Справа № 808/805/17
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ПОЗОВНОЇ ЗАЯВИ БЕЗ РОЗГЛЯДУ

29 травня 2019 року о/об 12 год.17 хв.Справа № 808/805/17 провадження СН/280/20/19
м. Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., за участі секретаря судового засідання Малої Т.Ю. розглянувши у підготовчому засіданні, в режимі відеоконференції, питання щодо залишення без розгляду позовної заяви

За позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, вул. О.Матросова, 29, ),

до Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, вул. О.Матросова, 29, )

про визнання протиправними та скасування пунктів висновку службового розслідування, скасування висновків перевірки та зобов`язання провести повторне службове розслідування,-

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

(діє на підставі ордеру серія ЗП №081193)

представника позивача - Самофал Ю.В.

(діє на підставі доручення від 21 лютого 2017 року № ММЦ-189)

представника відповідача 1,2 - Кравченко О.М.

(діє на підставі довіреності № 65/35 від 25 лютого 2019 року)

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Запорізькій області (далі відповідач 1), Головного управління Національної поліції в Запорізькій області (далі відповідач 2), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними та скасувати наступні пункти викладені у висновку службового розслідування, проведеного та затвердженого 08 грудня 1998 року УМВС України в Запорізькій області, як такі що не відповідають фактичним обставинам події, яка мала місце 24 жовтня 1998 року - п.2.причиною ДТП в наслідок якого ОСОБА_1 зазнав тілесних ушкоджень (компресійний оскольчатий перелом - вивих Д6-Д7 позвонків, анатомічний перерив спинного мозку на цьому рівні, нижня параплегія, порушення функцій тазових органів по типу затримки, лівосторонній плеврит) є порушенням ним, як особи, що здійснювала керування механічним транспортним засобом вимог п.п.12.1 та 12.3 Правил дорожнього руху України; -п.3.тілесні ушкодження отримані ОСОБА_1 під час проходження служби в ОВС, при обставинах не пов`язаних з виконанням службових обов`язків;

- скасувати висновок за матеріалами перевірки, проведеної за відомостями, викладеними у звернені Коноза Василя ОСОБА_3 , затверджені Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області 14 грудня 2016 року;

- зобов`язати ліквідаційну комісію ГУМВС України у Запорізькій області провести повторне службове розслідування за фактом ДТП за участю ОСОБА_1 від 24 жовтня 1998 року.

28 лютого 2019 року Верховним судом касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2017 року у справі № 808/805/17 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційним судом визначено щодо передчасності висновку суду першої інстанції про наявність підстав визнавати поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду (з 1998 по 2017 рік).

Справа №808/805/17, автоматизованою системою документообігу суду 10 квітня 2019 року передана на розгляд судді Татаринову Д.В.

Ухвалою суду 15 квітня 2019 року у справі призначено підготовче засідання на 15 травня 2019 року.

Ухвалою суду від 15 травня 2019 року підготовче засідання відкладено до 29 травня 2019 року.

25 квітня 2019 року від представника Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Запорізькій області до суду надійшло клопотання, в якому останній просить суд залишити позовну заяву без розгляду, оскільки позивач не надав доказів про наявність непереборних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що заважали звернутись до суду з моменту виникнення права на таке звернення упродовж більше, ніж 18 років.

Позивач та його представники проти залишення позовної заяви без розгляду заперечили з підстав викладених в клопотанні. Позивач на вказівку Верховного суду, щодо обґрунтування пропуску строку звернення до суду зазначає, що оскаржує висновок службового розслідування з яким він ознайомився у 2016 році (в матеріалах справи є документи, які підтверджують цей факт) і при ознайомленні виявив порушення своїх прав та інтересів і звернувся до суду згідно вимог КАС України. Також зазначає про те, що позивач не був ознайомлений з матеріалами службового розслідування, як то передбачено чинним законодавством. Крім того, вказує, що жодної відмітки та доказу про те, що ОСОБА_1 відмовився від ознайомлення, або що йому було запропоновано ознайомитись з матеріалами службового розслідування, а він відмовився від ознайомлення немає.

Виконуючи вказівку Верховного Суду, розглядаючи клопотання представника Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Запорізькій області, суд зазначає про наступне.

Відповідно до частини 1 статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом - проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням.

За змістом частини 1 статті 99 КАС України (у редакції чинній до 15 грудня 2017 року) звернення позивача до суду та розгляду справи в судах першої й апеляційної інстанцій, адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 2 зазначеної статті 99 КАС України (у редакції чинній до 15 грудня 2017 року).

Частиною 3 статті 99 КАС України (у редакції чинній до 15 грудня 2017 року) обумовлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно з частиною 1 статті 100 КАС України (у редакції чинній до 15 грудня 2017 року) адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд на підставі позовної заяви та доданих до неї матеріалів не знайде підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, про що постановляється ухвала.

Аналогічне визначено й Кодексом адміністративного судочинства у новій редакції.

За правилами частини 2 статті 122 КАС України визначено, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

28 лютого 2019 року Верховним судом касаційну скаргу позивача задоволено частково, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 липня 2017 року у справі № 808/805/17 скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Вказівкою Верховного суду визначено передчасність висновку суду першої інстанції про наявність підстав визнавати поважними причини пропуску позивачем строку звернення до суду (з 1998 по 2017 рік).

Суду першої інстанції вказано на необхідність дослідити докази щодо наявності обставин, які би свідчили про відсутність у позивача об`єктивної можливості дізнатись про порушення його прав (інтересів) упродовж більше, ніж 18 років.

Суд звертає увагу на те, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи ( частина 1 статті 72 КАС України).

Разом з тим, ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (частина 2 статті 72 КАС України).

Так, позивачем, як доказ поважності пропуску строку звернення до суду з позовною заявою надано виписку з медичної карти ОСОБА_1 , складену самим позивачем.

Суд не приймає до уваги такий доказ, як поважність пропуску строку звернення до суду, оскільки по-перше така виписка складена особисто позивачем і до матеріалів справи не надано копій такої медичної карти для перевірки інформації зазначеної ОСОБА_1 , а по- друге відповідно до зазначеної в цій виписці інформації у позивача не було непереборної сили звернутися до суду, оскільки з 2000 року по 2019 рік ОСОБА_1 проходив рентген та звертався за консультаціями до лікаря.

Такі звернення у позивача були починаючи, як з 2000 року так і по день звернення до суду (30 березня 2017 року), а також по день розгляду справи станом на 28 січня 2019 року.

Тому обставини не звернення, якщо виходити з виписки з медичної картки позивача, є однаковими та не заважали йому звернутися до суду починаючи з 2000-го року.

На підтвердження часу перебування у лікарні позивачем надано витяги з історії хвороби № 3072/586 від 03 листопада 1998 року, № 14778. За вказаними медичними документами час перебування позивача у лікарні визначено з 24 жовтня 1998 року по 20 листопада 1998 року.

Разом з тим, в судовому засіданні, позивач пояснив суду, що необхідністю ознайомлення з матеріалами службового розслідування у 2016 році виявилась порада знайомих, які перебували з позивачем у лікувальному закладі в 2016 році. Зазначене свідчить, що позивачем до 2016 року не вчинено намагань звернутися до суду з позовною заявою.

Також позивач пояснив, що він не згоден з висновком викладеним у висновку службового розслідування від 08 грудня 1998 року про вчинення ним порушень Правил дорожнього руху України та отримання тілесних ушкоджень під час проходження служби в ОВС, при обставинах, не пов`язаних з виконанням службових обов`язків.

Але, постановою воєнно-лікарської комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області №1, ще 19 січня 1999 року підтверджено висновок службового розслідування, що травма старшого лейтенанта міліції ОСОБА_1 . отримана внаслідок нещасного випадку, ні, не пов`язаного з виконанням службових обов`язків.

Стосовно часу отримання та ознайомлення з вказаною постановою позивачем не надано суду однозначної відповіді та повідомлено, що вона отримана у неофіційний спосіб.

Наявність постанови воєнно-лікарської комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області №1 від 19 січня 1999 року свідчить про обізнаність позивача щодо отримання ним тілесних ушкоджень при обставинах, не пов`язаних з виконанням службових обов`язків з 1999 року.

Суд звертає увагу на те, що при встановленні строків звернення до суду норми процесуального закону законодавцем встановлено так, що строк звернення до суду виходить не тільки з безпосередньої обізнаності особи про факти порушення її прав, а й об`єктивної можливості цієї особи знати про ці факти.

Позивач посилається на те, що посадова особа при проведенні службового розслідування зобов`язана ознайомити із затвердженим висновком службового розслідування особу, у відношенні якої воно проводилося.

Однак суд не погоджується з такою позицією позивача, оскільки у відповідності до пункту 14.8. «Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України», затвердженої наказом МВС України № 552 від 06 грудня 1191 року, посадова особа при проведенні службового розслідування зобов`язана ознайомити із затвердженим висновком службового розслідування особу, у відношенні якої воно проводилося за бажанням на те останньої.

Тобто, у посадової особи, яка проводить службове розслідування, обов`язкок ознайомлення позивача з висновком виникає тільки після наявного бажання для ознайомлення особи, у відношенні якої воно проводилось.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами №22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»).

Зважаючи на встановлені судом обставини справи, позивачем не надано доказів які б підтвердили причини пропуску позивачем строку звернення до суду (з 1998 по 2017 рік) як поважні.

Дійсно, хвороба позивача, отримані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди травми, тощо можуть зумовити неможливість вчасного звернення до суду. Однак, у матеріалах справи відсутні докази та належні, достатні обґрунтування щодо наявності обставин, які би свідчили про відсутність у позивача об`єктивної можливості дізнатись про порушення його прав (інтересів) упродовж більше, ніж 18 років.

Належних, допустимих та достатніх доказів на підтвердження існування обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, для звернення до суду, після перебування у лікарні та певного необхідного періоду реабілітації, позивач суду не надав.

У справі Європейського суду з прав людини «Стаббігс та інші проти Великобританії» визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У рішенні «Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії» від 25 січня 2000 року Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Згідно частини 3 статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Право суду на постановлення ухвали про залишення позовної заяви без розгляду за результатами підготовчого засідання закріплене в пункті 1 частини 2 статті 183 КАС України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача щодо визнання причини пропущення строку звернення до суду поважною та його поновлення, у зв`язку з цим суд вважає, що клопотання представника Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Запорізькій області про залишення позовної заяви без розгляду знаходить своє обґрунтування та підтвердження матеріалами справи, через що суд приходить до висновку про задоволення клопотання, а позовна заява підлягає залишенню без розгляду на стадії підготовчого провадження.

Керуючись статтями 122, 123, 171, 181, 241, 243, 248 КАС України,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Запорізькій області про залишення позовної заяви без розгляду - задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Запорізькій області, Головного управління Національної поліції в Запорізькій області про визнання протиправними та скасування пунктів висновку службового розслідування, скасування висновків перевірки та зобов`язання провести повторне службове розслідування залишити без розгляду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається: adm.zp.court.gov.ua/sud0870/.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення ухвали у повному обсязі.

Ухвалу складено у повному обсязі та підписано 31 травня 2019 року.

Суддя Д.В. Татаринов