Справа № 9901/158/19
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року

Київ

справа №9901/158/19

адміністративне провадження №П/9901/158/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Бившевої Л.І. (головуючий суддя), Васильєвої І.А., Гончарової І.А., Олендера І.Я., Ханової Р.Ф., розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

секретар судового засідання Савченко А.А.,

позивач ОСОБА_1 ,

представник відповідача Склярук Ю.В.

І. ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ

ОСОБА_1 26.03.2019 (згідно з відбитком календарного штемпелю поштового відправлення) подала до Верховного Суду як суду першої інстанції позов до Вищої ради правосуддя в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо тривалого нерозгляду повідомлення судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 від 25.07.2018 про втручання в діяльність щодо здійснення правосуддя;

визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 07.02.2019 № 379/0/15-19 в частині затвердження висновку за результатами перевірки відомостей, викладених у повідомленні судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 від 25.07.2018 про втручання в діяльність щодо здійснення правосуддя;

зобов`язати відповідача повторно розглянути повідомлення судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 від 25.07.2018 про втручання в діяльність щодо здійснення правосуддя.

ІІ. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА ТА ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА

Позивачка, обґрунтовуючи позовні вимоги, вважає, що рішення Вищої ради правосуддя в частині затвердження висновку члена Вищої Ради правосуддя ОСОБА_3 від 01.02.2019 про відсутність підстав для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя, є незаконним та необґрунтованим.

Свою позицію позивачка обґрунтовує такими аргументами:

протягом півроку відповідач не вчиняв жодних дій щодо розгляду повідомлення судді ОСОБА_1 про втручання в її діяльність щодо здійснення правосуддя, не витребував документів, пояснень, не перевіряв доводів, викладених в повідомленні, член Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 дійшов висновку без проведення перевірки повідомлення судді, без витребування матеріалів та пояснень, та не дотримався розумних строків;

висновок про те, що викладені у зверненні позивачки обставини належать до питань організаційного забезпечення роботи суду та їх вирішення не належить до компетенції Вищої ради правосуддя необґрунтований, позивачка не посилалась у повідомленні на те, що стосовно неї з порушенням законодавства здійснюються заходи організаційного забезпечення роботи суду (матеріально-технічного, кадрового, інформаційного, організаційно-технічного характеру, ведення судової статистики, діловодства та архіву суду), які у відповідності до пункту 1 Положення про Державну судову адміністрацію України здійснюються Державною судовою адміністрацією і не можуть здійснюватись головою суду;

Вища рада правосуддя 25.03.2019 без правових на те підстав повторно розглянула скаргу (повідомлення) позивачки за вхідним номером 3884/0/6-18 та винесла нове рішення, повністю протилежне оскаржуваному рішенню Вищої ради правосуддя.

Відповідач у відзиві на позов просить відмовити в його задоволенні повністю. Вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими.

Свою позицію відповідач обґрунтовує такими аргументами:

підставою для вжиття заходів щодо забезпечення авторитету правосуддя та незалежності суддів є наявність даних, що свідчать про реальний незаконний вплив, тиск на суддю або втручання в його діяльність щодо здійснення правосуддя; під час підготовки питання до розгляду не виявлено таких фактів, тому член Вищої ради правосуддя склав висновок про відсутність підстав для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя;

Законами України «Про судоустрій і статус суддів» та «Про Вищу раду правосуддя», Регламентом Вищої ради правосуддя не встановлено строків перевірки щодо фактів втручання в діяльність судді;

Вища рада правосуддя у встановленому законодавством порядку розглянула повідомлення про втручання судді ОСОБА_1 в діяльність щодо здійснення правосуддя та ухвалила відповідне рішення;

для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій; як протиправну бездіяльність суб`єкта владних повноважень слід вважати зовнішню форму поведінки (діяння), яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені; значення мають юридичний зміст, значимість, тривалість та межі бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи;

оскаржуване рішення про затвердження висновку члена Вищої ради правосуддя про відсутність підстав для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя за повідомленням судді ОСОБА_1 відповідає критеріям, визначеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України; рішення підписано всіма членами Вищої ради правосуддя, які брали участь в його ухваленні, містить мотиви його прийняття; серед присутніх на засіданні 20 членів Вищої ради правосуддя «за» проголосували усі, тобто рішення прийнято одноголосно;

позивачка у позовній заяві не наводить обґрунтувань, які б свідчили про протиправність та незаконність рішення Вищої ради правосуддя;

станом на 25.07.2018 до Вищої ради правосуддя надійшло 39 694 справ і матеріалів, з них до члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 . - 636 справ і матеріалів, серед яких 113 повідомлень про втручання в діяльність суддів щодо здійснення правосуддя, з 25.07.2018 по 07.02.2019 члену Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 передано на розгляд ще 219 матеріалів, серед яких 37 повідомлень про втручання в діяльність суддів щодо здійснення правосуддя (з них 25 розглянуто), за цей період проведено 56 засідань Вищої ради правосуддя, на яких розглянуто понад 1820 питань, з них у 52 засіданнях член Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 був доповідачем більше ніж у 540 питаннях.

ІІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ, КЛОПОТАННЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Верховний Суд ухвалою від 01.04.2019 залишив без руху позовну заяву ОСОБА_1 та встановив для усунення недоліків позовної заяви десятиденний строк з дня вручення ухвали.

Верховний Суд ухвалою від 16.04.2019 відкрив провадження в адміністративній справі та призначив розгляд справи в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 14.05.2019 о 10.00 год., а також витребував у Вищої ради правосуддя копії матеріалів щодо повідомлення судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 від 25.07.2018 про втручання в її діяльність щодо здійснення правосуддя. У судовому засіданні 14.05.2019 о 10.00 год. суд оголосив перерву до 27.05.2019 о 10.15 год.

IV. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ, ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

ОСОБА_1 з 2003 року обіймає посаду судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області.

Суддя Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 звернулася до Вищої ради правосуддя з повідомленням про втручання в її діяльність як судді щодо здійснення правосуддя (від 25.07.2018 за вхідним номером 3884/0/6-18), в якому повідомила про пряме втручання в її діяльність шляхом спонукання до винесення неправосудного рішення у кримінальному провадженні за наявності обставин, які виключають її участь у розгляду цієї справи.

Повідомлення про втручання в діяльність судді ОСОБА_1 обґрунтувала такими обставинами.

У кримінальному провадженні № 0000006 суддя ОСОБА_1 постановила ухвалу від 25.06.2018 про самовідвід, який мотивувала тим, що тривалий час перебувала у дружніх стосунках з батьком обвинуваченого ОСОБА_4 Постановляючи ухвалу про самовідвід, вона керувалася вимогами статті 369 Кримінального процесуального кодексу України, практикою національних судів та міжнародною практикою, виходила з принципу верховенства права. При цьому апарат суду після винесення ухвали про самовідвід справу не передав на автоматизований розподіл відповідно до статті 35 Кримінального процесуального кодексу України. Керівник апарату суду ОСОБА_6 за попередньою домовленістю із суддею ОСОБА_5 , який є головою суду, без правових на те підстав зімітували розгляд нібито її заяви про самовідвід і суддя ОСОБА_5 постановив завідомо неправосудне процесуальне рішення у вигляді ухвали від 12.07.2018 про відмову в задоволенні відводу. При цьому суддя ОСОБА_5 проігнорував її повідомлення від 11.07.2018 про те, що із заявою про самовідвід вона до суду не зверталася, а вирішила питання про самовідвід процесуально, постановивши ухвалу, та прийняв процесуальне рішення - ухвалу, внаслідок чого справа продовжує перебувати у провадженні судді ОСОБА_1 Цими діями голова суду, керівник апарату суду та працівники апарату перешкоджають дотриманню розумних строків розгляду справи, порушують права учасників кримінального провадження та втручаються в її діяльність як судді. Також ОСОБА_1 у повідомленні зазначає про втручання в її діяльність з боку голови суду та інших суддів у низці інших справ, перелік яких зазначено у повідомленні.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу матеріалу між членами Вищої ради правосуддя від 25.07.2018 зазначене повідомлення судді ОСОБА_1 передано члену Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 для проведення перевірки.

Член Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 за результатами перевірки відомостей, викладених у повідомленні судді ОСОБА_1 про втручання в її діяльність, склав висновок від 01.02.2019 про відсутність підстав для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя, зазначених у статті 73 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», за повідомленням судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1

При цьому член Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 , зважаючи на положення частини третьої статті 73 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», за якими повідомлення судді про втручання в діяльність щодо здійснення правосуддя іншим суддею розглядається в порядку, визначеному цим Законом для розгляду дисциплінарної скарги, надав оцінку тільки доводам судді ОСОБА_1 щодо здійснення правосуддя, які зводяться до того, що керівник апарату Южноукраїнського суду Миколаївської області не виконує своїх обов`язків, не контролює роботу апарату суду, оскільки секретарем суду не внесено дані до єдиної автоматизованої системи про її самовідвід, внаслідок чого справа продовжує перебувати у провадженні судді ОСОБА_1 Доводи судді ОСОБА_1 щодо втручання в її діяльність іншими суддями не оцінювались.

Член Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 дійшов висновку, що обставини, повідомлені суддею ОСОБА_1, не можуть бути підставою для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя, оскільки викладені обставини належать до питань організаційного забезпечення роботи суду та їх вирішення не належать до компетенції Вищої ради правосуддя. З повідомлення судді не вбачається ознак втручання в її діяльність щодо здійснення правосуддя, оскільки відсутні відомості про вплив на суддю з метою схилити її до ухвалення певного рішення.

Після складання висновку від 01.02.2019 про відсутність підстав для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя, на підставі службової записки члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 від 05.02.2019, з огляду на положення частини третьої статті 73 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», здійснено повторне автоматизоване визначення члена Вищої ради правосуддя і згідно з відповідним протоколом від 05.02.2019 матеріал передано члену Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_7 для розгляду повідомлення в частині втручання в діяльність щодо здійснення правосуддя іншим суддею в порядку, визначеному цим Законом для розгляду дисциплінарної скарги.

Вища рада правосуддя рішенням від 07.02.2019 № 379/0/15-19 затвердила висновки членів Вищої ради правосуддя, у тому числі ОСОБА_3 від 01.02.2019 за повідомленням судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1

Член Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_7 ухвалою від 25.03.2019 скаргу судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області ОСОБА_1 залишила без розгляду та повернула скаржнику на підставі пункту 2 частини першої статті 44 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», з огляду на те, що у скарзі відсутні конкретні відомості про наявність у поведінці судді ознак дисциплінарного проступку, а викладені скаржником обґрунтування зводяться до переоцінки прийнятого суддею рішення.

V. НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД

Відповідно до статей 126 і 129 Конституції України незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України. Вплив на суддю у будь-який спосіб забороняється. Суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Відповідно до частин першої, другої статті 48 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Частиною четвертою статті 48 цього закону визначено, що суддя зобов`язаний звернутися з повідомленням про втручання в його діяльність як судді щодо здійснення правосуддя до Вищої ради правосуддя та до Генерального прокурора.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 3 Закону України «Про Вищу раду правосуддя» від 21.12.2016 № 1798-VIII Вища рада правосуддя вживає заходів щодо забезпечення авторитету правосуддя та незалежності суддів.

Згідно з пунктами 1, 6, 8 частини першої статті 73 цього Закону Вища рада правосуддя з метою забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя: веде і оприлюднює на своєму офіційному веб-сайті реєстр повідомлень суддів про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя; проводить перевірку таких повідомлень, оприлюднює результати та ухвалює відповідні рішення; звертається до прокуратури та органів правопорядку щодо надання інформації про розкриття та розслідування злочинів, вчинених щодо суду, суддів, членів їх сімей, працівників апаратів судів, злочинів проти правосуддя, вчинених суддями, працівниками апарату суду; вживає інших заходів, які є необхідними для забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя.

Частиною другою статті 73 цього Закону передбачено, що Вища рада правосуддя вживає заходів, що визначені у частині першій цієї статті, з власної ініціативи, за зверненням судді, судів, органів та установ системи правосуддя.

Згідно з абзацом першим пункту 23.1 глави 23 Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 24.01.2017 № 52/0/15-17, питання про необхідність вжиття заходів з метою забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя Рада розглядає за зверненнями суддів, судів, органів та установ системи правосуддя (далі - звернення), а також із власної ініціативи.

Відповідно до пункту 23.3 глави 23 цього Регламенту, отримавши звернення, член Ради здійснює підготовку його до розгляду. Під час підготовки до розгляду член Ради проводить перевірку з метою встановлення (підтвердження) фактів втручання в діяльність судді, а також дій, що несуть загрозу незалежності суддів та авторитету правосуддя.

Згідно з пунктом 23.4 глави 23 цього Регламенту за результатами перевірки член Ради складає висновок, який має містити: - стислий виклад обставин, зазначених у зверненні; - обставини, встановлені під час перевірки; - висновок про те, чи можуть відомості, викладені у зверненні та встановлені під час перевірки, свідчити про втручання в діяльність судді під час здійснення правосуддя або вони несуть загрозу незалежності суддів та авторитету правосуддя; - пропозицію про необхідність вжиття заходів з метою забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя з визначенням виду заходу, передбаченого статтею 73 Закону.

Відповідно до абзаців 1, 2, 3 пункту 23.5 глави 23 цього Регламенту якщо під час підготовки питання до розгляду загрозу незалежності суддів та авторитету правосуддя усунуто, а наслідки дій (бездіяльності), зазначені у пунктах 1 - 3 частини першої статті 73 Закону, не викликають необхідності вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя, член Ради складає висновок про відсутність підстав для вжиття таких заходів.

Висновок члена Ради про відсутність підстав для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя затверджується рішенням Ради. Одним рішенням Ради можуть затверджуватися декілька таких висновків членів Ради за доповіддю Голови Ради.

Згідно з підпунктом «а» пункту 9.1 глави 9 цього Регламенту результатом розгляду питань діяльності Ради та її органів, віднесених Законом до їх компетенції, а також вирішення питань організаційної діяльності Ради є рішення, які ухвалюють, зокрема, у формі рішення.

У пунктах 9.1, 9.2 глави 9 цього Регламенту визначено, що розгляд питання (справи) закінчується рішенням. Рішення ухвалюються більшістю членів Ради, які беруть участь у засіданні Ради у пленарному складі чи її органу, якщо інше не визначено Законом.

Згідно з частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

VI. ОЦІНКА СУДУ

Державна влада в Україні здійснюється на засадах її поділу на законодавчу, виконавчу та судову. Незалежність судової влади є головною гарантією забезпечення законності та правопорядку, підтримання стабільності в державі, об`єктивного і неупередженого правосуддя. Судова влада в Україні здійснюється незалежними та безсторонніми судами, утвореними законом. Судову владу реалізовують судді шляхом здійснення правосуддя у рамках відповідних судових процедур. Суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією та законами України, зокрема, Законами України «Про судоустрій і статус суддів», «Про вищу раду правосуддя».

Так, Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює систему заходів щодо забезпечення авторитету правосуддя та незалежності суддів, захисту судді від будь-якого незаконного впливу, тиску або в його діяльність щодо здійснення правосуддя, які вживаються Вищою радою правосуддя з власної ініціативи та/або за зверненням судді, судів, органів та установ системи правосуддя. За цим Законом суддя у разі втручання в його діяльність як судді щодо здійснення правосуддя зобов`язаний звернутися з відповідним повідомленням до Вищої ради правосуддя та до Генерального прокурора.

Підставою для вжиття Вищою радою правосуддя заходів щодо забезпечення авторитету правосуддя та незалежності суддів є наявність даних, що свідчать про реальний незаконний вплив, тиск на суддю або втручання в його діяльність щодо здійснення правосуддя.

Після отримання звернення - повідомлення судді про втручання в його діяльність щодо здійснення правосуддя здійснюється підготовка його до розгляду. Під час проведення підготовки до розгляду питання член Вищої ради правосуддя здійснює перевірку тих відомостей, які можуть свідчити про втручання в діяльність судді, несуть загрозу незалежності суддів та авторитету правосуддя, і має право ініціювати питання про вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя тільки у разі підтвердження фактів, які свідчать про загрозу незалежності судді чи авторитету правосуддя.

Якщо під час підготовки питання до розгляду у повідомленні відсутні відомості, які свідчать про загрозу незалежності суддів та авторитету правосуддя, член Ради зобов`язаний скласти висновок про відсутність підстав для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя.

Під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи суб`єкту владних повноважень при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, цей суб`єкт має можливість самостійно (на власний розсуд) обирати один з кількох варіантів рішення.

Член Вищої ради правосуддя наділений дискреційним повноваженням на власний розсуд оцінювати зазначені у повідомленні про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя відомості та визначати результат такої оцінки, а Вища рада правосуддя - затверджувати відповідний висновок.

Вирішуючи справу, суд має діяти у рамках, визначених у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, і не має права переоцінювати обставини, оцінку яким надала Вища рада правосуддя.

Таким чином, оскаржуване рішення Вищої ради правосуддя підлягає лише зовнішньому судовому контролю і факти, установлені компетентним органом за наслідком розгляду повідомлення судді про втручання в діяльність щодо здійснення правосуддя, не підлягають оцінці суду.

Установлені судом обставини свідчать, що член Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 під час підготовки до розгляду повідомлення судді ОСОБА_1 в частині втручання в її діяльність щодо здійснення правосуддя керівником апарату суду та працівниками суду, зазначив, що у повідомленні відсутні відомості про вплив на суддю з метою її схилити до ухвалення певного рішення, а зазначені в повідомленні відомості щодо дій/бездіяльності керівника апарату суду та працівників апарату є такими, що належать до питань організаційного забезпечення роботи суду.

Оцінюючи висновок члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 про відсутність підстав для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя за повідомленням судді ОСОБА_1, який затверджений оскаржуваним рішенням Вищої ради правосуддя, суд вважає, що він складений на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), містить посилання на визначені законом підстави його та мотиви, з яких член Вищої ради правосуддя дійшов такого висновку.

Оскаржуване рішення відповідача про затвердження висновку члена Вищої ради правосуддя про відсутність підстав для вжиття заходів щодо забезпечення незалежності суддів та авторитету правосуддя за повідомленням судді ОСОБА_1 відповідає критеріям, визначеним у частині другій статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Підстави для визнання протиправним та скасування зазначеного рішення у суду відсутні, відповідно відсутні і підстави для задоволення позовної вимоги про зобов`язання Вищої ради правосуддя повторно розглянути повідомлення судді про втручання в її діяльність щодо здійснення правосуддя.

Позов у частині вимог про визнання бездіяльності Вищої ради правосуддя щодо тривалого нерозгляду повідомлення судді ОСОБА_1 від 25.07.2018 про втручання у її діяльність судді щодо здійснення правосуддя також не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Під протиправною бездіяльністю суб`єкта владних повноважень розуміється зовнішня форма поведінки, яка полягає у неприйнятті рішення чи нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону, іншого нормативно-правового акта належать до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими, але фактично не були здійснені.

Суд установив, що член Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 під час підготовки до розгляду повідомлення судді ОСОБА_1 про втручання в її діяльність щодо здійснення правосуддя виходив з того, що у повідомленні відсутні відомості про вплив на суддю щодо здійснення правосуддя, натомість наведені обставини щодо дії/бездіяльності керівника апарату та працівників апарату, які належать до питань організаційного забезпечення роботи суду.

З огляду на те, що зазначені у повідомленні відомості не можуть свідчити про втручання в діяльність судді щодо здійснення правосуддя, підстави вчиняти дії з перевірки таких відомостей відсутні.

У Законах України «Про судоустрій і статусу суддів», «Про Вищу раду юстиції», Регламенті Вищої ради юстиції не встановлені строки підготовки до розгляду повідомлення судді про втручання в його діяльність як судді щодо здійснення правосуддя та складання висновку.

Вчинення дій, прийняття рішення своєчасно, тобто протягом розумного строку, означає, що такі дії, рішенні вчинені (прийняті) без невиправданого для конкретної ситуації зволікання. Тривалість розумного строку залежить від складності питання, пріоритетності у вирішенні завдань, які визначені законом для суб`єкта владних повноважень.

Вища рада правосуддя надала суду відомості про те, що станом на 25.07.2018 (дата подання суддею повідомлення про втручання в її дальність) до Вищої ради правосуддя надійшло 39 694 справ і матеріалів, з них до члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 . - 636 справ і матеріалів, серед яких 113 повідомлень про втручання в діяльність суддів щодо здійснення правосуддя, з 25.07.2018 по 07.02.2019 члену Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 передано на розгляд ще 219 матеріалів, серед яких 37 повідомлень про втручання в діяльність суддів щодо здійснення правосуддя (з них 25 розглянуто), за цей період проведено 56 засідань Вищої ради правосуддя, на яких розглянуто понад 1820 питань, з них у 52 засіданнях член Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 був доповідачем більше ніж у 540 питаннях.

З огляду на тривале надмірне навантаження на Вищу раду правосуддя, зокрема на члена Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 , відсутні підстави стверджувати, що член Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 зволікав із підготовкою до розгляду повідомлення судді ОСОБА_1 про втручання в її діяльність та зі складанням висновку.

Доводи позивачки про те, що Вища рада правосуддя 25.03.2019 без правових на те підстав повторно розглянула її скаргу (повідомлення) за вхідним номером 3884/0/6-18 та винесла нове рішення, не знайшли свого підтвердження.

Установлені судом обставини свідчать, що член Вищої ради правосуддя ОСОБА_3 , зважаючи на положення частини третьої статті 73 Закону України «Про Вищу раду правосуддя», за яким повідомлення судді про втручання в діяльність щодо здійснення правосуддя іншим суддею розглядається в порядку, визначеному цим Законом для розгляду дисциплінарної скарги, надавав оцінку лише доводам судді ОСОБА_1, які стосуються працівників апарату суду, а після складання висновку від 01.02.2019 було здійснено повторне автоматизоване визначення члена Вищої ради правосуддя і згідно з відповідним протоколом від 05.02.2019 матеріал передано члену Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя ОСОБА_7 для розгляду повідомлення про втручання в діяльність щодо здійснення правосуддя іншим суддею в порядку, визначеному законом для розгляду дисциплінарної скарги.

У суду відсутні підстави для оцінки наданих позивачкою суду 27.05.2019 копій документів Вищої ради правосуддя, оскільки вони стосуються звернень позивачки, вимоги щодо яких не є предметом позову у справі № П/9901/158/19.

Аргументи позивачки спростовані судом наведеною оцінкою, підстави для задоволення позову відсутні.

Керуючись статтями 2, 72-78, 241-246, 250, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Дата складення повного рішення суду 29.05.2019.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

Л.І. Бившева,

І.А. Васильєва,

І.А. Гончарова,

І.Я.Олендер,

Р.Ф. Ханова,

Судді Верховного Суду