Справа № 1340/5754/18
Суддя: Макарик Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/2480/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Макарика В.Я.

суддів - Большакової О.О., Глушка І.В.

за участю секретаря судового засідання - Гнідець Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАТУС МКС" на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року (головуючий суддя в суді першої інстанції Крутько О.В., м. Львів) у справі №1340/5754/18 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАТУС МКС" до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання неправомірними дій, визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

29 листопада 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "СТАТУС МКС" звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області в якому просило визнати неправомірними дії Головного управління Держпраці у Львівській області щодо проведення інспекційного відвідування Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАТУС МКС" () з 16.10.2017 року по 17.10.2018 року; визнати протиправним та скасувати припис Головного управління Держпраці у Львівській області №ЛВ2207/589/АВ/П від 17.10.2018 року; визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Львівській області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЛВ2207/589/АВ/ФС від 07.11.2018 року на Товариство з обмеженою відповідальністю "СТАТУС МКС" у розмірі 781 830,00 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року відмовлено у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАТУС МКС" до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання неправомірними дій, визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправною та скасування постанови повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.

Апелянт вважає, що викладені в оскаржуваному рішенні Львівського окружного адміністративного суду висновки про правомірність припису №ЛВ2207/589/АВ/П від 17.10.2018 року, яким зобов`язано ТОВ «СТАТУС МКС» усунути порушення ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України та постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЛВ 2207/589/АВ/ФС від 07.11.2018 року такими, що не відповідають обставинам справи з мотивів викладених в апеляційній скарзі.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу за вх. №К-7786/19 від 10 квітня 2019 року в якому зазначає, що рішення суду першої інстанції є законне, обґрунтованим та мотивованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права. Відповідач вважає, що наведені апелянтом у апеляційній скарзі підстави та обставини для скасування оскаржуваного рішення суду є надуманими, а тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави в межах апеляційної скарги, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом апеляційної інстанції встановлено з матеріалів справи, що на виконання розпорядження Кабінету Міністрів України, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 04.10.2018 року № 18677/05-71 надіслало до Головного управління Держпраці у Львівській області інформацію про ризикових суб`єктів господарювання для здійснення інспекційних відвідувань та відвідувань роботодавця. До вказаного листа долучено перелік ризикових суб`єктів господарювання, в тому числі ТзОВ "СТАТУС МКС".

На підставі одержаної інформації Головним управлінням Держпраці у Львівській області видано наказ від 16.10.2018 року № 2421-П та направлення від 16.10.2018 року № 2226, якими передбачено проведення інспекційного відвідування у ТзОВ "СТАТУС МКС" в період з 16.10.2018 року по 17.10.2018 року.

За результатами інспекційного відвідування інспектором праці Панчак Л.Є., складено акт №ЛВ2207/589/АВ від 17.10.2018 року, яким встановлено порушення вимог ч.1 та ч.3 ст.24 КЗпП України, ПКМУ №413, а саме: в ході проведення інспекційного відвідування надано копії діючих (станом на 17.10.2018) договорів ЦПХ укладених Товариством в особі в.о. директора ОСОБА_16, який діє на підставі статуту з наступними виконавцями, які виконували роботи (надавали послуги) згідно предмету договорів:

-виконання робіт з обслуговування транспортних засобів та механізмів, здійснення перевезень вантажним транспортом виконання навантажувально-розвантажувальних робіт з наступними особами: ОСОБА_17 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_18. При цьому, у предметі договору не вказано об`єм товару, який підлягає навантаженню, розвантаженню та перевезенню;

-виконання робіт з навантаження, вивантаження і внутрішньоскладського сортування вантажів з: ОСОБА_19. У предметі договору чітко не визначено кількість вантажу, що підлягає навантаженню, вивантаженню та внутрішньоскладському сортуванні.

-керування та експлуатація пульта керування устаткування залізобетонного виробництва, контроль за показанням контрольно-вимірювальних приладів з ОСОБА_6 . У предметі договору, зокрема, не визначено кількість послуг, що мають надатися вищевказаним виконавцем по керуванню та експлуатації пульта керування устаткуванням залізобетонного виробництва та контролю за показанням контрольно-вимірювальних приладів.

При огляді штатного розпису Товариства затвердженого в.о. директора ОСОБА_7 від 29.12.2017 встановлено, що у нього використовується праця працівників, в тому числі і на посадах (оператора пульта керування устаткування залізобетонного виробництва, водія автотранспортних засобів, водія навантажувача, вантажника).

Згідно відомостей відображених у таблиці 6 звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за серпень 2018 року сума винагороди для більшості вище перелічених виконавців за договорами ЦПХ за період серпень 2018 року становить 3 750, 00 грн., що може свідчити про те, що всі виконавці виконали однакову роботу (кількість наданих послуг) з рівноцінною оплатою однієї послуги незалежно від її характеру та складності.

Розділом "Відповідальність сторін" сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на них зобов`язань за чинним законодавством України. Однак, матеріальна відповідальність працівників регулюється главою IX КЗпП "Гарантії при покладенні на працівників матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації". Така позиція характерна для укладання трудового договору та міститься в п. 6 ст. 134 КЗпП України.

Інспектором праці Панчак Л.Є, складено припис №ЛВ2207/589/АВ/П від 17.10.2018 року про усунення порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування ТзОВ "СТАТУС МКС".

07.11.2018 року позивачем подано до Головного управління Держпраці у Львівській області пояснення по суті справи про накладення штрафу.

Заступником начальника Головного управління Держпраці у Львівській області за результатами розгляду справи складено постанову №ЛВ2207/589/АВ/ФС від 07.11.2018 року, якою за порушення вимог ч.ч.1, 3 ст.24 КЗпП України, ПКМУ №413 та на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України на Товариство накладено штраф у розмірі 781 830,00 грн.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України.

Частиною 1 статті 3 Кодексу законів про працю України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 Кодексу законів про працю України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

Відповідно до частини 1 статті 21 Кодексу законів про працю України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, повинен дотримуватись правил внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно частини 1 статті 23 Кодексу законів про працю України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Відповідно до частини 1 статті 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Загальне визначення цивільно-правового договору міститься у статті 626 Цивільного кодексу України, згідно частини 1 якої договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, цивільно-правовий договір - це угода між сторонами: громадянином і організацією (підприємством, тощо) на виконання першим певної роботи, предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.

Основною ознакою, що відрізняє підрядні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Тому цивільно-правові договори застосовуються, як правило, для виконання разової конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів і у разі досягнення цієї мети, договір вважається виконаним і дія його припиняється.

Підрядник, який працює згідно з цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

З огляду на викладене, трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Судом першої інстанції встановлено, що між ТзОВ "СТАТУС МКС" (замовником) та ОСОБА_20 (підрядник) укладено договір цивільно-правового характеру від 05.06.2018 року за умовами якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання за плату виконати наступні роботи: керування та експлуатація пульта керування устаткування залізобетонного виробництва, контроль за показанням контрольно-вимірювальних приладів. За виконану роботу замовник сплачує підряднику винагороду у розмірі 5 грн. за 1 м.куб. виготовленого бетону. Оплата здійснюється не пізніше 20 числа за попередній місяць.

01.10.2018 року між ТзОВ "СТАТУС МКС" (замовником) та ОСОБА_20 (підрядник) повторно укладено договір цивільно-правового характеру за умовами якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання за плату виконати наступні роботи: керування та експлуатація пульта керування устаткування залізобетонного виробництва, контроль за показанням контрольно-вимірювальних приладів. За виконану роботу замовник сплачує підряднику винагороду у розмірі 5 грн. за 1 м.куб. виготовленого бетону. Оплата здійснюється не пізніше 20 числа за попередній місяць.

Про виконання договорів між його сторонами складено акти приймання передачі робіт за договором від 30.09.2018 року та договором від 31.08.2018 року.

10.08.2018 року між ТзОВ "СТАТУС МКС" (замовником) та ОСОБА_4 (підрядник) укладено договір цивільно-правового характеру за умовами якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання за плату виконати наступні роботи: виконання робіт з обслуговування транспортних засобів та механізмів, здійснення перевезень вантажним транспортом, виконання навантажувально-розвантажувальних робіт. За виконану роботу замовник сплачує підряднику винагороду у розмірі 15 грн. за 1 м.куб. перевезеного бетону. Оплата здійснюється не пізніше 20 числа за попередній місяць.

01.10.2018 року між ТзОВ "СТАТУС МКС" (замовником) та ОСОБА_4 . (підрядник) повторно укладено договір цивільно-правового характеру за умовами якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання за плату виконати наступні роботи: виконання робіт з обслуговування транспортних засобів та механізмів, здійснення перевезень вантажним транспортом, виконання навантажувально-розвантажувальних робіт. За виконану роботу замовник сплачує підряднику винагороду у розмірі 15 грн. за 1 м.куб. перевезеного бетону. Оплата здійснюється не пізніше 20 числа за попередній місяць.

Про виконання договорів між його сторонами складено акти приймання передачі робіт за договором від 30.09.2018 року та договором від 31.08.2018 року.

10.08.2018 року між ТзОВ "СТАТУС МКС" (замовником) та ОСОБА_9 (підрядник) укладено договір цивільно-правового характеру за умовами якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання за плату виконати наступні роботи: виконання робіт з обслуговування транспортних засобів та механізмів, здійснення перевезень вантажним транспортом, виконання навантажувально-розвантажувальних робіт. За виконану роботу замовник сплачує підряднику винагороду у розмірі 15 грн. за 1 м.куб. перевезеного бетону. Оплата здійснюється не пізніше 20 числа за попередній місяць.

01.10.2018 року між ТзОВ "СТАТУС МКС" (замовником) та ОСОБА_21 (підрядник) повторно укладено договір цивільно-правового характеру за умовами якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання за плату виконати наступні роботи: виконання робіт з обслуговування транспортних засобів та механізмів, здійснення перевезень вантажним транспортом, виконання навантажувально-розвантажувальних робіт. За виконану роботу замовник сплачує підряднику винагороду у розмірі 15 грн. за 1 м.куб. перевезеного бетону. Оплата здійснюється не пізніше 20 числа за попередній місяць.

Про виконання договорів між його сторонами складено акти приймання передачі робіт за договором від 30.09.2018 року та договором від 31.08.2018 року.

20.04.2018 року між ТзОВ "СТАТУС МКС" (замовником) та ОСОБА_3 (підрядник) укладено договір цивільно-правового характеру за умовами якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання за плату виконати наступні роботи: виконання робіт з обслуговування транспортних засобів та механізмів, здійснення перевезень вантажним транспортом, виконання навантажувально-розвантажувальних робіт. За виконану роботу замовник сплачує підряднику винагороду у розмірі 15 грн. за 1 м.куб. перевезеного бетону. Оплата здійснюється не пізніше 20 числа за попередній місяць.

01.10.2018 року між ТзОВ "СТАТУС МКС" (замовником) та ОСОБА_22 (підрядник) повторно укладено договір цивільно-правового характеру за умовами якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання за плату виконати наступні роботи: виконання робіт з обслуговування транспортних засобів та механізмів, здійснення перевезень вантажним транспортом, виконання навантажувально-розвантажувальних робіт. За виконану роботу замовник сплачує підряднику винагороду у розмірі 15 грн. за 1 м.куб. перевезеного бетону. Оплата здійснюється не пізніше 20 числа за попередній місяць.

Про виконання договорів між його сторонами складено акти приймання передачі робіт за договором від 30.09.2018 року та договором від 31.08.2018 року.

21.05.2018 року між ТзОВ "СТАТУС МКС" (замовником) та ОСОБА_2 (підрядник) укладено договір цивільно-правового характеру за умовами якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання за плату виконати наступні роботи: виконання робіт з обслуговування транспортних засобів та механізмів, здійснення перевезень вантажним транспортом, виконання навантажувально-розвантажувальних робіт. За виконану роботу замовник сплачує підряднику винагороду у розмірі 15 грн. за 1 м.куб. перевезеного бетону. Оплата здійснюється не пізніше 20 числа за попередній місяць.

01.10.2018 року між ТзОВ "СТАТУС МКС" (замовником) та ОСОБА_23 (підрядник) повторно укладено договір цивільно-правового характеру за умовами якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання за плату виконати наступні роботи: виконання робіт з обслуговування транспортних засобів та механізмів, здійснення перевезень вантажним транспортом, виконання навантажувально-розвантажувальних робіт. За виконану роботу замовник сплачує підряднику винагороду у розмірі 15 грн. за 1 м.куб. перевезеного бетону. Оплата здійснюється не пізніше 20 числа за попередній місяць.

Про виконання договорів між його сторонами складено акти приймання передачі робіт за договором від 30.09.2018 року та договором від 31.08.2018 року.

16.05.2018 року між ТзОВ "СТАТУС МКС" (замовником) та ОСОБА_13 (підрядник) укладено договір цивільно-правового характеру за умовами якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання за плату виконати наступні роботи: виконання робіт з навантаження, вивантаження і внутрішньоскладського сортування вантажів. За виконану роботу замовник сплачує підряднику винагороду у розмірі 100 грн. за розгрузку одного вагону. Оплата здійснюється не пізніше 20 числа за попередній місяць.

01.10.2018 року між ТзОВ "СТАТУС МКС" (замовником) та ОСОБА_13 (підрядник) повторно укладено договір цивільно-правового характеру за умовами якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання за плату виконати наступні роботи: виконання робіт з навантаження, вивантаження і внутрішньоскладського сортування вантажів. За виконану роботу замовник сплачує підряднику винагороду у розмірі 100 грн. за розгрузку одного вагону. Оплата здійснюється не пізніше 20 числа за попередній місяць.

Про виконання договорів між його сторонами складено акти приймання передачі робіт за договором від 30.09.2018 року та договором від 31.08.2018 року.

24.05.2018 року між ТзОВ "СТАТУС МКС" (замовником) та ОСОБА_14 (підрядник) укладено договір цивільно-правового характеру за умовами якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання за плату виконати наступні роботи: виконання робіт з обслуговування транспортних засобів та механізмів, здійснення перевезень вантажним транспортом, виконання навантажувально-розвантажувальних робіт. За виконану роботу замовник сплачує підряднику винагороду у розмірі 15 грн. за 1 м.куб. перевезеного бетону. Оплата здійснюється не пізніше 20 числа за попередній місяць.

01.10.2018 року між ТзОВ "СТАТУС МКС" (замовником) та ОСОБА_14 . (підрядник) повторно укладено договір цивільно-правового характеру за умовами якого замовник доручає, а підрядник бере на себе зобов`язання за плату виконати наступні роботи: виконання робіт з обслуговування транспортних засобів та механізмів, здійснення перевезень вантажним транспортом, виконання навантажувально-розвантажувальних робіт. За виконану роботу замовник сплачує підряднику винагороду у розмірі 15 грн. за 1 м.куб. перевезеного бетону. Оплата здійснюється не пізніше 20 числа за попередній місяць.

Про виконання договорів між його сторонами складено акти приймання передачі робіт за договором від 30.09.2018 року та договором від 31.08.2018 року.

Факт виконання робіт за договорами підтверджується звітами про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми врахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

З вищенаведених цивільно-правових договорів видно, що такі укладені на невизначений термін. Оплата за договорами здійснювалася систематично, кожного місяця, що є характерним для виплати заробітної плати.

Самими договорами не визначено конкретного обсягу роботи, який має бути виконаний виконавцем.

п.п 1.2.1 п.1.1. договорів передбачено, що замовник надає підряднику завдання, у якому вказуються детальні вимоги до виконуваних робіт (наданих послуг). Тобто, даним пунктом обумовлено надання завдань, які містять вимоги до самих робіт, а не щодо їхнього кількісного результату (об`єму).

Укладеними договорами передбачено виконання тієї самої роботи, що здійснюється і найманими працівники ТзОВ "Статус МКС" за посадами вантажника, оператора пульта керування устаткуванням залізобетонного виробництва, водія автотранспортних засобів, водія навантажувача, оскільки предмет вказаних договорів тотожний завданням та обов`язкам передбаченими виробничими інструкціями за цими посадами.

Таким чином, предметом цивільно-правових угод про виконання робіт (надання послуг), які укладені суб`єктом господарювання з фізичними особами, є виконання саме трудових функціональних обов`язків у відповідності до обраного позивачем виду господарської діяльності. Праця за цією угодою не є юридично самостійною.

Суд першої інстанції звернув увагу, що у листопаді 2018 року із ОСОБА_9 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 . Товариством були укладені трудові договори, що не заперечується позивачем.

Згідно частини 3 статті 24 Кодексу законів про працю України, працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно абз. 2 ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу у разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 КЗпП України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення» визначено постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення" від 17 липня 2013 року № 509 (далі по тексту - Порядок № 509).

Відповідно до п. 2 Порядку № 509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками.

Штрафи можуть бути накладені, у тому числі, на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Відповідно до п. 3 Порядку № 509, уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Згідно з п. 8 Порядку № 590, за результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, приймає відповідне рішення.

Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається у Держпраці або її територіальному органі, другий - надсилається протягом трьох днів суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка.

Проаналізувавши вказані норми чинного законодавства, суд апеляційної інстанції погоджується з тим, що позивачем допущено порушення законодавства про працю, а саме ч.ч.1, 3 ст.24 Кодексу законів про працю України, тому припис про усунення виявлених порушень №ЛВ2207/589/АВ/П від 17.10.2018 року та постанова про накладення штрафу Головним управління Держпраці у Львівській області № ЛВ2207/589/АВ/ФС від 07.11.2018 року у розмірі 781 830 грн. винесені відповідачем правомірно.

Аналогічна правова позиція при вирішенні подібних спорів викладена в постанові Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 820/1432/17.

Щодо звернення уваги апелянтом на постанову Сихівського районного суду м. Львова від 03.01.2019 року у справі №464/6407/18, якою закрито провадження по адміністративній справі про притягнення до адміністративної відповідальності директора Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАТУС МКС" ОСОБА_16 за вчинення правопорушення, передбаченого ч.3 ст.41 КУпАП - фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Передбачене частиною 4 статті 78 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судом як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Для спростування преюдиційних обставин, передбачених ч. 4 ст.78 КАС України учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами статті 90 КАС України.

Положеннями ч. 6 ст.78 КАС України визначено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Тобто, вказана норма встановлює межі обов`язковості зазначених різновидів судових рішень для адміністративного суду, що розглядає конкретну адміністративну справу.

Така обов`язковість поширюється лише на те питання, чи мало місце певне діяння та чи вчинене воно особою, щодо якої постановлено відповідний вирок або прийнято постанову.

Обов`язковими для врахування адміністративним судом є факти, наведені у вироку в кримінальній справі чи постанові у справі про адміністративний проступок, щодо часу, місця та об`єктивного характеру відповідного діяння тієї особи, правові наслідки, дій чи бездіяльності якої є предметом розгляду в адміністративній справі.

Правова кваліфікація діяння особи, наведена у вироку в кримінальній справі або постанові про адміністративний проступок (тобто застосування тих чи інших правових норм до відповідної поведінки), не є обов`язковою для адміністративного суду.

Це стосується також і правової кваліфікації, наведеної у чинних рішеннях судів в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі.

Відповідно висновки інших судів щодо правомірності чи протиправності дій особи, поведінка якої є предметом розгляду в адміністративній справі, не є обов`язковими для адміністративного суду, який таку справу розглядає.

Висновки та оцінки іншого суду щодо правомірності поведінки особи, її винуватості у вчиненні правопорушення, тощо не позбавляють адміністративний суд, який розглядає по суті справу, предмет якої пов`язаний із відповідними діяннями цієї особи, права надати їм власну оцінку.

Таким чином, факт не притягнення посадової особи ОСОБА_16 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.41 КУпАП не має вирішального значення при розгляді та вирішенні питання про вчинення ТзОВ "СТАТУС МКС" порушення передбаченого абз.2 ч.2 ст.265 КЗпП України. Надання Сихівським районним судом м. Львова правової оцінки тому факту, що директором ТзОВ "СТАТУС МКС" були дотримані вимоги ч.3 ст. 24 КЗпП України не є обов`язковим для суду при розгляді даної справи і стосуються саме вказаної посадової особи, а не Товариства.

Апелянтом 21 травня 2019 року за вх. №К-10234/19 подано письмові пояснення в яких зазначає, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі №826/8917/17 визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Апелянт звертає увагу на те, що суд апеляційної інстанції у вказаній постанові дійшов висновку, що відповідачем суттєво порушено порядок підготовки та ухвалення постанови №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу України законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що безумовно має своїм наслідком визнання оскаржуваної постанови нечинною. Перевірка позивача у даній справі проведена відповідачем на підставі визнаної нечинною незаконної постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексів законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що свідчить про незаконність рішень прийнятих за результатами такої перевірки.

Суд апеляційної інстанції щодо посилання апелянта на постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі №826/8917/17, якою визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зазначає наступне.

26 квітня 2017 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», яка набрала чинності 16 травня 2017 року (публікація в Урядовому кур`єрі від 16 травня 2017 року №88 та в офіційному віснику України від 16 травня 2017 року №38, сторінка 100, стаття 1205, код 85876/2017).

Постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі №826/8917/17, якою визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», набрала законної сили з дати її прийняття, тобто з 14.05.2019 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 265 Кодексу адміністративного судочинства України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Виходячи з наведеного вище, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що постанова Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визнана нечинною постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019 у справі №826/8917/17, тому проведення перевірки та постанова про накладення штрафу від 07.11.2018 року винесена відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 року №295 «Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» була чинна.

Взявши до уваги викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанцій є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, висновки суду є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СТАТУС МКС" залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07 лютого 2019 року у справі №1340/5754/18 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. Крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. Я. Макарик
судді О. О. Большакова
І. В. Глушко
Повний текст постанови складений 30 травня 2019 року.