Справа № 440/405/19
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 р.Справа № 440/405/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Г.В. Костенко, м. Полтава, повний текст складено 25.03.19 року по справі № 440/405/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (далі по тексту - ГУПФУ в Полтавській області, відповідач), в якій просить суд :

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щодо обмеження перерахованої та виплачуваної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років максимальним розміром з 1 січня 2016 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснювати виплату перерахованої ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальним розміром, а також провести доплату різниці в пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 1 січня 2016 року по день проведення виплати.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 по справі № 440/405/19 відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання дії протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повністю.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 року по справі № 440/405/19, прийняти нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, відповідачем протиправно обмежено пенсію ОСОБА_1 десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб які втратили працездатність. Вказав, що згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016 визнано неконституційними положення частини сьомої статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ зі змінами, згідно з якими максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, а в період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року - 10740 гривень. Також зауважує, що встановлене законом обмеження розміру на нього не поширюється, оскільки пенсія йому призначена у 2001 році, в той час як відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №911-VІІІ обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, застосовуються лише до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016.

Відповідач у надісланому відзиві на апеляційну скаргу просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін, посилаючись на норми ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка передбачає обмеження розміру пенсії десятьма прожитковими мінімумами для працездатних осіб.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що з 01.09.1980 по 25.06.2001 ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ України і був звільнений у відставку за вислугою років з посади старшого слідчого в особливо важливих справах відділення по лінії карного розшуку слідчої частини слідчого управління УМВС України в Полтавській області.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Полтавській області та отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

На виконання рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 12.02.2018 у справі №554/9801/17 (а.с.56-62) ліквідаційною комісією УМВС України в Полтавській області 14.03.2018 складено довідку №4/2158 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 з 01 січня 2016 року за посадою «старший слідчий в ОВС відділення по лінії карного розшуку слідчої частини СУ УМВС України в Полтавській області». Згідно з цією довідкою розмір грошового забезпечення позивача становить: посадовий оклад 2700 грн., оклад за військовим (спеціальним) званням підполковник міліції - 2200 грн., надбавка за вислугу років 45 % - 2205 грн., надбавка за службу на посадах слідчих 20 % - 980 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань 84 % - 5968,20 грн., надбавка за службу в умовах режимних обмежень 10 % - 270 грн., надбавка згідно Указу Президента № 926/96 100 % - 7105 грн., надбавка за безперервну службу понад 20 років 70 % - 14999,74 грн., премія 41,9 % - 15263,43 грн. (а.с.90).

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 по справі № 816/1235/18 (а.с.63-72) зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області () здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) з 01 січня 2016 року, як пенсіонеру органів внутрішніх справ, згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей" №900 від 23 грудня 2015 року, статті 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", постанов Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції", №947 від 18.11.2015 "Про внесення змін до Постанови Кабінету міністрів України від 09 березня 2006 року №268" на підставі довідки від 14 березня 2018 року №4/2158 про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 , виготовленої ліквідаційною комісією УМВС України в Полтавській області відповідно до рішення Октябрського районного суду міста Полтави від 12 лютого 2018 року у справі №554/9801/17.

На виконання рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 по справі № 816/1235/18 та постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" №103 від 21.02.2018, відповідачем здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 з 01.01.2016 (а.с.91).

16.01.2019 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Полтавській області із заявою про доплату пенсії та виплату її в належному розмірі (а.с.74).

Відповідач листом від 21.01.2019 №446/03-24/1 повідомив, що перерахунок пенсії позивача здійснено відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 №103 згідно з довідкою про грошове забезпечення, наданою ліквідаційною комісією ГУМВС України в Полтавській області. Сума перерахованої пенсії виплачуватиметься в порядку, визначеному законодавством на підставі постанови №103. Крім того зазначено, що рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 у справі №816/1235/18 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області провести перерахунок пенсії з 01.01.2016 та провести відповідні виплати з урахуванням раніше визначених грошових сум пенсії, а виплачувати пенсію без обмеження її максимального розміру судом не зобов`язано (а.с.75-77).

Не погодившись з такими діями ГУ ПФУ в Полтавській області щодо обмеження перерахованої та виплачуваної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років максимальним розміром з 1 січня 2016 року, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом про визнання вказаних дій протиправними та зобов`язання відповідача здійснювати виплату перерахованої ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальним розміром, а також провести доплату різниці в пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 1 січня 2016 року по день проведення виплати.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що обмеження пенсій максимальним розміром ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки статтею 2 Закону України від 08.07.2011 №3668 "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" та Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 №1774-VIII встановлено, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність, тому підстави виплати пенсії у розмірі, що перевищує 10740 грн. (по 31.12.2017) та 13730 грн. (з 01.01.2018), - відсутні. Також, за висновком суду першої інстанції, позивач отримує пенсію, яка не нижча від прожиткового мінімуму, встановленого законом, тому головним управлінням не було обмежено, звужено чи скасовано обсяг існуючих прав і свобод позивача.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Згідно з ч. 7 ст. 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" в редакції згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» № 911-VIII від 24.12.2015, чинній з 01.01.2016 по 20.12.2016, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII зі змінами, а саме: ч. 7 ст. 43, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до п. 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 положення ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20.12.2016 вказана норма ч. 7 ст. 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» є недіючою.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Буквальне розуміння змін внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня частина 7 статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Це означає, що протягом 2017 року стаття 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не передбачала положення про те, що максимальний розмір пенсії не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів.

Отже, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 6 грудня 2016 року №1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 31 січня 2019 року у справі №638/6363/17 та від 12 березня 2019 року у справі №522/3049/17, від 15 квітня 2019 року у справі №522/16973/17, від 14 травня 2019 року у справі № 591/2109/17, яка є обов`язковою для врахування в силу ч.5 ст.242 КАС України.

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668-VI (далі по тексту - Закон № 3668-VI), в редакції Закону України від 24.12.2015 № 911-VIII, чинній на час здійснення позивачу перерахунку пенсії, максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, у період з 01.01.2016 по 31.12.2016, максимальний розмір пенсій, призначених (перерахованих) відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не може перевищувати 10740 грн.

Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Згідно з п. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015 № 911-VIII дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що обмеження максимального розміру пенсії, встановлені статтею 2 Закону № 3668-VI, не поширюються на спірні відносини щодо нарахування пенсії ОСОБА_1 , яка призначена у 2001 році.

Такий висновок суду апеляційної інстанції узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 квітня 2019 року у справі №127/4270/17.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач, здійснивши обмеження перерахованої та виплачуваної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років максимальним розміром з 1 січня 2016 року, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені нормами чинного законодавства України, без дотримання вимог частини 2 статті 2 КАС України, а тому наявні підстави для визнання таких дій відповідача протиправними.

Колегія суддів вважає необхідним зазначити, що невиплата позивачу призначеної пенсії у повному обсязі є порушенням права позивача на належне пенсійне забезпечення у разі досягнення пенсійного віку, визначеного Законом, а нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, в силу ст.51 Закону № 2262-ХІІ виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Слід вказати, що спосіб відновлення порушеного права позивача має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" в розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що належним та ефективним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області здійснювати виплату перерахованої ОСОБА_1 пенсії без обмеження її максимальним розміром з 01.01.2016, а також провести доплату різниці в пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 1 січня 2016 року по день проведення виплати.

Відсутність в резолютивній частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11.05.2018 по справі № 816/1235/18 вказівки про зобов`язання ГУПФУ в Полтавській області здійснювати перерахунок пенсії ОСОБА_1 без обмеження максимальним розміром, на що посилається відповідач в апеляційній скарзі, на думку колегії суддів, не надають відповідачу права застосовувати обмеження розміру пенсії позивача на підставі норм, які втратили чинність або не застосовуються до спірних відносин.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст. 317 КАС України неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими є підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення.

Згідно з п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З огляду на викладене вище, рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 по справі № 440/405/19 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про задоволення позову.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 року по справі № 440/405/19 скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Соборності, 66, ) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Соборності, 66, ) щодо обмеження перерахованої та виплачуваної ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років максимальним розміром з 1 січня 2016 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Соборності, 66, ) здійснити виплату перерахованої ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) пенсії без обмеження її максимальним розміром, а також провести доплату різниці в пенсії між максимально нарахованими та фактично виплаченими розмірами з 1 січня 2016 року по день проведення виплати.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (36014, м. Полтава, вул. Соборності, 66, ) судові витрати по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. та за подання апеляційної скарги в розмірі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) грн. 60 коп.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 28.05.2019 року