Справа № 359/2380/19
Суддя: Сорочко Євген Олександрович
Дата ухвалення: 2019-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 359/2380/19 Суддя (судді) суду 1-ї інст.:
ПОСТАНОВА

Іменем України

24 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Сорочка Є.О.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участю секретаря с/з Грисюк Г.Г.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора роти № 1 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП старшого лейтенанта поліції Банара Дмитра Євгеновича на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2019 року, що прийняте о 18 год. 26 хв. у місті Борисполі, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП старший лейтенант поліції Банара Дмитра Євгеновича про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕАВ №995756 від 17.03.2019 року по справі про адміністративне правопорушення за частиною першою статті 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) відносно ОСОБА_1 , а справу закрити за відсутністю складу правопорушення.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2019 року позов задоволено.

Відповідач в апеляційній скарзі просить скасувати вказане судове рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову, оскільки вважає, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що оскаржувана постанова є правомірною.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що відносно ОСОБА_1 була винесена постанова у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №995756 від 17.03.2019, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 121 КУпАП внаслідок порушення пункту 31.1.4.7 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР).

Згідно даної постанови водій керував транспортним засобом, в якого відсутній задній бампер, який передбачений конструкцією або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні дійшов висновків про те, що відповідачем не надано доказів на підтвердження правомірності оскаржуваної постанови.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції при прийнятті цієї постанови виходить з такого.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: <…> правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, <…> частини перша, друга і третя статті 122 <…>.P>

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Частиною четвертою статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Аналіз викладених норм, дає підстави для висновку, що працівники підрозділів Національної поліції мають право без складення відповідного протоколу виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення з порушення ПДР (стаття 122 КУпАП) на місці вчинення такого правопорушення.

Як зазначалося, оскаржуваною постановою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною першою статті 121 КУпАП, яка, окрім іншого, встановлює відповідальність керування водієм транспортним засобом, що має технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється.

Так, на переконання відповідача, позивач здійснював керування транспортним засобом за відсутності заднього бамперу, який передбачений конструкцією, чим порушив пункт 31.4.7 ПДР.

Відповідно до пункту 31.1 ПДР технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинні відповідати вимогам стандартів, що стосуються безпеки дорожнього руху та охорони навколишнього середовища, а також правил технічної експлуатації, інструкцій підприємств-виробників та іншої нормативно-технічної документації.

Відповідно до пункту 1.7 «Пристрої перешкоджання викиданню з-під пневматичних коліс твердих предметів, бруду» Додатку 1 до Вимог до перевірки конструкції та технічного стану колісного транспортного засобу, методів такої перевірки, затверджених наказом наказом Міністерства інфраструктури України від 26.11.2012 № 710 (далі - Вимоги № 710) бризковики, грязезахисні фартухи у передбачених виробником або документами з питань переобладнання відповідно до Порядку переобладнання-5 випадках мають відповідати вимогам пункту 6.8.13 ДСТУ 3649:2010. У випадку здвоєних шин ширина бризковиків має бути не меншою ніж відстань між крайніми зовнішніми точками цих шин

Пунктом 1.8 «Передній та задній бампери» Додатку 1 до Вимог № 710 визначено, що кількість, стан конструкції та елементів її закріплення мають відповідати вимогам Правил ЄЕК ООН № 42, доданих до Угоди-2, або актів законодавства ЄС, наведених у додатку 2 до Вимог, документів з питань переобладнання відповідно до Порядку переобладнання-5, вимогам пункту 6.8.1 ДСТУ 3649:2010. Деформації більше 10 мм для легкових автомобілів та 50 мм для інших транспортних засобів, додатково встановлені не передбачені виробником елементи конструкції передніх і задніх бамперів, елементи, що виступають назовні, за винятком неметалевих еластичних деталей, не допускаються.

Згідно пункту 4 Додатку 1 до Вимог № 710 захисні пристрої мають відповідати вимогам ПДР, пункту 6.8.12 ДСТУ 3649:2010, вимогам документів з питань переобладнання відповідно до Порядку переобладнання. Захисні пристрої мають бути без вигинів з відхилом від прямолінійності більше як 50 мм внаслідок пошкоджень, тріщин, розривів, без додатково встановлених деталей (для підвищення несівної здатності), закріплені відповідно до вимог виробника.

Згідно пунктів 6.8.1, 6.8.13, 6.8.12 ДСТУ 3649:2010 автомобілі та автобуси мають бути обладнані дзеркалами заднього виду, стеклами, бамперами, звуковим сигналом, сонцезахисними (протизасліпними) козирками (шторами) згідно з конструкцією.

КТЗ (колісні транспортні засоби) мають бути обладнані за конструкцією пристроями захисту від викидання з-під коліс КТЗ сторонніх предметів і бруду. Ширина цих пристроїв має бути не менше ніж ширина встановлених шин.

На КТЗ категорій N2, N3, О3, О4 мають бути задній та бокові захисні пристрої, якщо їх передбачено конструкцією. На КТЗ, категорій N2, N3, О3, О4 випуску після 2002 р., обов`язково має бути задній захисний пристрій, або елементи конструкції, які виконують його функцію.

Відповідно до Класифікації колісних транспортних засобів (додаток до Єдиних загальних вимог, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22 грудня 2010 року № 1166) до категорії N2 належать колісний засіб максимальною масою більш як 3,5 тонни, але не більш як 12 тонн, до категорії N3 належить колісний засіб максимальною масою більш як 12 тонн, до категорії О належать причепи (напівпричепи).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач керував автомобілем BMW 520i 1990 року випуску, повною масою 1935 кг (а.с. 3, 6).

Таким чином, згідно викладених норм, на транспортному засобі, керування яким здійснював позивач мав бути встановлений передбачений конструкцією бампер, пристроями захисту від викидання з-під коліс КТЗ сторонніх предметів і бруду (грязезахисні фартухи і бризковики).

При цьому, встановлення заднього захисного пристрою передбачено та колісних транспортних засобах, масою більше більш як 3,5 тонни, а тому, посилання позивача на те, що на транспортному засобі, яким він здійснював керування, був встановлений цей пристрій, не свідчить про відповідність технічного стану цього транспортного засобу встановленим вимогам.

Відповідно до підпункту «а» пункту 2.3 ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу.

Відповідно до підпункту «е» пункту 31.4.7 ПДР забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам: <…> відсутній передбачений конструкцією бампер або задній захисний пристрій, грязезахисні фартухи і бризковики <…>.

Таким чином для правильного вирішення цієї справи необхідно встановити чи були наявні бампер, грязезахисні фартухи і бризковики на транспортному засобі, керування ким здійснював позивач.

З наданого відповідачем до суду відеозапису, цілком можливо встановити відсутність бамперу на транспортному засобі позивача (57 секунда 11 хвилини відео). Окрім того, з цього відеозапису вбачається, що позивач підтверджує відсутність бамперу та стверджує про те, що на транспортному засобі встановлений задній захисний пристрій - «відбійник». Не заперечує відсутність бамперу позивач і в позовній заяві, стверджуючи, що був встановлений задній захисний пристрій.

Водночас, як зазначалося, встановлення заднього захисного пристрою згадані вище норми на транспортному засобі позивача не передбачають, натомість має бути встановлений бампер. Позивач не надав будь-яких доказів та не навів будь-яких мотивів того, що конструкцією автомобіля BMW 520i 1990 року випуску передбачений саме задній захисний пристрій, а не бампер.

Доводи позивача про те, що на автомобіль не було встановлено виключно декоративного елемента бампера, колегія суддів відхиляє, оскільки відсутність зовнішніх елементів окремих частин конструкції транспортного засобу свідчить про недотримання встановлених законом вимог про щодо технічного стану відповідної частини конструкції.

Окрім того, колегія суддів вважає помилковими мотиви суду першої інстанції про те, що відповідач не надав доказів руху автомобіля, хоч позивач цієї обставини не заперечував, що прямо вказано у позовній заяві.

Відповідно до частини першої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Підсумовуючи викладене, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що матеріали справи містять достатні докази того, що позивачем здійснювалася експлуатація транспортного засобу без заднього бамперу, що є порушенням підпункту «е» пункту 31.4.7 ПДР, за що частиною першою статті 212 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

За таких обставин оскаржувана постанова відповідача є правомірною та не підлягає скасуванню.

Отже, суд першої інстанції прийняв помилкове рішення про задоволення позову.

Повноваження суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення встановлені статтею 315 КАС.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 315 КАС за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини першої статті 317 КАС підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, порушено норми процесуального права, то оскаржуване судове рішення підлягає скасуванню, а позов залишенню без задоволення.

Керуючись статтями 34, 243, 311, 317, 321, 325, 328, 329, 331 КАС, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора роти № 1 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП старшого лейтенанта поліції Банара Дмитра Євгеновича задовольнити.

Скасувати рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2019 року та ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до інспектора роти № 1 БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області ДПП старший лейтенант поліції Банара Дмитра Євгеновича про скасування постанови залишити без задоволення.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя-доповідач Є.О. Сорочко

Суддя А.Ю. Коротких

Суддя І.В. Федотов