Справа № 263/10076/17
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

28 травня 2019 року справа № 263/10076/17

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю за виконанням постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року в адміністративній справі № 263/10076/17 за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Маріуполя Донецької області (далі - Управління), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовної заяви зазначила, що вона є пенсіонером з 1998 року за віком. До лютого 2015 року перебувала на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Пролетарському районі міста Донецька. У зв`язку з набранням чинності Постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №595, якою затверджений тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей, у населеному пункті, де мешкала позивач, було припинено здійснення повноважень відповідним органом Пенсійного фонду України, а також зупинено здійснення повноважень відокремленим органом Пенсійного фонду України, зупинені до моменту повернення окупованої території під контроль органів державної влади з державного бюджету, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування. З 21 жовтня 2015 року її постановлено на облік до Управління Пенсійного фонду України Жовтневого району м. Маріуполя, саме з цього часу та до квітня 2017 року відповідач нараховував пенсію та перераховував його на картковий рахунок. У квітні 2017 року на картковий рахунок позивача не була зарахована щомісячна пенсія. Позивач вважає, що відповідач грубо порушив охоронювані Конституцією України та законом України права позивача, отже просила суд:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у невиплаті з квітня 2017 року пенсії позивачу;

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про зупинення виплати пенсії позивачу;

- зобов`язати відповідача поновити виплату пенсії позивачу та утриматися від подальшого зупинення її виплати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року апеляційну скаргу позивача - задоволено частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 березня 2018 року у справі № 263/10076/17 - скасовано та прийнято нову постанову.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради, про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Визнано дії Управління про припинення виплати пенсії позивачу неправомірними.

Зобов`язано відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 призначену пенсію, починаючи з квітня 2017 року.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

25 квітня 2019 року на адресу Першого апеляційного адміністративного суду надійшло клопотання позивача про встановлення судового контролю в порядку, передбаченому статтею 382 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Першим апеляційним адміністративним судом витребувано справу № 263/10076/17 із суду першої інстанції для розгляду вказаної заяви.

Всі особи, які беруть участь у справі, до апеляційного суду не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та заяву ОСОБА_1 про встановлення судового контролю, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Частина 2 статті 14 КАС України передбачає, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Зі змісту поданої заяви вбачається, що ОСОБА_1 просить встановити судовий контроль щодо виконання судового рішення у справі № 263/10076/17, питання якого врегульовано статтею 382 КАС України.

Судовий контроль є формою забезпечення виконання судових рішень.

Відповідно до статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Вказані норми кореспондують положення пункту 1 частини 6 статті 246 КАС України та підпункту «ґ» пункту 4 частини 1 статті 322 цього Кодексу, згідно з якими у резолютивній частині постанови суду першої чи апеляційної може бути встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

З системного аналізу вищенаведених правових норм можна дійти висновку, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем, можливо лише під час ухвалення судового рішення під час розгляду справи по суті.

Як убачається з матеріалів справи, ані рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 березня 2018 року (яким було відмовлено у задоволені позовних вимог), ані постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 20 листопада 2018 року у справі № 263/10076/17 на відповідача не було покладено обов`язку подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, питання про встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень під час прийняття рішень у цій справі не вирішувалося.

Таким чином, зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання постанови, є правовим наслідком судового рішення і саме в його резолютивній частині повинно бути визначено обов`язок подати звіт, оскільки встановити судовий контроль за невиконанням рішення суб`єктом владних повноважень - відповідачем у справі суд першої чи апеляційної інстанції може лише під час прийняття постанови у справі.

КАС України не передбачено порядку та можливості зобов`язання суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання судового рішення після закінчення розгляду справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 826/18826/14 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 76884200).

Також, колегія суддів зазначає, що статтею 382 КАС України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 14 травня 2018 року у справі № 820/4283/17 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 74002808).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що при поданні позову та апеляційної скарги ОСОБА_1 подання звіту про виконання судового рішення не вимагала, що також підтверджує відсутність підстав для задоволення такої заяви позивача.

Така позиція узгоджується з висновком Верховного Суду, який викладено в постанові Верховного Суду від 21 червня 2018 року у справі № 826/11347/14 (реєстраційний номер рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень 74870703).

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для задоволення заяви про встановлення судового контролю.

Керуючись ст.246, ст.311, ст.321, ст. 325, ст. 328, ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення судового контролю.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28 травня 2019 року.

Колегія суддів: І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук