в ланцюгу живлення підсвітки не стало, ймовірно, через жахливий стан доріг в Китайгородській ОТГ. При цьому, номерний знак частково освітлювався двома задніми ліхтарями.

У зв`язку з тим, що лампочка не працювала, інспектор повідомив йому, що вимушений скласти постанову та накласти на нього штраф.

Він пояснив інспектору, що нічого не порушував, а тому на підставі ст.268 КУпАП з висновками не погоджувався та вимагав правову допомогу і мав намір внести дану вимогу до постанови. Інспектор повідомив, що право оскарження постанови прописане в самому тексті документа.

Вважає, що застосоване до нього постановою інспектора стягнення у вигляді штрафу є незаконним, неправомірним та необгрунтованим також через відсутність складу адміністративного правопорушення, а саме ознак умислу та необережності в його діях. Звинувачення в адмінправопорушенні не може грунтуватися лише на припущеннях інспектора поліції, яким не встановлено та не доведено безперечного умислу та доказів у вчиненні ним вказаного ним правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на вимоги ст.ст.17, 104, 105, 162 КАС України, прохає суд:

- визнати незаконною та скасувати постанову серії ДПО18 №858202 від 27.10.2018 року інспектора Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП у Дніпропетровській області лейтенанта поліції Комісара О.В. про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170 грн. за ч.6 ст.121 КУпАП; дії інспектора СРПП №2 Царичанського ВП лейтенанта поліції Комісара О.В. по складенню у відношенні нього постанови та зупинці його автомобіля визнати протиправними.

Відповідач інспектор СРПП №2 Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції Комісар О.В. у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнає повністю. Вважає, що даний позов є безпідставним, без зазначення доказів, що підтверджують викладені в ньому обставини, що відповідно до вимог п.3 ч.2 ст.45 КАС України є випадком зловживання процесуальними правами, а відсутність доказів є прямим порушенням вимог ст.160 КАС України.

Крім цього, зупинка транспортного засобу, за кермом якого був позивач, була здійснена у відповідності до вимог ст.35 Закону України "Про Національну поліцію", а саме: у зв`язку з порушенням водієм вимог п.2.9 "в" ПДР України - задній номерний знак автомобіля марки ВАЗ-21013, який рухався, не був освітлений. Також, після зупинки автомобіля, позивач намагався полагодити освітлення номерного знаку, але це йому не вдалося. Жахливий стан доріг в Китайгородській ОТГ, на який позивач посилається як на причину, що призвели до виведення з ладу освітлення номерного знаку, не виправдовують позивача, оскільки відповідно до вимог п.2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху саме водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан транспортного засобу ,а також бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, технічним станом транспортного засобу.

Вважає, що розгляд справи був витриманий ним відповідно до вимог чинного законодавства.

Позивач ОСОБА_1 у відповіді на відзив відповідача, вважає, що його транспортний засіб був зупинений інспектором безпідставно, розгляд справи про притягнення його адмінвідповідальності було проведено з порушенням чинного законодавства, що призвело до винесення інспектором незаконної постанови, у зв`язку з чим її слід скасувати.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, пояснивши, що правила ПДР України він не порушував, а тому постанова поліцейського підлягає скасуванню, а провадження в справі закриттю.

Інспектор Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції Комісар О.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та вважає, що вони задоволенню не підлягають, у зв`язку з їх безпідставністю.

Свідок ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснив, що 27.10.2018 року, коли він рухався в напрямку с.Рудка Царичанського району Дніпропетровської області, був зупинений патрульними у зв`язку з тим, що на його причіпі ззаді не горить лампочка. При цьому, патрульні автомобілі стояли в напрямку с.Рудка обидва, один за одним, та коли його зупинили вони стояли на місці, а тому інспектору не було видно, що лампочка на його причипі ззаді не горіла. Тільки, коли він став попереду патрульних автомобілів, тоді інспектор і побачив що не горить лампочка на причіпі. Свідком того, як зупинили ОСОБА_3 він не був.

Суд, заслухавши думку позивача та відповідача, покази свідка, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Як встановлено судом, та вбачається з постанови серії ДПО18 № 858202 позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 року, о 18.30 год., в с.Китайгород вул.Китайгородська, керував транспортним засобом, у якого в темну пору доби не освітлювався задній номерний знак, чим порушив п.2.9 "в" ПДР України, скоїв правопорушення, передбачене ч.6 ст.121 КУпАП (а.с.2).

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 170,00 гривень.

Відповідно до п.1.3. Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати передбачені ними вимоги, а особи, які порушують їх, відповідно до п.1.9. цих Правил несуть відповідальність згідно із законодавством.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Адміністративним правопорушенням на підставі ч.6 ст.121 КУпАП є керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим.

Частиною 1 статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст.33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Джерела, які можуть бути доказами в справі про адміністративне правопорушення, наведені у статті 251 КУпАП.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Крім того, суд зазначає, що за приписами ст.2 КАС України, які фактично визначають вимоги зокрема до рішень суб`єктів владних повноважень, визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із частиною другою статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ч.1 ст.72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, поясненнями свідків.

Як вбачається з постанови, серія ДПО18 № 858202 від 27.10.2018 року в ній не наведено жодного доказу вини позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП, при цьому в постанові про адміністративне правопорушення відсутні мотиви відхилення інших доказів, зокрема пояснення правопорушника чи пояснення можливих свідків. Відповідно до листа Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 09.01.2019 №50.4/203 відеозаписи з нагрудних відеокамер поліцейських сектору реагування патрульної служби №2 Комісара О. ОСОБА_4 та Сосідки Ю.Г. від 27.10.2018 року відсутні.

Посилань на будь-які інші докази вказана постанова також не містить.

Відповідно до ст.159 ч.4 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Таким чином, із наявних в матеріалах справи доказів неможливо встановити, що позивач 27.10.2018 року о 18.30 год. в с.Китайгород по вул.Китайгородська порушив вимоги п.2.9 "в" ПДР України та рухався на траснпортному засобі в темну пору доби з неосвітленим номерним знаком.

В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Отже, на інспектора патрульної поліції покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

У даній справі, суб`єкт владних повноважень не виконав даного обов`язку та не надав доказів на підтвердження правомірності свого рішення.

Отже, відповідачем не доведено факт скоєння позивачем правопорушення, про яке зазначено в оскаржуваній постанові, а саме: порушення вимог п.2.9 "в" Правил дорожнього руху України, що свідчить про необґрунтованість постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 № 858202.

Відповідно до ст.242 КАС України, судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, у п.29 Рішення Європейського суду з прав людини від 09.12.1994р. Справа «Руїз Торіха проти Іспанії» (серія А, №303А) Суд повторює, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтованості рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Аналізуючи усі обставини по справі та досліджені у судовому засіданні матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП.

Відповідно до ч.5 ст.77 КАС України, якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем в судовому засіданні не надано достатніх доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.6 ст.121 КУпАП.

Згідно до вимог ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

За правилами ч.1 ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

В силу ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Частиною 3 ст.286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме:

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, відповідно до вимог п.3 ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Позовні вимоги про визнання оскаржуваної постанови протиправною та визнання дій відповідачів протиправними не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ч.3 ст.286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний суд не повноважний вирішувати даного виду питань.

Тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що постанову серії ДПО18 № 858202 від 27.10.2018 року у відношенні ОСОБА_1 по справі про адміністративне правопорушення слід скасувати, задовольнивши таким чином позовні вимоги частково.

Враховуючи положення ч.1 ст.247 КУпАП, якою визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за обставин відсутності події і складу адміністративного правопорушення, суд вважає за необхідне провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП закрити.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.8-10, 20, 72, 77, 90, 159, 241-246, 250, 286, 295, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Розділу VІІ КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до інспектора СРПП №2 Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Комісар Олександра Віталійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії ДПО18 №858202 від 27.10.2018 року задовольнити частково.

Постанову інспектора СРПП №2 Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Комісара Олександра Віталійовича серії ДПО18 №858202 від 27 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП скасувати, та провадження в справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП - закрити за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

В задоволенні позовних вимог про визнання незаконною постанови інспектора СРПП №2 Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Комісара Олександра Віталійовича серії ДПО18 №858202 від 27 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП, відмовити.

В задоволенні позовних вимог про визнання дій інспектора СРПП №2 Царичанського ВП Новомосковського ВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Комісара Олександра Віталійовича при винесенні постанови серії ДПО18 №858202 від 27 жовтня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.6 ст.121 КУпАП та зупинці автомобіля Давиденка ОСОБА_5 , протиправними, відмовити.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу VІІ Перехідних Положень КАС України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто через Царичанський районний суд Дніпропетровської області.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі до районного суду апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуюча О.М. ГУДИМ