Справа № 640/3423/19
Суддя: Вовк П.В.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 травня 2019 року № 640/3423/19

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Сінево Україна»

до Офісу великих платників податків ДФС

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

Суддя - Вовк П.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшов позов товариства з обмеженою відповідальністю «Сінево Україна» (далі також - ТОВ «Сінево Україна», позивач) до Офісу великих платників податків ДФС (далі також - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача № від 10 грудня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про відсутність з його боку порушень вимог податкового законодавства, які були виявлені під час проведення камеральної перевірки ТОВ «Сінево Україна», та наявність яких стала підставою для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, в якому він просить відмовити в задоволенні заявлених ТОВ «Сінево Україна» позовних вимог з огляду на відповідність вимогам законодавства оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

29 березня 2019 року позивачем було надано суду відповідь на відзив, яку аргументовано безпідставність позиції відповідача, викладену у наданому відзиві на позовну заяву.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Як вбачається з матеріалів справи, співробітниками відповідача 20 листопада 2018 року було проведено камеральну перевірку ТОВ «Сінево Україна» щодо своєчасності реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних за період з 01 червня 2017 року по 01 жовтня 2018 року.

За результатом здійснення такої перевірки було складено акт № 3556/28-10-44-04/34709124 від 20 листопада 2018 року, за висновками якого встановлено порушення позивачем вимог п. 201-10 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України), а саме граничних термінів реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкових накладних, перелік яких зазначено в акті перевірки.

На підставі висновків акту перевірки, відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення від 10 грудня 2018 року № , яким на позивача накладено штраф на суму 5 940 944, 39 грн.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог виходячи з наступного.

Відповідно до пункту 1.2 Переліку закладів охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28 жовтня 2002 року № 385, діагностичні центри (різного профілю) відносяться до амбулаторно-поліклінічних закладів охорони здоров`я.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є закладом охорони здоров`я (діагностичний центр) який здійснює надання медичних послуг, що підтверджується ліцензією серії АГ № 599651 від 18 січня 2012 року та Акредитаційним сертифікатом серії МЗ № 12850 від 06 квітня 2016 року.

У період з 01 червня 2017 року по 01 жовтня 2018 року позивачем складались та реєструвались в Єдиному реєстрі податкових накладних наступні зведені податкові накладні: № 272 від 30 вересня 2017 року (зареєстрована 17 жовтня 2017 року); № 270 від 30 вересня 2017 року (зареєстрована 17 жовтня 2017 року); № 271 від 30 вересня 2017 року (зареєстрована 17 жовтня 2017 року); № 278 від 31 жовтня 2017 року (зареєстрована 17 листопада 2017 року); № 279 від 31 жовтня 2017 року (зареєстрована 17 листопада 2017 року); № 279 від 31 грудня 2017 року (зареєстрована 18 січня 2018 року); № 280 від 31 грудня 2017 року (зареєстрована 17 січня 2018 року); № 274 від 31 січня 2018 року (зареєстрована 16 лютого 2018 року); № 273 від 31 січня 2018 року (зареєстрована 16 лютого 2018 року); № 279 від 31 березня 2018 року (зареєстрована 16 квітня 2018 року); №280 від 31 березня 2018 року (зареєстрована 16 квітня 2018 року); № 293 від 30 квітня 2018 року (зареєстрована 16 травня 2018 року); № 317 від 31 травня 2018 року (зареєстрована 18 червня 2018 року); № 318 від 31 травня 2018 року (зареєстрована 18 червня 2018 року); № 314 від 30 червня 2018 року (зареєстрована 17 липня 2018 року); № 313 від 30 червня 2018 року (зареєстрована 17 липня 2018 року); № 310 від 31 липня 2018 року (зареєстрована 16 серпня 2018 року); № 312 від 31 липня 2018 року (зареєстрована 16 серпня 2018 року); № 309 від 31 серпня 2018 року (зареєстрована 17 вересня 2018 року); № 308 від 31 серпня 2018 року (зареєстрована 17 вересня 2018 року); № 295 від 30 вересня 2018 року (зареєстрована 19 жовтня 2018 року); № 294 від 30 вересня 2018 року (зареєстрована 19 жовтня 2018 року).

Відповідно до п. 201.10 статті 201 ПК України (тут і далі нормативно правові акти наведені в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку-продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкові накладні, які не надаються покупцю, а також податкові накладні, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків:

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені;

для податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені;

для розрахунків коригування, складених постачальником товарів/послуг до податкової накладної, що складена на отримувача - платника податку, в яких передбачається зменшення суми компенсації вартості товарів/послуг їх постачальнику, - протягом 15 календарних днів з дня отримання такого розрахунку коригування до податкової накладної отримувачем (покупцем).

У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з цим Кодексом.

Так, п. 120-1.1 статті 120-1 ПК України передбачено, що порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю), складеної на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 та 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:

10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;

20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;

30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;

40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;

50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних / розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.

Системний аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних є підставою для застосування до такого платника штрафу, за виключенням випадку порушення строку реєстрації податкової накладної, що не надається отримувачу (покупцю) та складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Тобто, для звільнення від відповідальності, передбаченої п. 120-1.1 статті 120-1 ПК України, необхідна наявність двох обов`язкових складових: податкова накладна не повинна надаватись отримувачу (покупцю) та, водночас, повинна бути складена на постачання товарів/послуг для операцій: які звільнені від оподаткування або які оподатковуються за нульовою ставкою.

Аналогічна правова позиція підтримана і Верховним Судом у постанові від 04 вересня 2018 року (справа № 816/1488/17).

Так, відповідно до пп. 197.1.5 п. 197.1 статті 197 ПК України, звільняються від оподаткування операції з постачання послуг з охорони здоров`я закладами охорони здоров`я, що мають ліцензію на постачання таких послуг.

Отже, діяльність позивача з постачання послуг з охорони здоров`я як закладом охорони здоров`я звільняється від оподаткування податком на додану вартість.

Згідно з пп. «б» п. 198.5 статті 198 ПК України, платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами придбаними/виготовленими з податком на додану вартість (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197, підрозділу 2 розділу XX цього Кодексу, міжнародних договорів (угод) (крім випадків проведення операцій, передбачених підпунктом 197.1.28 пункту 197.1 статті 197 цього Кодексу та операцій, передбачених пунктом 197.11 статті 197 цього Кодексу).

Наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 2015 року № 1307 затверджений Порядок заповнення податкової накладної (далі - Порядок).

Пункт 11 Порядку визначає процедуру оформлення податкових накладних, в тому числі у випадку, передбаченому п. 198.5 статті 198 ПК України. Так, встановлено, що у разі нарахування податкових зобов`язань відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України платник податку складає окремі зведені податкові накладні за товарами/послугами, необоротними активами, які призначаються для їх використання / починають використовуватися:

1) в операціях, що не є об`єктом оподаткування;

2) в операціях, звільнених від оподаткування;

3) в операціях, що здійснюються платником податку в межах балансу платника податку, у тому числі передача для невиробничого використання, переведення виробничих необоротних активів до складу невиробничих необоротних активів;

4) в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку.

Такі зведені податкові накладні складаються не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду.

У таких зведених податкових накладних у графі «Отримувач (покупець)» платник податку зазначає власне найменування (П. І. Б.), у рядку «Індивідуальний податковий номер отримувача (покупця)» проставляється умовний ІПН « 00», а у верхній лівій частині зазначається відповідний тип причини відповідно до пункту 8 цього Порядку (04 - Складена на постачання у межах балансу для невиробничого використання; 08 - Складена на постачання для операцій, які не є об`єктом оподаткування податком на додану вартість; 09 - Складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість; 13 - Складена у зв`язку з використанням виробничих або невиробничих засобів, інших товарів/послуг не в господарській діяльності).

Відповідно до п. 16 Порядку, у разі складання зведених податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 11 цього Порядку, у графі 2 платником зазначаються дати складання та порядкові номери податкових накладних, складених на такого платника податку при постачанні йому товарів/послуг, необоротних активів, за якими він визначає податкові зобов`язання відповідно до пункту 198.5 статті 198 та пункту 199.1 статті 199 Податкового кодексу України.

Матеріали справи свідчать, що позивачем в Єдиному реєстрі податкових накладних реєструвались саме зведені податкові накладні, складені за спеціальною процедурою визначеною п. 11 Порядку, в яких проставлений тип причини 09 - складена на постачання для операцій, які звільнені від оподаткування податком на додану вартість.

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач акцентує увагу на тому, що долучені позивачем до матеріалів справи податкові накладні, перелік яких було наведено вище, не є такими, що складені на підставі п. 198.5 статті 198 ПК України, тобто складні у разі якщо відповідні товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197 ПК України, оскільки у графі 9 таких накладних, де мають бути зазначені обсяги операцій, звільнених від оподаткування, не зазначено жодних даних. А тому, на думку відповідача, такі накладні були складені щодо операцій що підлягали оподаткуванню, що свідчить про правомірність застосування до позивача штрафу на підставі оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки п. 120-1.1 статті 120-1 ПК України не звільняє позивача від відповідальності за порушення платником податку на додану вартість граничного строку реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Разом з тим, така позиція відповідача спростовується положеннями п. 16 Порядку, відповідно до яких у податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у пункті 11 цього Порядку, графи 3.1, 3.2, 3.3, 5 - 9, 11 не заповнюються, як не заповнюються і рядки VII - IX, про які безпідставно зазначав відповідач.

Наведені положення Порядку повністю узгоджуються з вимогами п. 198.5 статті 198 ПК України, оскільки вони встановлюють обов`язок реєстрації платником податку зведеної податкової накладної щодо товарів/послуг, необоротних активів, які в подальшому призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197 ПК України, а не щодо самих операцій, звільнених від оподаткування відповідно до статті 197 ПК України. Тобто, до таких товарів/послуг, необоротних активів включаються й товари/послуги, необоротні активи, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість, що і було відображено у наявних в матеріалах справи зведених податкових накладних (рядки ІІ-VІ).

В даному випадку суд зазначає про помилковість посилання відповідача на вже відображену у даному рішенні практику Верховного Суду (постанова від 04 вересня 2018 року у справі № 816/1488/17), так як відповідне рішення Верховного Суду не відображає практику правозастосування у випадку здійснення реєстрації платником податку саме зведених податкових накладних, особливості заповнення яких викладені у п. 11 Порядку.

Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що при реєстрації зведених податкових накладних, що були перелічені у цьому рішенні, та які були заповнені позивачем на підставі вимог п. 11 Порядку, до позивача не може бути застосована передбачена п. 120-1.1 статті 120-1 ПК України відповідальність у вигляді накладення штрафу, оскільки такі накладні не надаються отримувачу (покупцю) та складені на постачання товарів/послуг для операцій які звільнені від оподаткування відповідно до статті 197 ПК України.

Отже, враховуючи наведені вище обставини та відповідні їм вимоги законодавства, суд вважає необґрунтованими висновки акту перевірки щодо порушення ТОВ «Сінево Україна» вимог податкового законодавства. Відповідно, неправомірним та таким, що підлягає скасуванню в судовому порядку, є оскаржуване податкове повідомлення-рішення, що ґрунтуються на таких висновках контролюючого органу.

Відповідно до статті 244 КАС України, під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема:

1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження.

Відповідно до положень ч.ч. 1 та 2 статті 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно положень статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частинами 1 та 2 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень наведеного законодавства України, матеріалів справи, суд приходить до висновку про те, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки з матеріалів справи вбачається, що оскаржуване рішення відповідача не відповідають наведеним у ч. 2 статті 2 КАС України критеріям.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 5-11, 19, 72-77, 90, 241-246, 250, 257-262 КАС України суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Сінево Україна» (04214, місто Київ, вулиця Північна, 2/58, літера «А»; ) до Офісу великих платників податків ДФС (04119, місто Київ, вулиця Дегтярівська, 11-Г; ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Офісу великих платників податків ДФС № від 10 грудня 2018 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків ДФС на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Сінево Україна» понесені останнім судові витрати у розмірі 19 210, 00 грн. (дев`ятнадцять тисяч двісті десять гривень).

Рішення суду, відповідно до ч. 1 статті 255 КАС України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 КАС України.

Відповідно до п/п. 15.5 п. 15 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції Закону №2147-VIII, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 28 травня 2019 року.

Суддя П.В. Вовк