Справа № 731/191/19
Суддя: Семенченко О. М.
Дата ухвалення: 2019-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №731/191/19
Провадження №2-а/731/7/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2019 року Варвинський районний суд Чернігівської області

в складі судді Семенченка О.М.,

з участю секретаря Трохименко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Варва в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до начальника СРПП № 2 Варвинського відділення поліції Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Гаврика Ігоря Євгенійовича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

25 квітня 2019 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 31 березня 2019 року начальником СРПП № 2 Варвинського відділення поліції Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Гавриком І.Є. було винесено постанову серії ДПО18 за №443963 від 31 березня 2019 року про притягнення його до адміністративної відповідальності та застосування адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП. Відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_1 31 березня 2019 року, о 18 год. 05 хв., в смт Варва Чернігівської області, по вул. Космонавтів, 31, керуючи транспортним засобом Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , не був пристебнутий ременем безпеки та після зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.9 «б» ПДР України. Позивач зазначає, що 31 березня 2019 року його дійсно зупинили працівники поліції, після чого він з`їхав з дороги, ввімкнув світлову сигналізацію, вимкнув двигун, відстебнув ремені безпеки та вийшов з автомобіля. Поліцейський пояснив, що зупинив його тому, що він швидко їхав, хоча приладу для вимірювання швидкості у працівників поліції не було. Коли він заперечив щодо перевищення швидкості, поліцейський сказав, що він не був пристебнутий ременем безпеки та після зупинки транспортного засобу не включив аварійну світлову сигналізацію. При цьому вправа про адміністративне правопорушення не розглядалась. Більш того, він навіть не знав, що складалась постанова про накладення адміністративного стягнення, аж поки не отримав її по пошті. Крім того, відповідальність за порушення правил користування ременями безпеки передбачена ч. 2 ст. 121 КупАП, а ч. 2 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку. За таких обставин позивач вважає безпідставним притягнення його до адміністративної відповідальності, оскільки жодного з правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 122 КупАП він не вчиняв.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідач, начальник СРПП № 2 Варвинського відділення поліції Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Гаврик І.Є. , в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відзиву на позовну заяву чи заяв з процесуальних питань від відповідача не надійшло.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

Як вбачається з постанови про накладення адміністративного стягнення серії ДПО18 за №443963, ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень. Відповідно до оскаржуваної постанови ОСОБА_1 31 березня 2019 року, керуючи автомобілем Ford Focus, д.н.з. НОМЕР_1 , обладнаним засобами пасивної безпеки, не був пристебнутий ременем безпеки, чим порушив п. 2.3 «в» ПДР, та після зупинки транспортного засобу на вимогу поліцейського не ввімкнув аварійну світлову сигналізацію, чим порушив п. 9.9 «б» ПДР України.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

Позивачем вказано, що в оскаржуваній постанові викладено обставини, які не відповідають дійсності, адже він не порушував правил дорожнього руху.

Відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України.

Частиною 2 статті 122 КУпАП встановлено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Отже, диспозиція частини 2 ст. 122 КУпАП не містить правопорушень, викладених у постанові №443963 щодо позивача ОСОБА_1 Таким чином, відсутня сама подія правопорушення, на яку вказує ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно зі ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частина 5 ст. 77 КАС України визначає, що якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів.

На необхідність справедливого розгляду справ звертає увагу і ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідач не направив до суду відзиву на позовну заяву. Докази, передбачені ст. 72 КАС України та ст. 251 КУпАП, на підтвердження правомірності постанови відповідача про накладення адміністративного стягнення на позивача в матеріалах справи відсутні, а позивач заперечує факт вчинення ним адміністративного правопорушення.

Отже, відповідач не надав суду жодних доказів, які б підтверджували правомірність його дій, не спростував викладені позивачем обставини, тим самим не довів правомірність прийнятого ним рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, що вказує на порушення відповідачем прав позивача. З огляду на встановлені обставини суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що дії відповідача по складанню постанови про адміністративне правопорушення щодо позивача за ч. 2 ст. 122 КУпАП, є неправомірними, постанова про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень є незаконною, а тому підлягає скасуванню.

Зважаючи на наведене, суд вважає за можливе задовольнити позов та скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 72, 77, 229, 246, 286 КАС України, ст. 251, 283-284, 288, 289, 293 КУпАП, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) до начальника СРПП № 2 Варвинського відділення поліції Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Гаврика Ігоря Євгенійовича (юридична адреса: 17600, Чернігівська область, смт Варва, вул. Пилипенка, буд. 1) про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Скасувати постанову начальника СРПП № 2 Варвинського відділення поліції Прилуцького відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Гаврика Ігоря Євгенійовича серії ДПО18 №443963 від 31 березня 2019 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності та застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 гривень за порушення ч. 2 ст. 122 КУпАП, а провадження по справі про адміністративне правопорушення закрити.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через Варвинський районний суд Чернігівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя О.М. Семенченко