Справа № 126/378/19
Суддя: Гуцол В. І.
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/378/19

Провадження № 2-а/126/16/2019

"23" травня 2019 р.

м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Гуцола В. І.

із секретарем Притуляк І.І.

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача Авраменка М.П.,

розглянувши в порядку ст. 286 КАС України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора СРПП № 3 Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області Авраменка Максима Петровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача інспектора СРПП № 3 Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області Авраменка М.П. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення з тих підстав, що як стверджує 08.02.2019 року близько 13 год. 30 хв. він керуючи автомобілем Audi 80 в межах населеного пункту, був зупинений відповідачем. Інспектор Авраменко М.П. підійшов, не відрекомендувався та не назвав причину зупинки, а лише спитав куди він їде, на що він зазначив, що інспектор повинен діяти згідно п.14.7 Інструкції № 111. Під час звернення до водія працівник Державтоінспекції зобов`язаний привітатися, чітко й зрозуміло назвати свою посаду, звання та прізвище, повідомити про причину зупинки транспортного засобу, суть скоєного правопорпушення, на що інспектор Авраменко М.П. мабуть образився та відразу почав шукати за що його притягнути до адміністративної відповідальності. Інспектор зазначив, що зупинив по причині не користування засобами пасивної безпеки, а саме ременем безпеки і попросив пред`явити посвідчення водія, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Він пред`явив усі перелічені документи та довідку про інвалідність, що дозволяє рух без ременя безпеки в межах населеного пункту. Інспектор перевіривши документи сказав, що він пізно увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.п. 9.9 та 2.3.в ПДР України. Таким чином постановою серії ДПО № 433735 від 08.02.2019 року його було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. за порушення ч.2 ст. 122 КУпАП. В автомобілі була увімкнена аварійна світлова сигналізація відразу після зупинки трансопртного засобу, яку він чітко бачив на дорожньому покритті та панелі приладів. Припускає, що інспектор просто вирішив його наказати за те, що він змусив його діяти за законом. З доказів не було продемонстровано взагалі нічого, свідків також не було. Крім того, ч.2 ст. 122 КУпАП немає ніякого відношення до аварійної світлової сигналізації. Зі ст. 268 КУпАП він ознайомлений не був. Розгляд справи на місці, без підготовки та надання йому часу для звернення за правовою допомогою, подання заперечення на постанову, документів, які характеризують особу, інших доказів по справі порушує його права, передбачені ст. 268 КУпАП, якими він не мав можливості скористатись. При накладенні конкретного розміру штрафу не враховано особу, матеріальний стан та інші обставини, які слід враховувати при призначенні адміністративного стягнення, на що вказує ст. 33 КУпАП. Просить постанову відповідача скасувати, а справу провадженням закрити.

Відповідач інспектор СРПП № 3 Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області Авраменко М.П. надав відзив на позову заяву, відповідно до якого він заперечує проти позову та вважає позовні вимоги необгрунтованими. З приводу причин та обставин зупинення ОСОБА_1 пояснює слідуюче, що 08.02.2019 року о 12 год. 45 хв. ним на стаціонарному посту в м. Немирів по причині порушення ПДР України , а саме п.2.3 "В" керування транспортним засобом Ауді 80 д.н.з. НОМЕР_1 з непристебнутим ременем безпеки було зупинено як в подальшому встановлено ОСОБА_1 , якому він відрекомендувався та повідомив про причину зупинки у відповідності до ч.2 ст. 35 Закону України "Про національну поліцію", а саме що він порушив дослідво п.2.3 "В" ПДР України - керування транспортним засобом Ауді 80 д.н.з. НОМЕР_1 з непристебнутим ременем безпеки, який на його вимоги надати документи передбачені п.2.1 ПДР України у відповідності до п.2.4 ПДР України вийшов з автомобіля та надав для перевірки необхідні документи передбачені ПДР України. При вимушеній зупинці на вимогу працівників поліції водій ОСОБА_1 не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.9.9 ПДР України, на що він ОСОБА_1 знову вказав. Будь-яких документів, окрім тих, що передбачені ПДР України, зокрема довідки про інвалідність ОСОБА_1 , на яку він вказує, подано не було. В послідуючому на ОСОБА_1 у відповідності до ст. 222 КУпАП на місці зупинки було розглянуто справу про виявлене адміністративне правопорушення, про що у відповідності до ст. 258 КУпАП було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО18 № 433735 за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП та під розпис надано копію вказаної постанови. Будь-яких клопотань, заяв, скарг з приводу винесення вказаної постанови ОСОБА_1 на час винесення відносно нього постанови не надавалось. З приводу роз`яснення прав, в тому числі право скористатись правовою допомогою, то ним перед винесенням постанови було роз`яснено права передбачені ст.ст. 268, 287, 288 КУпАП. Позивач у позовній заяві посилається на п.14.7 Інструкції 111., однак з часу реформування міліції в поліцію такий орган як Державтоінспекція в Україні вже не існує, також нормативно-праовий акт, на який посилається позивач також з 2012 року не є чинним. З приводу не врахування вимог ст. 33 КУпАП при винесенні ним постанови то він, виносячи постанову при накладенні стягнення не врахував характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, так як згідно ч.2 ст. 33 КУпАП вказане не враховується при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Просить в позові відмовити.

Позивач ОСОБА_1 у відповіді на відзив зазначає, що твердження відповідача відносно того, що він вийшов з автомобіля та надав документи для перевірки не відповідають дійсності, оскільки він не виходив з автомобіля, а надав документи перебуваючи в автомобілі. Він вийшов з автомобіля лише тоді, коли інспектор попросив відкрити капот для перевірки номера кузова. Твердження інспектора відносно того, що він не надавав йому довідки про інвалідність також не відповідає дійсності, оскільки він направлявся з обласної лікарні ім. Ющенка, де перебував на стаціонарному лікуванні з 30.01.2019 року по 08.02.2019 року, що підтверджується копією виписки з медичної картки стаціонарного хворого № 1230, тому всі медичні документи були при ньому, включаючи і довідку про інвалідність.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно постанови серії ДПО18 № 433735 від 08.02.2019 року, 08.02.2019 року о 12 год. 45 хв. в м. Немирів по вул. Горького 8 водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом обладнаним засобами пасивної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, післдя зупинки працівником поліції водій не увімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п.п. 2.3.6 та 9.9 ПДР України.

У відповідності до ч.2 ст. 19 Конституції України державні органи та їх посадові особи діють у спосіб, в межах повноважень та на підставах, передбачених Конституцією України та Законами України.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства.

Порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення визначено відповідними статтями КУпАП, а процедура оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначена Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853.

Так, відповідно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

В порушення зазначених вимог закону, відповідачем не надано належних та допустимих доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП, що є порушенням вимог ст. 251 КУпАП.

Натомість, згідно наданої позивачем ОСОБА_1 довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА № 930977 йому встановлено третю групу інвалідності загального захворювання.

Крім того, відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 1230 ОСОБА_1 , він знаходився в Комунальному закладі "Вінницька обласна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.І.Ющенка" на стаціонарному лікуванні в 3-му відділенні з 30.01.2019 року по 08.02.2019 року.

Згідно п.2.3 в ПДР України дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких заважають користуватися ременями безпеки.

Статтею 252 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно роз`яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року № 14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень мав би, використовуючи свої повноваження, зібрати докази, які підтверджували наявність складу правопорушення та спростувати свідчення позивача. Проте, такі докази відсутні. Відповідачем не було вжито таких заходів.

Згідно положень ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 КАС України. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Фактичні дані, які містяться в постанові про адміністративне правопорушення не дають можливості встановити наявність порушення позивачем вимог Правил дорожнього руху і, відповідно, наявність адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП.

За вищевикладених обставин, позовні вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, є обґрунтованими та доведеними, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд , як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта власних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3)скасувати рішення суб"єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4)змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

П.1 ч.1 ст. 247 КУпАП визначено, що провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Виходячи із вказаної норми, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 122 ч.2 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 122 ч.2 КУпАП, ст.ст. 5, 14, 72-79, 205, 241-246, КАС України, суд -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до інспектора СРПП № 3 Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області Авраменка Максима Петровича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити повністю.

Постанову серії ДПО18 № 433735 від 08.02.2019 року інспектора СРПП № 3 Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області Авраменка Максима Петровича про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по ст. 122 ч.2 КУпАП адміністративного стягнення у вигляді 425 гривень штрафу - скасувати, справу провадження закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В. І. Гуцол