Справа № 1640/2831/18
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 р.Справа № 1640/2831/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Жигилія С.П. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "УкрСиббанк" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.01.2019 року (ухвалене суддею Шевяков І.С., повний текст якого складено 28.01.2019 р.) по справі № 1640/2831/18за позовом Акціонерного товариства "УкрСиббанк" до Приватного виконавця Скрипника Володимира Леонідовича, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю "АЛВІГА" , Наняк Тетяна Петрівна про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "УкрСиббанк" звернулося до суду з адміністративним позовом до Приватного виконавця Скрипника В.Л., в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просило: визнати незаконними дії відповідача з відкриття виконавчого провадження № 56774788; визнати незаконними дії відповідача по зверненню стягнення на майно, що не належить боржнику у виконавчому провадженні № 56774788; визнати незаконною бездіяльність відповідача з неповернення виконавчого документа стягувачу за виконавчим провадженням № 56774788; визнати незаконною бездіяльність відповідача з допущення проведення реалізації предметів іпотеки у виконавчому провадженні № 56774788; визнати незаконними дії відповідача з неперерахування грошових коштів, отриманих ним від реалізації предметів іпотеки, єдиному іпотекодержателю - АТ "УкрСиббанк".

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 17.01.2019 р. відмовлено в задоволенні позову.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.01.2019 р. та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: вимог Конституції України, Закону України Про виконавче провадження, Закону України «Про іпотеку», Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідач та третя особа ТОВ «АЛВІГА», подали до суду апеляційної інстанції письмові відзиви на апеляційну скаргу, в яких, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просили апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судове засідання тертя особа ОСОБА_1 не з`явилась, про дату час і місце судового засідання повідомлена своєчасно та належним чином.

У судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

У судовому засіданні відповідач та представник третьої особи ТОВ «АЛВІГА», підтримали відзиви на апеляційну скаргу та просили рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Виконавчим написом нотаріуса Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області Ганночки О.В. від 11.07.2018 р., зареєстрованого в реєстрі № 1617, запропоновано за невиконання/неналежне виконання боржником ТОВ «АЛВІГА» умов договору позики за період з 21.11.2015 р. по 11.06.2018 р. для задоволення вимог стягувача ОСОБА_1 звернути стягнення на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 кв. АДРЕСА_2 , та приміщення нотаріальної контори, розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки вищевказане нерухоме майно, власником якого є ОСОБА_2 , на підставі договору іпотеки, посвідченого 21.11.2015 р. за р. № 3820, було передано в забезпечення договору позики від 21.11.2015 р., за яким настав строк платежу.

Постановою приватного виконавця Скрипника В.Л. від 13.07.2018 р. за заявою стягувача Наняк ОСОБА_3 . про примусове виконання вищезазначеного виконавчого напису відкрито виконавче провадження № 56774788. Постановами приватного виконавця ОСОБА_4 від 13.07.2018 р. звернено стягнення на вказане в виконавчому написі майно.

Згідно витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №№ 131016540, 131014948, сформованого приватним виконавцем Скрипник В.Л., станом на 16.07.2018 р. власником вищезазначеної квартири та приміщення нотаріальної контори є ОСОБА_2 .

17.07.2018 р. ОСОБА_2 до приватного виконавця Скрипника В.Л. подані заяви, що він не заперечує проти реалізації належних йому квартири та приміщення нотаріальної контори, у зв`язку з чим приватним виконавцем сформовані та направлені заявки на реалізацію арештованого майна ВП № 56774788 до Полтавської філії ДП "СЕТАМ".

ПАТ "УкрСиббанк" звернувся до приватного виконавця Скрипника В.Л. із заявами №№ 23-7/1100, 23-7/1100 від 06.08.2018 р. про припинення реалізації предмета іпотеки, оскільки іпотекодержателем цього майна є ПАТ "УкрСиббанк", що підтверджується: копіями договорів іпотеки від 20.11.2006 р. та від 19.03.2007 р.; витягами з Державного реєстру іпотек від 20.11.2006 р. та від 19.03.2007 р., копією постанови Рівненського окружного адміністративного суду від 01.08.2016 р. у справі № 817/872/16, залишеною без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 12.04.2017 р., яким частково задоволено позов ПАТ "УкрСиббанк" та скасовано реєстраційний запис про припинення обтяження іпотекою; роздруківкою з Державного реєстру судових рішень постанови Апеляційного суду Полтавської області від 15.02.2018 р., яким задоволено позов ПАТ "УкрСиббанк" та звернено стягнення на предмет іпотеки.

За результатами розгляду вищезазначених заяв відповідач листами №№ 1903, 1904 від 22.08.2018 р. повідомив ПАТ "УкрСиббанк" про відсутність, передбачених законом підстав, для припинення проведення прилюдних торгів, оскільки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні реєстраційні записи про реєстрацію іпотечних догорів, наданих ПАТ "УкрСиббанк".

27.08.2018 р. Державним підприємством "СЕТАМ" проведені електронні торги, а кошти отримані за їх результатами 03.09.2019 р. перераховані приватним виконавцем на рахунок стягувача ОСОБА_1 , у зв`язку з чим, відповідно до п. 15 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України "Про виконавче провадження", відповідачем 03.09.2019 р. винесена постанова про закінчення виконавчого провадження.

З результатами розгляду заяв ПАТ "УкрСиббанк" №№ 23-7/1223, 23-7/1224 від 30.08.2018 р. про перерахування грошових коштів від реалізації предмета іпотеки листом приватного виконавця Скрипника В.Л. № 2195 від 07.09.2018 р. повідомлено позивача про неможливість вчинення таких дій, оскільки виконавче провадження закінчено.

Не погодившись із вищевказаними діями відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що судовим розглядом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на час відкриття виконавчого провадження № 56774788 та вчинення відповідачем виконавчих дій, у будь-яких державних реєстрах були відсутні відомості (записи) про право (у т.ч. право іпотеки) ПАТ "УкрСиббанк" на квартиру та приміщення нотаріальної контори, вказані в виконавчому написі нотаріуса, у зв`язку з чим відповідач діяв на підставі та у спосіб передбачений чинним законодавством.

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих написів нотаріусів (п. 3 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно із п. 9 ч. 1 ст. 37 Закону України Про виконавче провадження, виконавчий документ повертається стягувачу, якщо законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до ч. 7 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження", примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про іпотеку").

Згідно із ч. 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Судовим розглядом встановлено, що 03.07.2018 р. приватним виконавцем Скрипником В.Л. виконавче провадження № 56774788 відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса, який відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» є виконавчим документом, який станом є чинним.

Також судовим розглядом встановлено, що на момент відкриття виконавчого провадження № 56774788, в період проведення виконавчих дій приватним виконавцем Скрипником В.Л. і на момент закінчення цього виконавчого провадження відсутня державна реєстрація обтяження іпотекою іпотекодержателем ПАТ "УкрСиббанк" квартири та приміщення нотаріальної контори, на яких звернено стягнення виконавчим написом нотаріуса.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову ПАТ "УкрСиббанк" про визнання незаконними дій та бездіяльності приватного виконавця Скрипника В.Л., оскільки під час здійснення виконавчого провадження № 56774788 відповідачем не було допущено прав ПАТ "УкрСиббанк" як іпотекодержателя, так як відсутня обов`язкова державна реєстрації обтяження іпотекою.

Доводи апелянта, що відповідач повинен був встановити, що позивач є іпотекодержателем на підставі наданих ним договорів іпотеки від 20.11.2006 р. та від 19.03.2007 р., витягів з Державного реєстру іпотек від 20.11.2006 р. та від 19.03.2007 р., із врахуванням судових рішень, суд апеляційної інстанції вважає помилковими, оскільки чинним законодавством не передбачена можливість таким чином підтверджувати право на іпотеку.

Щодо інших доводів апелянта суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.01.2019 р. без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 271, 287, 308, 313, 316, 322, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

.

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "УкрСиббанк" залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 17.01.2019 року по справі № 1640/2831/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду. .

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді С.П. Жигилій О.А. Спаскін