Справа № 140/1714/19
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у забезпеченні позову

29 травня 2019 року ЛуцькСправа № 140/1714/19
Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Андрусенко О. О., розглянувши заяву представника громадянина Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Представник громадянина Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 ОСОБА_2 до пред`явлення позову звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить застосувати захід забезпечення позову ОСОБА_1 до Львівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Мукачівського прикордонного загону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби, Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України про визнання їх дій протиправними та зобов`язання Львівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, Мукачівський прикордонний загін Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до подання адміністративного позову про продовження строку затримання ОСОБА_1 повернути останнього до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України.

Заява обґрунтована тим, що на підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.12.2018 року, громадянин Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 перебував у Волинському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України.

14.05.2019 року ОСОБА_2 направив до Мукачівського прикордонного загону заяву про те, що його довіритель бажає залишатись у Волинському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, а також що він не хоче щоб його перевозили до пункту тимчасового тримання іноземців при Мукачівському прикордонному загоні, має намір брати участь у судовому засіданні у справі про продовження строку його затримання у режимі відеоконференції.

Аналогічну за змістом заяву направив і до Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України.

Крім того, 14.05.2019 року ОСОБА_2 звернувся до Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області із клопотанням про участь у засіданні у справі про продовження строків затримання ОСОБА_1 за його участі у режимі відеоконференції.

Незважаючи на подані заяви, а також на те що ОСОБА_1 категорично відмовлявся залишати Волинський пункт тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, 23.05.2019 року службові особи Львівського прикордонного загону вивезли громадянина Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 з Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України.

ОСОБА_2 у поданій заяві стверджує, що на даний час йому не відоме місце знаходження ОСОБА_1. Проте зазначає, що зі слів адміністрації Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, ОСОБА_1 спочатку буде доставлено до Львівського прикордонного загону, а потім до Мукачівського прикордонного загону. Такі дії службових осіб Львівського прикордонного загону, Мукачівського прикордонного загону та Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України ОСОБА_2 вважає протиправними, такими, що грубо порушують права і законні інтереси його довірителя.

Також ОСОБА_2 зазначає, що Мукачівський прикордонний загін, маючи можливість обрати підсудність справи за позовом про продовження строку затримання іноземця, не лише не врахував інтересів ОСОБА_1 і планує звернутись із позовом про продовження строку затримання за своїм місцезнаходженням, але і знаючи про наявність представника у Волинській області, ігноруючи норми процесуального законодавства про можливість проведення відеоконференції із Волинським пунктом тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України, примусово вивозить ОСОБА_1 до пункту тимчасового тримання при прикордонному загоні, тим самим позбавляючи можливості безпосереднього конфіденційного спілкування в судовому засіданні між ним та його довірителем, обмежуючи здійснення ефективного юридичного захисту ОСОБА_1 . Крім того, зазначає, що Львівський прикордонний загін розраховує на те, що він як представник ОСОБА_1 не має інформації про те, коли буде поданий позов до його довірителя заздалегідь, а тому фізично не зможе прибути в судове засідання в іншу область негайно.

ОСОБА_2 звертає увагу у заяві про забезпечення позову на те, що його довіритель є мусульманином, а з 05 травня по 04 червня 2019 року триває Рамадан - місяць обов`язкового посту в ісламі, під час якого віруючі можуть вживати воду і їжу лише з 21 години по 03 годину. У Волинському пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України створені умови для дотримання ним цього посту, а у пунктах тимчасово тримання при прикордонних загонах позивач буде позбавлений можливості харчуватись взагалі, оскільки там неможливо приймати їжу вночі.

Заявник вважає, що службові особи Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України також вчинили протиправні дії щодо ОСОБА_1 , оскільки всупереч його волі із застосуванням примусу передали його для переміщення службовим особам Львівського прикордонного загону.

Крім того, вказує на те, що має намір звернутися у Волинський окружний адміністративний суд про визнання дій Львівського прикордонного загону, Мукачівського прикордонного загону і Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України протиправними.

Грищенко Я. А. вважає, що дії Львівського прикордонного загону, Мукачівського прикордонного загону і Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України очевидно є свавільними і протиправними, безперечно порушують права і законні інтереси його довірителя, а невжиття заходів забезпечення позову унеможливить виконання рішення суду та ефективний захист і поновлення порушених прав, свобод та інтересів ОСОБА_1 .

Відповідно до частини першої статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Відтак, розгляд заяви про забезпечення позову розглянуто судом без повідомлення учасників справи.

Заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Відповідно до частин першої, другої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Як передбачено частиною першою, другою статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено:

1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;

2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;

3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;

4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;

5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Таким чином, забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Згідно з частиною першою статті 152 КАС України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності та обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Суд звертає увагу на те, що заходи забезпечення позову повинні обиратися з урахуванням дотримання балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів заявника від можливих недобросовісних дій з боку суб`єкта владних повноважень, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, у тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивачів (заявників).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише у разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивачів.

При цьому, саме позивач повинен навести докази для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд звертає увагу на те, що у поданій заяві про забезпечення позову не наведено суду істотних обставин та не надано жодних доказів, які б вказували, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача або ж вказували на наявність очевидних ознак протиправності дій суб`єктів владних повноважень, та порушення у зв`язку із цим прав, свобод або інтересів особи, в інтересах якої звернувся ОСОБА_2 до суду.

Крім того, Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 року №353/271/150 визначає порядок дій посадових осіб Державної міграційної служби України, її територіальних органів і територіальних підрозділів (далі - органи ДМС), органів охорони державного кордону та органів Служби безпеки України (далі - СБУ) під час прийняття рішень про примусове повернення і примусове видворення іноземців та осіб без громадянства (далі - іноземці), їх ідентифікації і вжиття заходів з безпосереднього примусового повернення, поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні (далі - ПТПІ), а також під час прийняття рішень про продовження строку затримання.

Водночас, суд критично сприймає доводи заявника, викладені у заяві про забезпечення позову, оскільки з урахуванням предмета майбутнього позову в даній адміністративній справі, оцінку спірним діям посадових осіб Львівського прикордонного загону, Мукачівського прикордонного загону та Волинського пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні ДМС України буде надано за наслідками розгляду справи по суті заявлених позовних вимог, а не на стадії розгляду заяви про забезпечення позову.

Суд вважає за необхідне наголосити, що порушене право позивача буде відновлене з моменту його порушення, якщо таке буде судом встановлено при розгляді справи по суті.

Таким чином, подана заява про забезпечення позову є необґрунтованою, а вжиттям таких заходів забезпечення позову фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, без встановлення будь-яких обставин, дослідження доказів у судовому засіданні, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову, тому у її задоволенні слід відмовити.

Керуючись статтями 150-151, 154, 248 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника громадянина Федеративної Республіки Сомалі ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України, та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя О. О. Андрусенко