Справа № 620/20/19
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/20/19 Суддя (судді) першої інстанції: Соломко І.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Земляної Г.В., Костюк Л.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф-8724-17 від 06.11.2018.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 позов задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в яких просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач посилається на те, що судом першої інстанції не повно встановлено обставини справи, в Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні відомості щодо зупинення чи припинення діяльності ОСОБА_1 , а отже оскаржувана вимога прийнята правомірно.

Справа розглянута у порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 на підставі рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області №УІ-29/18 від 24.02.2012 отримав свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю № 2164.

11.01.2017 ОСОБА_1 подав заяву до податкового органу на зняття з обліку платників, як самозайнятої особи, у зв`язку з припиненням діяльності, що підтверджуються ідентифікаційними даними, які містяться в матеріалах справи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що 31.05.2017 відповідачем проведено документальну позапланову перевірку щодо достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2014 по 11.01.2017, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 21.03.2012 по 11.01.2017 за результатами якої складено Довідку № 278/13/, в якій зазначено, що порушень не встановлено.

Згідно картки особового рахунку станом на 06.11.2018 у позивача обліковується заборгованість з єдиного внеску в сумі 15819,54 грн., в тому числі нарахування за 2017 рік в сумі 8448,00 грн., термін сплати 02.05.2018. Нарахування за перший - третій квартал 2018 рік на загальну суму 7171,54 грн. (щоквартально по 2457,18 грн., з терміном сплати, відповідно, 19.04.2018, 19.07.2018, 19.10.2018.

06.11.2018 ГУ ДФС у Чернігівській області сформовано та направлено на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) за №Ф-8724-17 зі сплати єдиного внеску в розмірі 15819,54 грн., з якої недоїмка складає 15819,54 грн.

Вважаючи вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 06.11.2018 № Ф-8724-17 протиправною та такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що не зняття позивача з обліку як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, відбулось з вини ГУ ДФС у Чернігівській області, а відтак обов`язок зі сплату єдиного внеску за 2017 рік та перший-третій квартал 2018 року у ОСОБА_1 - відсутній.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Приписами ч. 3 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" встановлено, що обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до п.п. 67.1.2. п. 67.1 ст. 67 та п.п. 65,10.4. п. 65.10 ст. 65 Податкового кодексу України, підставою для зняття з обліку в органах доходів і зборів самозайнятої особи є реєстрація припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи у відповідному уповноваженому органі (з дати реєстрації).

Відповідно до п. 11.1. Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 № 1588, платник податків зобов`язаний повідомляти контролюючі органи за місцем обліку такого платника про його ліквідацію або реорганізацію протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення (крім випадків, коли обов`язок здійснювати таке повідомлення покладено законом на орган державної реєстрації).

Дані про прийняття рішення щодо припинення юридичних осіб, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, контролюючі органи отримують від державних реєстраторів у порядку інформаційної взаємодії між Єдиним державним реєстром та інформаційними системами Центрального контролюючого органу.

Згідно з пп. 2 п. 11.22 Порядку № 1588, фізичні особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність, знімаються з обліку після припинення такої незалежної діяльності, за наявності документально підтвердженої інформації відповідного державного органу, що реєструє таку діяльність або видає документи про право на заняття такою діяльністю (свідоцтва, дозволи, сертифікати тощо), та/або поданих до контролюючого органу за основним місцем обліку: заяви за формою № 8-ОПП, дата якої фіксується в журналі за формою № 6-ОПП.

У відповідності до пп.3 п.11.22 вказаного Порядку, внесення до Реєстру самозайнятих осіб запису про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця чи незалежної професійної діяльності фізичної особи здійснюється у разі, зокрема реєстрації припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи у відповідному уповноваженому органі - з дати реєстрації.

Підставами для зняття з обліку у контролюючих органах юридичної особи, її відокремлених підрозділів та самозайнятих осіб є: наявність хоча б однієї з підстав, визначених пунктом 65.10 статті 65 цього Кодексу для самозайнятої особи (пп. 67.1.2 п. 67.2 ст. 67 ПК України).

Згідно з пп. 2 п. 11.18 розділу ХІ Порядку № 1588 фізичні особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність, знімаються з обліку після припинення такої незалежної діяльності, за наявності документально підтвердженої інформації відповідного державного органу, що реєструє таку діяльність або видає документи про право на заняття такою діяльністю (свідоцтва, дозволи, сертифікати тощо), та/або поданих до контролюючого органу за основним місцем обліку: заяви за формою № 8-ОПП, дата якої фіксується в журналі за формою № 6-ОПП.

У відповідності до розділу V Порядку обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який затверджено Наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 № 1162, у разі прийняття відповідними органами (особами) рішення про ліквідацію, припинення діяльності платників єдиного внеску, платник єдиного внеску зобов`язаний у десятиденний строк з дня прийняття відповідного рішення подати до контролюючого органу заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску та копії таких документів: розпорядчого документа (рішення) власника або органу, уповноваженого на те засновницькими документами про ліквідацію; розпорядчого документа про утворення ліквідаційної комісії; розпорядчого документа про припинення незалежної професійної діяльності фізичної особи.

Отримавши заяву контролюючий орган у строк, зазначений у пункті 1 цього розділу, проводить позапланову документальну перевірку щодо правильності нарахування та сплати єдиного внеску або звірення розрахунків з фізичними особами, які забезпечують себе роботою самостійно. На основі акта перевірки або акта звірки платник єдиного внеску здійснює остаточні розрахунки з контролюючим органом.

В контексті наведеного вбачається, що умовою для прийняття рішення щодо зняття з обліку платника податків, є наявність документально підтвердженої інформації відповідного державного органу, що реєструє таку діяльність або видає документи про право на заняття такою діяльністю, та/або поданих до контролюючого органу за основним місцем обліку: заяви за формою № 8-ОПП, дата якої фіксується в журналі за формою № 6-ОПП та попереднє проведення контролюючим органом перевірки такого платника податків щодо наявності чи відсутності заборгованості з податків та зборів.

Як було зазначено вище, з матеріалів справи вбачається, що 11.01.2017 позивачем до ГУ ДФС у Чернігівській області подано заяву за формою № 8-ОПП.

26.05.2017 до ідентифікаційних даних внесено рішення про припинення діяльності, а 31.05.2017 ГУ ДФС у Чернігівській області у зв`язку з поданою позивачем заявою за формою 8-ОПП про припинення діяльності проведено позапланову перевірку, за результатами якої складено Довідку № 278/13/ від 31.05.2017, в якій зазначено про відсутність порушень.

Бездіяльність ГУ ДФС у Чернігівській області щодо не вчинення дій необхідних для зняття позивача з обліку платників податків, як самозайнятої особи призвело до прийняття оскаржуваної вимоги.

Відтак, судом першої інстанції обґрунтовано вказано, що оскільки позивачем у встановленому порядку подано заяву за формою № 8-ОПП, а за результатами перевірки у позивача порушень щодо сплати єдиного внеску не встановлено, то відповідач мав прийняти рішення про зняття з обліку платника, як особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги з посиланням на картку особового рахунку позивача станом на 06.11.2018, в якій за позивачем обліковується недоїмка зі сплати єдиного внеску в розмірі 15819,54 грн. (в тому числі нарахування за 2017 рік в сумі 8448,00 грн., термін сплати 02.05.2018; нарахування за перший - третій квартал 2018 року на загальну суму 7171,54 грн. (щоквартально по 2457,18 грн., з терміном сплати, відповідно, 19.04.2018, 19.07.2018, 19.10.2018), позаяк обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, за результатами якої у позивача порушень щодо сплати зборів встановлено не було.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, зазначений не обов`язок виконано, та у встановленому порядку не обґрунтовано правомірність своїх дій та рішень.

Колегія суддів критично оцінює посилання апелянта на норми Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VІ, Порядок обліку платників податків і зборів, який затверджено Наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 № 1588 та Положення про реєстр страхувальників, який затверджений Наказом Міністерства фінансів України від 24.11.2014 № 1162, та на те, що в Єдиному реєстрі адвокатів України відсутні відомості щодо зупинення чи припинення діяльності ОСОБА_1 , оскільки такі доводи жодним чином не спростовують правомірність позовних вимог та факт встановлення за наслідками перевірки позивача відсутності порушень зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Крім того, такі посилання спростовуються вищевикладеними аргументами суду.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби України у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 18.03.2019 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя Г.В. Земляна

Суддя Л.О. Костюк