Справа № 500/260/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/4605/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Довгої О.І.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідача - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Кременецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської обл. на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.03.2019р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Кременецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської обл. про визнання відмови протиправною, зобов`язання провести перерахунок пенсії за віком на пільгових умовах (суддя суду І інстанції: ОСОБА_2 , час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 12 год. 04 хв. 19.03.2019р., м.Тернопіль; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 22.03.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

17.01.2019р. (згідно поштового штемпеля) позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати неправомірними дії відповідача Кременецького об`єднаного управління /ОУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України Тернопільської обл. щодо відмови їй в перерахунку пенсії на пільгових умовах; зобов`язати пенсійний орган здійснити перерахунок пенсії на пільгових умовах за Списком № 2, зарахувавши до пільгового стажу наступні періоди: з 09.01.1986р. по 31.12.1986р., з 01.01.1995р. по 31.03.1995р., з 01.06.1995р. по 31.12.1999р.; стягнути з відповідача понесені нею судові витрати в розмірі сплаченого судового збору за подання позовної заяви (а.с.4-7).

Розгляд цієї справи, що віднесена процесуальним законом до справ незначної складності, проведено судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження із повідомленням (викликом) сторін.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.03.2019р. заявлений позов задоволено; визнано протиправними дії відповідача Кременецького ОУПФ України Тернопільської обл. щодо відмови в перерахунку пенсії ОСОБА_1 на пільгових умовах; зобов`язано пенсійний орган провести перерахунок пенсії позивача на пільгових умовах за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зарахувавши до пільгового стажу періоди роботи: з 09.01.1986р. по 31.12.1986р., з 01.01.1995р. по 31.03.1995р. та з 01.06.1995р. по 31.12.1999р.; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Кременецького ОУПФ України Тернопільської обл. на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. (а.с.60-62).

Не погодившись із рішенням суду, його оскаржив відповідач Кременецьке ОУПФ України Тернопільської обл., який покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, що призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.75-78).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що при обчисленні пільгового стажу позивача для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку на 4 роки були враховані пільгові довідки, які видані згідно п.7 наказу Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005р. «Про затвердження Порядку застосування Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» та підтверджують пільговий стаж за Списком № 2.

В пільгових довідках, які видані ТзОВ «Колективне підприємство «Почаївська фабрика «Пластик» за №№ 01/7 та 07 від 04.02.2013р., зазначено, що повний робочий день на посадах, які дають право на пенсію на пільгових умовах (ливарник пластмас), позивач працювала з 09.01.1986р. по 31.12.1994р. та з 01.04.1995р. по 31.05.1995р.

Також апелянтом проведено перевірку первинних документів та встановлено, що наказом № 19 від 09.01.1986р. позивач переведена на посаду ливарника пластмас з 09.01.1986р., однак згідно книги наказів про надання щорічних відпусток за наказом № 940 від 22.09.1986р. значиться посада «намотчиця», згідно книг нарахування заробітної плати посада ливарника значиться з 1987 по 1994 роки, та за квітень - травень 1995 року.

Врахувавши подані документи та дані проведеної перевірки пільгового стажу роботи, відомості довідок ТзОВ «Колективне підприємство «Почаївська фабрика «Пластик» про нарахування заробітної плати позивачу, підтверджено пільговий стаж за Списком № 2 тривалістю 08 років 02 місяці (з 01.01.1987р. по 31.12.1994р. та з 01.04.1995р. по 31.05.1995р.).

Також суд помилково на підставі показів свідків зарахував до пільгового стажу позивача періоди роботи та не взяв до уваги, що відповідно до ст.62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» показами свідків не встановлюється пільговий стаж.

Позивачем ОСОБА_1 скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому остання вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального законодавства та ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.92-94).

У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, починаючи з 15.10.2014р., позивач ОСОБА_1 отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зі зниженням пенсійного віку на 4 роки.

Пенсію призначено при стажі роботи 23 роки 11 місяців 02 дні, з яких роботи за Списком № 2 становить 08 років 02 місяці (зараховані періоди 01.01.1987р.-31.12.1991р., 01.01.1992р.-31.12.1994р., 01.04.1995р. НОМЕР_1 р.) (а.с.57).

16.07.2018р. позивач звернулася до Кременецького ОУПФ України Тернопільської обл. із заявою про проведення перерахунку пенсії, у зв`язку із тим, що в неї наявний повний пільговий стаж, необхідний для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

На вказану заяву пенсійним органом скеровано позивачу відповідь № 3668 від 27.07.2018р., в якій зазначено, що при обчислені пільгового стажу для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 4 роки, враховані пільгові довідки, які видані згідно п.7 наказу Міністерства праці та соціальної політики України № 383 від 18.11.2005р. «Про затвердження Порядку застосування Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» та підтверджують пільговий стаж за Списком № 2. В пільгових довідках, які видані ТзОВ «Колективне підприємство «Почаївська фабрика «Пластик» №№ 01/7 та 07 від 04.02.2013р. зазначено, що повний робочий день на посадах, які дають право на пенсію на пільгових умовах (ливарник пластмас) позивач працювала: з 09.01.1986р. по 31.12.1994р. та з 01.04.1995р. по 31.05.1995р. Відповідачем проведено перевірку первинних документів, якою встановлено, що наказом № 19 від 09.01.1986р. ОСОБА_1 переведена на посаду ливарника пластмас з 09.01.1986р., однак згідно книги наказів про надання щорічних відпусток, в наказі № 940 від 22.09.1986р. значиться посада «намотчиця», згідно книг нарахування заробітної плати посада ливарника значиться з 1987 по 1994 роки та за квітень - травень 1995 роки. Відтак, врахувавши подані документи, а також дані проведеної перевірки пільгового стажу роботи, відповідачем підтверджено пільговий стаж за Списком № 2 тривалістю 08 років 02 місяці (з 01.01.1987р. по 31.12.1994р. та з 01.04.1995р. по 31.05.1995р.) (а.с.10-11).

Приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції виходив з того, що на підставі представлених документів та показань свідків, трудовий стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, які передбачені Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, у період з 09.01.1986р. по 31.12.1986р., з 01.01.1995р. по 31.03.1995р. та з 01.06.1995р. по 31.12.1999р. знайшов своє відображення.

Таким чином, у позивача є наявним відповідний стаж, що дає право на перерахунок призначеної пенсії на пільгових умовах, визначеного п.«б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків, з огляду на наступне.

Відповідно до п.«б» ч.1 ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним КМ України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Посада, на якій працювала позивач, - «ливарник пластмас» передбачена Списком № 2 виробництв, цехів, професій та посад з тяжкими умовами праці, робота в яких дає право на державну пенсію та пільгових умовах та в пільгових розмірах, правом на пільгове пенсійне забезпечення, затв. постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956р. «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах», Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими і тяжкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію по віку (по старості) на пільгових умовах, затв. постановою Кабінету Міністрів СССР № 10 від 26.01.1991р.; Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. постановою Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994р. «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах».

Згідно із п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою КМ України № 637 від 12.08.1993р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

У тих випадках, коли в трудовій книжці немає відомостей, що підтверджують право на пенсію на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. (п.20 вказаного Порядку).

Звідси, коли йдеться про підтвердження роботи в особливо шкідливих і шкідливих умовах праці за Списками № 1 і № 2, такі довідки є необхідними, оскільки в трудових книжках не зазначається, в яких умовах працювали особи, та не вказується, чи були такі особи зайняті певними роботами або на певних виробництвах протягом повного робочого дня.

Обов`язковість подання такої довідки під час звернення за пенсією за віком передбачена пп.2 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затв. постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

У довідці мають бути вказані: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування (або номери) Списків, якими передбачено ці роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Видавати такі довідки мають право винятково підприємства, на яких працювала особа, або їх правонаступники. Якщо правонаступника немає, підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, встановленої для окремих категорій працівників, здійснюється в порядку, визначеному ПФ України (постанова правління № 18-1 від 10.11.2006р.) за погодженням з Мінпраці та Мінфіном, відповідними комісіями, що створені при головних управліннях ПФ України в кожній області.

Таким чином, наявний запис в трудовій книжці, без підтвердження уточнюючими документами, не означає, що в особи є беззаперечне право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Підставою для зарахування періоду роботи до пільгового стажу є наявність професії (посади) та виробництва у відповідному Списку, а також підтвердження відповідних умов праці працівника за результатами атестації робочих місць за умовами праці впродовж повного робочого дня (не менш ніж 80 відсотків), установленого для такого виробництва, робіт, професій та посад.

Відсутність хоча б однієї з цих умов не дає права працівникові на таку пенсію (зарахування періоду роботи до пільгового стажу, перерахунок пенсії на пільгових умовах).

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затв. постановою КМ України № 442 від 01.08.1992р., та розробленими на виконання постанови КМ України № 442 від 01.08.1992р. Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затв. постановою Міністерства праці України № 41 від 01.09.1992р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Основна мета атестації, як випливає із зазначених нормативних актів, полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з п.4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затв. постановою КМ України № 442 від 01.08.1992р., та пп.1.5 п.1 Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затв. постановою Міністерства праці України № 41 від 01.09.1992р., періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років.

Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Результати атестації використовуються при встановленні пенсій за віком на пільгових умовах, пільг і компенсацій за рахунок підприємств та організацій, обґрунтуванні пропозицій про внесення змін і доповнень до Списків №№ 1 і 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, а також для розробки заходів щодо поліпшення умов праці та оздоровлення працюючих.

Відповідно до п.3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затв. наказом Міністерства праці України № 383 від 18.11.2005р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

У п.4.2 зазначеного Порядку застосування списків йдеться про те, що результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умов і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Атестація має проводитися у передбачені п.4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затв. постановою КМ України № 442 від 01.08.1992р., строки, а відповідальність за своєчасність та якість її проведення покладається на керівника підприємства, організації.

Комплексний аналіз норм Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затв. постановою КМ України № 442 від 01.08.1992р., дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до п.«а» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Таким чином, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу, а відтак на перерахунок пенсії на пільгових умовах.

Як вбачається із трудової книжки позивача НОМЕР_2 , ОСОБА_1 09.01.1986р. відповідно до наказу № 19 була переведена на посаду ливарника пластмас у Почаївській фабриці госппобуттоварів (перейменовану на Почаївську фабрику «Пластик», в подальшому реорганізовану в Товариство з обмеженою відповідальністю «Колективне підприємство «Почаївська фабрика «Пластик», яке являється правонаступником Почаївської фабрики «Пластик») та відповідно до наказу № 50 звільнена 05.02.2002р. у зв`язку із скороченням чисельності штатів (п.1 ст.40 КЗпП України) (а.с.12-13).

Наведена обставина стверджується довідкою № 01/89 від 20.07.2015р., виданою на підставі книг наказів за 1986 pік та 2002 pік (а.с.19).

Також факт роботи позивача в Колективному підприємстві «Почаївська фабрика «Пластик» на вказаній посаді підтверджується довідками №№ 07 та 01/7 від 04.02.2013р. про характер виконуваної роботи на посадах, які дають право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2, відповідно до яких ОСОБА_1 працювала повний робочий день з 09.01.1986р. по 31.12.1994р. та з 01.04.1995р. по 31.05.1995р. (а.с.17-18).

Окрім цього, атестація робочих місць на підприємстві, де працювала позивач, була проведена у 1994 році, що підтверджується наказом № 100 від 30.08.1994р. «Про затвердження переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій, посад, працівникам, яких підтверджується право на пільги та компенсації робочих місць (а.с.20) та в 1999 році, що стверджується наказом № 41 від 02.08.1999р. «Про затвердження переліку робочих місць, виробництв, робіт, професій і посад, працівникам яких підтверджується право на пільги та компенсації за результатами проведеної атестації робочих місць за умовами праці» (а.с.22-23).

Також під час розгляду справи суд першої інстанції підставно врахував показання свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Згідно показань свідка ОСОБА_3 він працював разом із позивачем з 1985 року по 1986 рік в одному цеху 8-годинний повний робочий день, де ОСОБА_1 працювала ливарником.

Відповідно до показань свідка ОСОБА_4 , він працював ливарником разом із позивачем з 1986 року 8-годинний робочий день.

Доводи апелянта про неможливість підтвердження показами свідків пільгового стажу колегія суддів відхиляє, оскільки такі обмеження передбачені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затв. постановою КМ України № 637 від 12.08.1993р., та стосуються виключно дій пенсійних органів щодо підтвердження пільгового стажу.

Покликання апелянта на те, що перевіркою первинних документів підприємства було встановлено, що наказом № 9 від 09.01.1986р. позивач переведена на посаду ливарника пластмас з 09.01.1986р., однак згідно книги наказів про надання щорічних відпусток наказом № 940 від 22.09.1986р. значиться посада «намотчиця», а також згідно книг нарахування заробітної плати посада ливарника значиться з 1987 по 1994 роки та за квітень-травень 1995 року, колегія суддів відхиляє, оскільки сукупністю зібраних по справі доказів достовірно підтверджено, що ОСОБА_1 дійсно, починаючи з 09.01.1986р., обіймала посаду ливарника пластмас.

Отже, на підставі представлених документів та показань свідків, стаж роботи ОСОБА_1 на посадах, які передбачені Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, за періоди з 09.01.1986р. по 31.12.1986р., з 01.01.1995р. по 31.03.1995р. та з 01.06.1995р. по 31.12.1999р. знайшов своє відображення.

Оскільки у позивача є наявним відповідний стаж, така обставина дає право на перерахунок призначеної пенсії на пільгових умовах.

В частині решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими позовні вимоги задоволені у визначений спосіб.

Оцінюючи в сукупності наведені обставини справи, виходячи з вищевказаних положень нормативно-правових актів, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, через що останній підлягає до задоволення, із вищевказаних мотивів.

За правилами ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги належить покласти на апелянта Кременецьке ОУПФ України Тернопільської обл.

Окрім цього, у зв`язку із недоплатою повного розміру судового збору за подання апеляційної скарги підлягає стягненню з апелянта Кременецького ОУ ПФ України Тернопільської обл. в дохід державного бюджету сума недоплаченого судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги в розмірі 95 грн. 40 коп.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ст.310, ч.2 ст.313, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кременецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської обл. на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19.03.2019р. в адміністративній справі № 500/260/19 залишити без задоволення, а вказане рішення суду без змін.

Стягнути з апелянта Кременецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської обл. (47003, Тернопільська обл., м.Кременець, вул.В.Чорновола, 2, ) в дохід державного бюджету (отримувач коштів УК у Галицькому районі м.Львова; код отримувача 38007573; банк отримувача Казначейство України (ел.адм.подат.); код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача № 1057, код класифікації доходів бюджету 22030101) суму недоплаченого судового збору за подання до адміністративного суду апеляційної скарги в розмірі 95 (дев`яносто п`ять) грн. 40 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку лише у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення; у випадку оголошення судом апеляційної інстанції лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
О. І. Довга

Дата складення повного судового рішення: 30.05.2019р.