Справа № 265/9167/18
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року справа №265/9167/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохін А.А.

Сіваченка І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу начальника відділу прикордонної служби «Маріуполь» 1-ї категорії тип «Б» Ящука Андрія Васильовича на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області (суддя - Мельник І.Г.) від 03 квітня 2019 року (повний текст рішення складений 03 квітня 2019 року) у справі №265/9167/18 за позовом ОСОБА_1 до начальника відділу прикордонної служби «Маріуполь» 1-ї категорії тип «Б» Ящука Андрія Васильовича про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до начальника відділу прикордонної служби «Маріуполь» 1-ї категорії тип «Б» Ящука Андрія Васильовича про визнання протиправними дії; скасування постанови №217614 від 24.10.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.202 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу 119,00 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 03 квітня 2019 року позовні вимоги задоволено, скасовано постанову №217614 від 24.10.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.202 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу 119,00 грн; визнано дії начальника відділу прикордонної служби «Маріуполь» 1-ї категорії тип «Б» Ящука Андрія Васильовича протиправними.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення яким в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач вважає, що ним правомірно було прийнято спірну постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, оскільки позивачем було порушено вимоги п.7 «Положення про прикордонний режим», затвердженого постановою КМУ від 27.07.1998р., що підтверджено протоколом про адміністративне правопорушення серії СхРУ № 217614 та відповідними письмовими поясненнями.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшов висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що 22 жовтня 2018 року старшим інспектором прикордонної служби групи ДІПС відділу прикордонної служби «Маріуполь» Помазан В.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення серії СхРУ № 217614 згідно якого позивач 22 жовтня 2018 року об 11-10 годині знаходився на узбережжі Таганрозької затоки Азовського моря в районі човникового кооперативу «Азовсталь» об`єкта базування №35 м.Маріуполя Донецької області без документів, що посвідчують його особу, чим порушив вимоги п.7 «Положення про прикордонний режим», затвердженого постановою КМУ від 27.07.1998р.

Внаслідок встановленого адміністративного правопорушення, відповідачем 24 жовтня 2018 року було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення № 217614, якою позивача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 202 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 119,00 грн.

Статтею 202 Кодексу України про адміністративне правопорушення передбачено відповідальність за порушення прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду у вигляді накладення штрафу на громадян від семи до десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а на посадових осіб - від десяти до двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За змістом статті 22 Закону України "Про державний кордон України" з метою забезпечення на державному кордоні України належного порядку Кабінетом Міністрів України встановлюється прикордонна смуга, а також можуть установлюватися контрольовані прикордонні райони.

Контрольовані прикордонні райони встановлюються, як правило, в межах території району, міста, селища, сільради, прилеглої до державного кордону України або до узбережжя моря, що охороняється органами Державної прикордонної служби України. До контрольованого прикордонного району включаються також територіальне море України, внутрішні води України і частина вод прикордонних річок, озер та інших водойм України і розташовані в цих водах острови.

Відповідно до статті 23 Закону України "Про державний кордон України" у прикордонній смузі та контрольованому прикордонному районі в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, встановлюється прикордонний режим, який регламентує відповідно до цього Закону та інших актів законодавства України правила в`їзду, перебування, проживання, пересування громадян України та інших осіб, провадження робіт, обліку та тримання на пристанях, причалах і в пунктах базування самохідних та несамохідних суден, їх плавання та пересування у внутрішніх водах України.

Положенням про прикордонний режим, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 27 липня 1998 р. N 1147 (далі Положення N 1147), у п.7 якого визначено, що громадяни України в`їжджають у прикордонну смугу та контрольований прикордонний район, перебувають, проживають або пересуваються в їх межах на підставі документів, що посвідчують їх особу.

Згідно п.10 Положення N 1147 особи, зазначені у пунктах 7 та 8 цього Положення, на вимогу уповноважених осіб Державної прикордонної служби та органів Національної поліції, а також членів громадських формувань з охорони громадського порядку і державного кордону зобов`язані пред`являти відповідні документи, передбачені цими пунктами.

У відповідності до вимог п.2 Положення N 1147 термін «документ, що посвідчує особу» має таке значення: для громадян України - паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт, службовий паспорт, посвідчення особи моряка, службове посвідчення, посвідчення водія чи інший виданий державним органом документ, який має такі обов`язкові реквізити, як прізвище, ім`я, по батькові, фотокартку, підпис відповідальної посадової особи, відбиток печатки або штампу установи, яка видала документ, дату видачі;

За приписами статті 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд апеляційної інстанції вважає, що з метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом, уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП). Отже, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення має бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.

Як встановлено протоколом про адміністративне правопорушення серії СхРУ № 217614, позивач 22 жовтня 2018 року об 11-10 годині знаходився на узбережжі Таганрозької затоки Азовського моря в районі човникового кооперативу «Азовсталь» об`єкта базування №35 м. Маріуполя Донецької області без документів, що посвідчують його особу, чим порушив вимоги п.7 «Положення про прикордонний режим», затвердженого постановою КМУ від 27.07.1998р.

Водночас, в графі «документи, що посвідчують особу» інспектор вказав пенсійне посвідчення №17965, видане 01.09.2012 року Орджонікідзевським УПФУ.

В своїх рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» ЄСПЛ зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про те, що відповідачем не доведено поза розумним сумнівом факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 202 КУпАП, а тому правомірно скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення № 217614 від 24 жовтня 2018р..

Водночас, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції безпідставно визнано протиправними дії начальника відділу прикордонної служби «Маріуполь» 1-ї категорії тип «Б» Ящука Андрія Васильовича.

Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності визначені статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства, згідно частини 3 якої за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Окрім того, у відповідності до вимог статті 222-1 КУпАП органи Державної прикордонної служби України розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням прикордонного режиму, режиму в пунктах пропуску через державний кордон України або режимних правил у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, порушенням іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні і транзитного проїзду через її територію, невиконанням рішення про заборону в`їзду в Україну, порушенням порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України або виїзду з неї, а також з порушенням порядку в`їзду до району проведення антитерористичної операції або виїзду з нього (стаття 202, частина друга статті 203, стаття 203 1 (щодо порушень, виявлених у пункті пропуску (пункті контролю) через державний кордон України, контрольному пункті в`їзду-виїзду або контрольованому прикордонному районі), статті 204 2, 204 4).

Від імені органів Державної прикордонної служби України розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право: начальники органів охорони державного кордону та Морської охорони Державної прикордонної служби України та їх заступники; інші посадові особи, уповноважені керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони державного кордону України.

Тобто, відповідач законом наділений повноваженнями щодо розгляду справ про адміністративні правопорушення і накладення адміністративних стягнень від імені органів Державної прикордонної служби України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 03 квітня 2019 року підлягає частковому скасуванню.

На підставі вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції постанова прийнята з порушенням норм матеріального права, що є підставою для часткового скасування постанови.

Керуючись статтями 23, 33, 292, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу начальника відділу прикордонної служби «Маріуполь» 1-ї категорії тип «Б» Ящука Андрія Васильовича на рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 03 квітня 2019 року у справі №265/9167/18 - задовольнити частково.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 03 квітня 2019 року у справі №265/9167/18 - скасувати в частині визнання протиправними дій начальника відділу прикордонної служби «Маріуполь» 1-ї категорії тип «Б» Ящука Андрія Васильовича.

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до начальника відділу прикордонної служби «Маріуполь» 1-ї категорії тип «Б» Ящука Андрія Васильовича про визнання протиправними дій начальника відділу прикордонної служби «Маріуполь» 1-ї категорії тип «Б» Ящука Андрія Васильовича - відмовити.

Абзац другий рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 03 квітня 2019 року у справі №265/9167/18 доповнити наступним змістом - «і закрити справу про адміністративне правопорушення».

В іншій частині рішення Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 03 квітня 2019 року у справі №265/9167/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 29 травня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 29 травня 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко