Справа № 1140/3407/18
Суддя: Л.І. Хилько
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року м. Кропивницький Справа № 1140/3407/18

провадження № 2-ап/340/12/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд, у складі судді Хилько Л.І., розглянув у порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до Соколівської сільської ради Кіроградського району Кіровоградської області (відповідач), третя особа ОСОБА_2 , про визнання протиправними та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом та просить суд визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 06.09.2017 року за № 610 про відмову в надання дозволу на виготовлення технічної документації з землеустрою про передачу земельних ділянок у власність для ведення садівництва.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем з надуманих, необґрунтованих та непередбачених законом підстав відмовлено йому у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва.

Ухвалою від 19.04.2019 р. відкрито спрощене провадження у справі (а.с.62).

ОСОБА_2 подав суду клопотання та просить відмовити у задоволенні позову, оскільки має першочергове право на дану земельну ділянку (а.с.66).

Представник відповідача подав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволені позову, оскільки спірна земельна ділянка рахується та обробляється іншою особою ( ОСОБА_2 ). Отже, вважає рішення від 06.09.2017 р. № 610 законним та таким, що не підлягає скасуванню (а.с.73-76).

Позивач відповіді на відзив до суду не подавав.

Згідно до ст.ст.262, 263 КАС України дану справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження за наявними матеріалами.

Дослідивши наявні в справі матеріали суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що розпорядженням Голови Кіровоградської районної державної адміністрації від 21.09.2012 р. №900-р було припинено право користування земельною ділянкою загальною площею 7,6 га, наданою Кіровоградському тролейбусному управлінню для саду, відповідно до державного акту на право користування землею 7,6 га (серія НОМЕР_1 ), зареєстрованого 1988 за № 56 на території Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області.

Рішення Соколівської сільської ради від 24.12.2014 р. №2092 вирішено закріпити земельну ділянку СТ " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", загальною площею 7,6 га., яка розташована на території Соколівської сільської ради Кіровоградського району та області для передачі учасникам антитерористичної операції.

Згідно заяви ОСОБА_3 (представник ОСОБА_1 ), поданої до Соколівської сільської ради 19.07.2017 (вх.№2626/02-40), остання просила повторно надати учаснику АТО Пришняку Д С. дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1200 га для індивідуального садівництва згідно наданих схем. До заяви ОСОБА_3 додала дві схеми. На одній схемі вказала місце розташування земельної ділянки №14, а на іншій схемі місце розташування земельної ділянки №12 (всі колишнього СТ "Тролейбусник").

06.09.2017 р. Соколівською сільською радою прийнято рішення за № 609, яким було відкладено на доопрацювання питання про надання такого дозволу.

Крім того, 06.09.2017 р. Соколівською сільською радою прийнято рішення №610, яким відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0600 га "для індивідуального садівництва", у тому числі по угіддях: 0,0600 га сади, за рахунок категорії земель сільськогосподарського призначення, яка перебуває в комунальній власності та розташована на території Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області у зв`язку з тим, що земельна ділянка рахується та обробляється іншою особою.

Не погодившись з таким рішенням позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Підставою відмови позивачу в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою стало те, що земельна ділянка рахується та обробляється іншою особою.

У поданому суду відзиві представник відповідача пояснив, що даною земельною ділянкою з лютого 1998 року володіє і користується гр. ОСОБА_4 , що підтверджується наявністю в останнього членської книжки СТ "Тролейбусник". Крім цього, станом на сьогоднішній день, ОСОБА_4 реалізовано право на набуття у власність земельної ділянки у порядку статті 116 Земельного кодексу України.

Відповідно до ст.14 Конституції України та ст.373 Цивільного кодексу України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізовується громадянами, юридичними особами та державою відповідно до закону.

Згідно зі ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", сільська, селищна, міська рада питання регулювання земельних відносин повинна вирішувати виключно на пленарних засіданнях і відповідно до закону.

У відповідності зі ст. 5 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом.

Отже, чинним законодавством передбачено, що способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади щодо регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесії.

Повноваження сільської, селищної, міської ради у галузі земельних відносин передбачені, зокрема, ст.ст.12, 122 Земельного кодексу України.

Сільські,селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб (ст.122 Земельного кодексу України).

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з ч.6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частина 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачає, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Судом встановлено, що відмова у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0600 га "для індивідуального садівництва", була обумовлена тим, що така земельна ділянка рахується та обробляється іншою особою.

Однак, як зазначалось судом вище, підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Досліджуючи зміст оскаржуваного рішення відповідача від 06.09.2017 №610, судом встановлено, що в ньому відсутні посилання на підстави, передбачені ст.118 Земельного кодексу України.

Посилання відповідача, як на підставу відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, на те, що даною земельною ділянкою з лютого 1998 р. володіє і користується гр. ОСОБА_2 суд відхиляє, оскільки наявність в останнього членської книжки СТ "Тролейбусник" (видану на ім`я іншої особи) не може беззаперечно вказувати про правомірне її використання такою особою.

При цьому, відповідно до статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Доказів проведення державної реєстрації такого права суду не надано.

Суд вважає також необґрунтованими посилання представника відповідача на наданий ОСОБА_2 дозвіл на розроблення проекту землеустрою згідно рішення Соколівської сільської ради № 985 від 25.01.2018 р., оскільки згідно до вимог абз.2 ч.2 ст.77 КАС України суб`єкт владних повноважень не може посилатись на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Крім того, суд також звертає увагу на те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним,зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку вказаного проекту, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 року у справі № 360/2334/17.

Отже, суд вважає спірне рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідно до частини 2 статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту даної норми можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що вказав позивач у позовній заяві. Водночас, суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна вимога.

Як вказано Верховним Судом України у рішенні від 24.11.2015 року у справі № 816/1229/14, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку не виконання або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Суд при перевірці правомірності прийняття оскаржуваного рішення, згідно приписів ст.245 КАС України, не перебираючи на себе повноважень відповідного органу, вправі покласти на суб`єкта владних повноважень зобов`язання вчинити певні дії з метою захисту порушених прав та інтересів позивача.

Отже, для повного захисту прав позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки саме по собі судове рішення про скасування рішення про відмову в наданні такого дозволу не відновлює порушеного права позивача.

Судові витрати у справі не встановлені.

Керуючись ст.ст.9, 90, 139, 242-246, 250, 251, 255, 262, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області від 06 вересня 2017 року №610.

Зобов`язати Соколівську сільську раду Кіровоградського району Кіровоградської області не пізніше 30 днів з дня набрання рішенням суду законної сили повторно розглянути звернення ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,0600 га "для індивідуального садівництва", у тому числі по угіддях: 0,0600 га сади, за рахунок категорії земель сільськогосподарського призначення, яка перебуває в комунальній власності і розташована на території Соколівської сільської ради Кіровоградського району Кіровоградської області.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, встановленому ст.255 КАС України та може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295-297 КАС України.

Відповідно до підпункту 15.5 п.15 Розділ VII Перехідні положення КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду Л.І. Хилько