Справа № 280/2412/19
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2019-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

24 травня 2019 рокуСправа № 280/2412/19 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши заяву представника позивача про забезпечення адміністративного позову у справі за позовом Державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» (далі позивач) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати припис про усунення виявлених порушень від 12.04.2019 №ЗП1463/574/АВ/П, винесений ГУ Держпраці у Запорізькій області;

визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими особами від 25.04.2019 №ЗП1463/574/АВ/П/ТД-ФС, винесену ГУ Держпраці у Запорізькій області.

Крім того, разом з позовною заявою, позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд:

заборонити ГУ Держпраці у Запорізькій області та його посадовим особам пред`являти як виконавчий документ на примусове виконання в порядку Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку виконання рішень про стягнення коштів держаного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845, постанову про накладення штрафу уповноваженими особами від 25.04.2019 №ЗП1463/574/АВ/П/ТД-ФС, винесену ГУ Держпраці у Запорізькій області, про стягнення з позивача на користь бюджету в розмірі 2 503 800,00 грн.;

заборонити будь-яким іншим особам, в тому числі, але не виключного, органам, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, безспірне списання коштів з будь-яких банківських та казначейських рахунків боржника.

В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що він не погоджується з правомірністю прийняття відповідачем постанови від 25.04.2019 №ЗП1463/574/АВ/П/ТД-ФС, якою на позивача накладено штраф в розмірі 2 503 800,00 грн., що зумовило звернення до суду. Разом з тим, звернення з позовом до суду не зупиняє дію оскаржуваної постанови, у зв`язку з чим існує очевидна небезпека стягнення з позивача грошових коштів в розмірі 2 503 800,00 грн. у примусовому порядку, а також існує небезпека накладення арешту на кошти та майно підприємства. Просить задовольнити заяву.

За правилами частини 1 статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву про забезпечення позову та додані до неї письмові докази, суд дійшов висновку, що заява не підлягає задоволенню, з огляду наступне.

Відповідно до ч.1 ст.150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

За приписами частини 1 статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб (ч.2 ст.151 КАС України).

Згідно із ч.2 ст.150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Суд зазначає, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до вирішення адміністративної справи визначених законом заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Тобто інститут забезпечення адміністративного позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення, прийнятого в адміністративній справі.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (постанова Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22.12.2006).

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що забезпечення позову шляхом заборони ГУ Держпраці у Запорізькій області та його посадовим особам пред`являти як виконавчий документ на примусове виконання та заборони будь-яким іншим особам, в тому числі, але не виключного, органам, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, безспірне списання коштів з будь-яких банківських та казначейських рахунків боржника, не узгоджується із завданнями забезпечення позову та не є співмірними із заявленими позивачем вимогами, а тому відсутні підстави для забезпечення позову шляхом про який просить позивач.

В свою чергу, суд зазначає, що постанова про накладення штрафу від 25.04.2019 №ЗП1463/574/АВ/П/ТД-ФС є виконавчим документом та може бути пред`явлений до органів Державної виконавчої служби для його примусового виконання. При цьому, суд звертає увагу, що ГУ Держпраці не стягувався з позивача штраф, а лише накладено відповідний штраф, який у разі несплати у добровільному порядку стягується через органи ДВС.

Враховуючи викладене та те, що звернення до суду не зупиняє дію оскаржуваного рішення, суд приходить до висновку, що проведення виконавчих дій з примусового виконання постанови від 25.04.2019 №ЗП1463/574/АВ/П/ТД-ФС може призвести до того, що в разі задоволення судом позовних вимог за результатами розгляду даної адміністративної справи, позивачу доведеться докласти значних зусиль та витрат для відновлення порушеного права, у тому числі щодо повернення примусово стягнутих коштів, зокрема шляхом можливого ініціювання інших судових проваджень.

Також, суд дійшов висновку, що за результатами примусового виконання вищевказаного рішення на позивача може бути також покладено додаткові витрати пов`язані з примусовим виконанням постанови про накладення штрафу, у вигляді виконавчого збору, витрат виконавчого провадження.

При цьому, суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до п.2 ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що належним способом забезпечення адміністративного позову є зупинення стягнення за виконавчим документом постановою про накладення штрафу уповноваженими особами від 25.04.2019 №ЗП1463/574/АВ/П/ТД-ФС, що видана Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області.

На переконання суду, забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим документом не буде порушувати права ГУ Держпраці у Запорізькій області та не буде перешкоджати виконанню покладених на зазначений орган повноважень, та в свою чергу дозволить уникнути передчасного, до вирішення справи по суті, стягнення з позивача штрафу.

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про забезпечення адміністративного позову.

Керуючись ст.ст. 150-157, 241, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Державної установи «Софіївська виправна колонія (№55)» (70002, Запорізька область, Вільнянський район, м.Вільнянськ, вул. Металістів, 1, ) про забезпечення позову задовольнити частково.

Зупинити стягнення за виконавчим документом постановою про накладення штрафу уповноваженими особами від 25.04.2019 №ЗП 1463/574/АВ/П/ТД-ФС, що видана Головним управлінням Держпраці у Запорізькій області, до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №280/2412/19.

В задоволенні решти заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені ст.ст.294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя І.В. Новікова