Справа № 544/363/19
Суддя: Сайко О. О.
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 544/363/19
№ 2-а/544/6/2019
Р І Ш Е Н Н Я
16 травня 2019 року м. Пирятин
Пирятинський районний суд Полтавської області у складі
головуючої судді Сайко О. О.,
за участі секретаря судового засідання Костенко Т. В.,
представника позивача Мартинюка О. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду по вул. Соборна, 41, у порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом представника позивача Мартинюка Олександра Сергійовича, в інтересах ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 2 роти управління патрульної служби в Житомирській області, лейтенанта поліції Ярового Олександра Миколайовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора 1 батальйону 2 роти управління патрульної служби в Житомирській області, лейтенанта поліції Ярового Олександра Миколайовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Зазначає, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо вчинення позивачем вказаного правопорушення, а висновки працівника поліції є цілком надуманими.
Зміст оскаржуваної постанови не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки у позивача були в наявності всі необхідні та належним чином оформлені документи, які виключають факт скоєння ним адміністративного правопорушення.
Взагалі є незрозумілими висновки працівника поліції про порушення ним правил дорожнього руху по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових ТЗ автомобільними дорогами вулицями або залізничними переїздами. В чому полягає порушення не відомо. Звертає на себе увагу той факт, що працівники поліції відмовили позивачу у проведенні вагового контролю транспортного засобу, яким він керував.
Згідно з частиною 2 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.
Жодної підстави для переслідування та зупинки транспортного засобу, яким керував позивач, у працівників поліції не було. А отже і послідуючі дії інспектора є незаконними.
Крім того, працівником патрульної поліції не було проінформовано про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу.
Враховуючи вищевикладене, позивач просить скасувати постанову інспектора 1 батальйону 2 роти управління патрульної поліції в Житомирській області лейтенанта поліції Ярового Олександра Миколайовича серії ЕАВ №955417 від 01 березня 2019 року.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, прохав його задовольнити, обґрунтовував позовні вимоги обставинами, викладеними у позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих для суду причин, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, відзив на позов не подав, заяв про слухання справу у його відсутність до суду не надходило.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
У відповідності до п.1 ч.1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.
Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р. №1306 (із змінами та доповненнями).
Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Порядок притягнення осіб до адміністративної відповідальності регламентовано нормами Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (частини перша, друга і третя статті 122,132-1). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Статтею 258 КУпАП визначено випадки, коли протокол про адміністративне правопорушення не складається.
Зокрема, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено, зокрема, до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі ( ч.2 ст. 258 КУпАП).
Згідно ч.4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Остання, наразі, містить вимоги до змісту постанови про правопорушення.
Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі (ч.5 ст. 258 КУпАП).
Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Статтею 268 КУпАП визначає права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Зокрема, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Вбачається, що при складанні поліцейським постанови про накладення на позивача адміністративного стягнення, відповідач порушив процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення. Зокрема судом встановлено, що позивач заперечував вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП. Натомість поліцейський патрульної поліції протоколу про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 256 КУпАП не складав, доводи позивача жодними доказами не спростував та виніс на місці постанову про накладення адміністративного стягнення.
У відповідності до ст. 132-1 КУпАП, адміністративна відповідальність передбачена за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.
За приписами п.22.5 Правил дорожнього руху України, за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
Рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т, здвоєні осі - понад 16 т, строєні осі - понад 22 т або фактичною масою понад 40 т (для контейнеровозів - навантаження на одиночну вісь - понад 11 т, здвоєні осі - понад 18 т, строєні осі - понад 24 т або фактичною масою понад 44 т, а на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - понад 46 т) у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється.
Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів (далі - великовагові та/або великогабаритні транспорті засоби), що використовуються на автомобільних дорогах загального користування визначено Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 (далі Порядок №879).
Пунктом 2 Порядку №879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Згідно з пунктом 3 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Відповідно до пункту 15 Порядку №879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.
Згідно пункту 32 Порядку №879 перевізник, який має намір використовувати великоваговий та/або великогабаритний транспортний засіб, зобов`язаний не пізніше ніж за три доби звернутися до уповноважених Укравтодором підприємств із заявою про видачу погодження маршруту. Дозвіл на рух великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу після отримання погодження маршруту видається уповноваженим підрозділом Національної поліції через центри надання адміністративних послуг.
Пункт 37 Порядку №879 вказує, що учасники відносин у сфері габаритно-вагового контролю несуть відповідальність згідно із законодавством.
Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В той же час, жодними належними та допустимими доказами в порядку ч. 2 ст. 77 КАС України відповідачем не доведено, що позивач порушив вимоги п. 22.5 Правил дорожнього руху України, не встановлено яким чином відповідач проводив перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів транспортного засобу позивача установленим законодавством параметрам і нормам, чи перевіряв відповідач наявність дозволу на рух за визначеним маршрутом, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортного засобу.
Згідно зі ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення поліцейський допустив порушення чинного законодавства. У справі відсутні докази порушення позивачем ПДР України, а тому постанова відповідача підлягає скасуванню
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Оскаржувана постанова поліцейського не містить жодних посилань на докази вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 955417 від 01.03.2019 відносно ОСОБА_1 , слід скасувати та закрити провадження у справі.
Керуючись ст.ст.9, 241-246, 250, 286 КАС України, суд,
Позов представника позивача Мартинюка Олександра Сергійовича, в інтересах ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАВ № 955417 від 01.03.2019 року, винесену інспектором 1 батальйону 2 роти управління патрульної поліції в Житомирській області, лейтенантом поліції Яровим Олександром Миколайовичем про накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 510 грн. на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 132-1 КУпАП , та провадження у справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
Судовий збір віднести на рахунок держави.
Копію скороченого рішення видати учасникам справи негайно за їх заявою.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня складення в повному обсязі до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги через Пирятинський районний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини рішення проголошено 16 травня 2019 року, повне рішення суду буде складено протягом п`яти днів - 21 травня 2019 року.

Суддя - О.О.Сайко