Справа № 620/1168/19
Суддя: Падій В.В.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2019 року м. Чернігів Справа № 620/1168/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Падій В.В., розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, справу за адміністративним позовом самозайнятої особи, яка займається приватною нотаріальною діяльністю, ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування вимоги і рішення,

У С Т А Н О В И В:

Самозайнята особа, яка займається приватною нотаріальною діяльністю, ОСОБА_1 (далі - Тарасенко В.М.) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Чернігівській області (далі - ГУ ДФС у Чернігівській області), в якому просить суд: визнати протиправною та скасувати вимогу ГУ ДФС у Чернігівській області від 11.04.2019 №Ф-5 про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 19878,72 грн.; визнати протиправним та скасувати рішення ГУ ДФС у Чернігівській області від 11.04.2019 №5 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано до ОСОБА_1 штрафні санкції у сумі 7951,49 грн.

Обґрунтовуючи вимоги, позивачем зазначено про протиправність оскаржуваних вимоги і рішення, оскільки вважає, що нею дотримано вимоги підпункту 2 пункту 1 статті 7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та пункту 3 частини 5 розділу 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449, у зв`язку з чим відповідачем протиправно у акті перевірки від 22.03.2019 №162/13/ зазначено про заниження позивачем суми єдиного соціального внеску за 2015 рік на 19878,72 грн., внаслідок чого протиправно винесено і оскаржувані вимогу та рішення.

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду Падій В.В. від 24.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи та встановлено відповідачу для подання відзиву на позов або заяви про визнання позову - 15-денний строк, з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідачем, у встановлений судом строк, подано до суду відзив на позов, в якому останній проти задоволення позову заперечував у повному обсязі та просив у його задоволенні відмовити, зазначивши, що позивач занизила суму доходу, на який нараховується єдиний соціальний внесок за перевіряємий період з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску за 2015 рік на 57287,49 грн., в результаті чого занизила суму єдиного соціального внеску за 2015 рік на 19878,72 грн.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 здійснює незалежну професійну діяльність як приватний нотаріус Прилуцького міського нотаріального округу за адресою: вул. Костянтинівська, 97 /1, м. Прилуки, 17500 , на підставі свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю №8632, виданого Міністерством юстиції України 26.10.2011, і реєстраційного посвідчення про реєстрацію приватної нотаріальної діяльності №112 від 21.12.2011, виданого Головним управлінням юстиції у Чернігівській області (а.с.38,41-42).

На податковому обліку позивач перебуває з 27.12.2011 (номер основної реєстрації 38094), є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиного внеску).

Базу нарахування єдиного внеску за 2015 рік позивачем визначено на підставі податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік у сумі 94591,49 грн. (валовий дохід 280775,76 грн. - витрати 186184,27 грн. = 94591,49 грн.), з якої розрахований єдиний внесок на загальну суму 12944,53 грн. за ставкою 34,7%. При цьому сума доходу, отриманого у грудні 2015 року, склала 80713,49 грн. В той же час за період з січня по серпень 2015 року задекларований дохід по 1218,00 грн. щомісяця, а з вересня по листопад 2015 року - по 1378,00 грн. щомісяця. Відповідно розмір нарахованого єдиного внеску за період з січня по серпень 2015 року - по 422,65 грн. щомісяця, з вересня по листопад 2015 року - по 478,17 грн. щомісяця, а у грудні 2015 року - 8128,82 грн. (а.с.12-13).

На підставі наказів ГУ ДФС у Чернігівській області від 05.03.2019 №487 і від 15.03.2019 №591 та направлення ГУ ДФС у Чернігівській області на перевірку від 11.03.2019 №600, відповідачем з 11.03.2019 по 19.03.2019 проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання фізичною особою, яка займається незалежною професійною діяльністю, ОСОБА_1 вимог податкового та валютного законодавства і правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 (а.с.60-61).

За результатами перевірки відповідачем складено Акт від 22.03.2019 №162/13/, в якому зафіксовані порушення позивачем підпункту 2 пункту 1 статті 7 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», підпункту 2 пункту 5 розділу 4 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 № 449, а саме: внаслідок заниження чистого оподатковуваного доходу, на який нараховується єдиний внесок, з урахуванням максимальної величини, занижено суму єдиного внеску за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 року на 19878,72 грн. (а.с.51-59).

На підставі вказаного акта перевірки ГУ ДФС у Чернігівській області 11.04.2019 винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5, якою останнє вимагало від ОСОБА_1 сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску в сумі 19878,72 грн. (отримана позивачем 12.04.2019), та рішення №5 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано до позивача штрафні санкції у сумі 7951,49 грн. (а.с.63-65).

Вважаючи оскаржувані вимогу та рішення протиправними і такими, що підлягають скасуванню, позивач звернулась до суду з позовом за захистом своїх прав та інтересів.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на наступне.

Так, предметом даного спору є визнання протиправними та скасування рішень суб`єкта владних повноважень - Головного управління ДФС у Чернігівській області щодо нарахування недоїмки та штрафних санкцій з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Установивши, що предметом оскарження є рішення суб`єкта владних повноважень, суд відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України перевіряє, чи прийняті вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

За визначенням підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначає Закон України від 08.07.2010 № 2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною другою статті 2 Закону №2464-VI визначено, що виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Водночас перелік платників та особливості сплати єдиного внеску в залежності від категорії унормовано статтею 4 Закону №2464-VІ.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Отже позивач як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність, а саме: приватну нотаріальну діяльність, є платником єдиного внеску в силу пункту 5 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI.

Приписами пункту 2 частини 1 статті 7 Закону №2464-VI встановлено, що єдиний внесок нараховується: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до пункту 11 статті 8 Закону №2464-VI єдиний внесок для платників, зазначених у пунктах 4 та 5 частини першої статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 34,7 відсотка визначеної пунктами 2 та 3 частини першої статті 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

З абзаців 4, 5 пункту 8 статті 9 Закону №2464-VI випливає, що платники єдиного внеску, зазначені у пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 1 травня наступного року. Періодом, за який такі платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний рік.

Аналогічні положення щодо звітного періоду містить Порядок формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435 та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 23.04.2015 за №460/26905.

Відповідно до підпункту 3 пункту 5 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953 (далі - Інструкція №449), платники, визначені підпунктом 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції (особи, які провадять незалежну професійну діяльність, зокрема, нотаріальну), сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 01 травня наступного року на підставі даних річної податкової декларації. При цьому враховується кількість календарних місяців, у яких отримано дохід (прибуток).

Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість календарних місяців, протягом яких він отриманий. До зазначеної суми з урахуванням максимальної величини бази нарахування єдиного внеску застосовується відповідна ставка, зазначена в пункті 3 розділу ІІІ цієї Інструкції.

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному році або окремому місяці звітного року, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Отже сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок, має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою, що забезпечує себе роботою самостійно, до органів доходів і зборів за результатами календарного року.

Так, судом встановлено вище, що базу нарахування єдиного внеску за 2015 рік позивачем визначено на підставі податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік у сумі 94591,49 грн. (валовий дохід 280775,76 грн. - витрати 186184,27 грн. = 94591,49 грн.), з якої розрахований єдиний внесок на загальну суму 12944,53 грн. за ставкою 34,7%. При цьому сума доходу, отриманого у грудні 2015 року, склала 80713,49 грн. В той же час за період з січня по серпень 2015 року задекларований дохід по 1218,00 грн. щомісяця, а з вересня по листопад 2015 року - по 1378,00 грн. щомісяця. Відповідно розмір нарахованого єдиного внеску за період з січня по серпень 2015 року - по 422,65 грн. щомісяця, з вересня по листопад 2015 року - по 478,17 грн. щомісяця, а у грудні 2015 року - 8128,82 грн. (а.с.12-13).

Також судом встановлено, що акт перевірки не містить жодних зауважень щодо своєчасності та форми подання позивачем податкової декларації про майновий стан і доходи у спірному періоді, не встановлено заниження або завищення оподатковуваного доходу. Протиправність формування показників, відображених у вказаній декларації, щодо визначення суми чистого оподатковуваного доходу чи не підтвердження такого доходу первинними документами бухгалтерського обліку контролюючим органом не встановлено.

При цьому суд враховує, що статтею 2 Закону №2464-VI встановлено виключність регулювання саме даним Законом бази нарахування єдиного внеску та остання не містить норм, які б визначали базу нарахування єдиного внеску як результат арифметичної операції ділення суми доходу, отриманого платником єдиного внеску за рік, на кількість календарних місяців.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач здійснив невірне тлумачення статті 7 Закону №2464-VI та вийшов за межі її дійсного змісту, а саме визначив базу нарахування єдиного внеску на рівні середньомісячного доходу, що не відповідає вказаним вище вимогам законодавства.

Суд зауважує, що встановлений механізм визначення суми доходу, на яку нараховується єдиний внесок, передбачає, що приватний нотаріус самостійно визначає таку суму доходу кожного місяця. Враховуючи вищенаведене, сума доходу, з якої розраховується єдиний внесок, має відповідати чистому доходу, заявленому в податковій декларації, яка подається фізичною особою, що забезпечує себе роботою самостійно, до контролюючого органу за результатами календарного року.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №820/2370/17, від 24.04.2018 у справі №816/1228/17 та від 22.08.2018 у справі №820/6686/16.

Відповідно до частини 5 статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

З огляду на вищенаведене, суд дійшов висновку, що при визначенні позивачу бази для нарахування єдиного внеску шляхом ділення річного чистого доходу на кількість календарних місяців, протягом яких він отриманий, контролюючим органом були порушені вимоги підпункту 2 пункту 1 статті 7 Закону №2464-VI, а саме чистий оподатковуваний дохід за кожний місяць протиправно завищений та не відповідає податковій декларації про майновий стан і доходи приватного нотаріуса Тарасенко В.М. за 2015 рік.

Вищевказане свідчить, що відповідач діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Законом №2464-VI, необґрунтовано, з порушенням принципу добросовісності та пропорційності, у результаті чого виніс оскаржувані рішення (вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 19878,72 грн. та рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано до позивача штрафні санкції у розмірі 7951,49 грн.), які не відповідають критеріям, визначеним у частині 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а отже є протиправними та підлягають скасуванню.

Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (частина 2 статті 77 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України).

Оскільки відповідачем не доведено правомірності винесення оскаржуваних вимоги про сплату боргу (недоїмки) та рішення про застосування штрафних санкцій, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову самозайнятої особи, яка займається приватною нотаріальною діяльністю, ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Так, згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 , яка є суб`єктом сплати судового збору, у розумінні Закону України «Про судовий збір», підлягають задоволенню повністю, то суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768,40 грн.

Керуючись статтями 227, 241-243, 246, 250,262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов самозайнятої особи, яка займається приватною нотаріальною діяльністю, ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Чернігівській області про визнання протиправними та скасування вимоги і рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Чернігівській області від 11.04.2019 №Ф-5 про сплату боргу (недоїмки) за сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у сумі 19878 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот сімдесят вісім) грн. 72 коп.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Чернігівській області від 11.04.2019 №5 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску, яким застосовано до ОСОБА_1 штрафні санкції у сумі 7951 (сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят одна) грн. 49 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Чернігівській області на користь самозайнятої особи, яка займається приватною нотаріальною діяльністю, ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 293, 295 - 297 та підпунктом 15.5 пункту 15 Розділу VII «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, через Чернігівський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: самозайнята особа, яка займається приватною нотаріальною діяльністю, ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: Головне управління ДФС у Чернігівській області, вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000, код ЄДРПОУ - 39392183.

Суддя В.В. Падій