Справа № 1.380.2019.000780
Суддя: Лунь Зоряна Іванівна
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

справа №1.380.2019.000780

27 травня 2019 року

зал судових засідань №10

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Лунь З.І.,

секретар судового засідання Ходань Н.С.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Козич В.Л.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправним та скасування припису в частині.

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Львівській області (місцезнаходження: 79005, м.Львів, вул.Міцкевича, 8), в якому просить суд визнати протиправним та скасувати п.1, п.2, п.3, п.4, п.5, п.6 припису про усунення виявлених порушень №ЛВ591/894/АВ/П від 26.06.2018.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що оскаржений припис не містить жодних посилань на те, яким саме чином суб`єкт господарювання повинен його виконати. На думку позивача, інспектори вийшли за межі предмету перевірки та протиправно сформулювали вимоги оскарженого припису таким чином, що їх неможливо виконати.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Відзив обґрунтований тим, що під час інспекційного відвідування інспектор виявив за виконанням трудової функції продавця магазину п`ять працівників ФОП ОСОБА_2 , які були допущені до роботи без укладення трудового договору. Також представник відповідача пояснив, що під час інспекційного відвідування інспектором було досліджено надані ФОП ОСОБА_2 відомості на виплату грошей, відомості розрахунку зарплати за період червень - грудень 2017 року, відповідно до яких працівникам позивачки впродовж червня - грудня 2017 року нараховувалась одна і та ж сума - 3200 грн., не нараховувалася та виплачувалася індексація; невчасно виплачувалися працівникам кошти перед виходом у відпустку; робочий день перед вихідним не був скорочений відповідно до вимог Закону.

Позивач подала до суду відповідь на відзив, у якій зазначає, що у приписі має бути чітко визначено, які дії повинен вчинити суб`єкт гоподарювання з метою усунення виявлених порушень.

Відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначає, що у разі ненадходження від суб`єкта господарювання інформації про виконання вимог припису у повному обсязі, проводиться ще одне інспекційне відвідування, у рамках якого з`ясовується виключно питання виконання вимог припису та робиться остаточний висновок про виконання його вимог.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити повністю з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву та запереченні. Просив суд у задоволенні позову відмовити повністю.

Судом встановлено, що позивач - ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа - підприємець 02.08.2012, серед основних видів діяльності за КВЕД 47.11 є роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Позивач здійснює господарську діяльність через мережу магазинів.

15.06.2018 відповідачем на підставі наказу про проведення інспекційного відвідування №1378-П від 15.06.2018 було виписано направлення на проведення заходу державного нагляду (контролю) №1254.

У період з 18.06.2018 по 19.06.2018 на виконання цього наказу та на підставі направлення від 15.06.2018 за № 1254 посадова особа Головного управління Держпраці у Львівській області провела інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_2 щодо додержання вимог законодавства про працю. За результатами цього інспекційного відвідування складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю №ЛВ591/894/АВ від 19.06.2018.

В розділі ІІІ цього акта описано виявлені порушення законодавства про працю, за наслідками якого зроблено висновок про порушення позивачем:

- ч.1 ст.53 КЗпП України , оскільки тривалість роботи напередодні святкових і неробочих днів не скорочена на 1 годину;

- ч. 1, 3 статті 24 КЗпП, оскільки ФОП ОСОБА_2 допущено до роботи працівників ОСОБА_3. , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

- ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці» (далі - Закон №108), оскільки роботодавцем на забезпечено достовірний облік виконуваної працівниками роботи, а саме: відповідно до табеля обліку змінності робочого часу на квітень-травень 2018 року не зазначено, що окремі працівники працювали в нічний час;

- ч. 6 статті 95 КЗпП, стаття 33 Закону № 108, оскільки індексація заробітної плати не проводиться.

- ч.4 ст.115 КЗпП України, оскільки заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується пізніше, ніж за три дні до початку відпустки.

- ч.1.ст.116 КЗпП України, оскільки при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації не провадиться у день звільнення.

- ч.1 ст.117 КЗпП України, оскільки у разі невиплати з вини власника належних звільненому працівникові сум в день звільнення, при відсутності спору про їх розмір, не виплачується середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку.

З оскаржуваним приписом в частині порушення ч.1 ст.117 КЗпП України позивач погодився.

26.06.2018 відповідачем винесено припис №ЛВ591/894/АВ/П про усунення виявлених порушень.

Акт інспекційного відвідування та припис вручено ФОП ОСОБА_2 , про що остання розписалася та засвідчила про свою незгоду з прийнятими документами.

ФОП ОСОБА_2 22.06.2018 подала заперечення на акт інспекційного відвідування. ГУ Держпраці у Львівській області розглянуло заперечення на акт інспекційного відвідування та відхилило такі, про що скерувало лист від 25.06.2018 № 5903/5/04.3-09.

30.06.2018 ФОП Хмельницька звернулася до Державної служби України з питань праці зі скаргою на рішення про розгляд скарги на припис.

02.10.2018 Державною службою України з питань праці прийнято рішення про відсутність підстав для скасування Рішення ГУ Держпраці у Львівській області та припису.

Позивач не погодився із зазначеним приписом та оскаржив його до суду.

Судом також встановлено, що 11.07.2018 посадова особа відповідача прийняла постанови:

- № ЛВ591/894/АВ/ФС-1, згідно з якою на ФОП ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 558450,00грн. за порушення вимог ч.ч.1, 3 ст.24 Кодексу законів про працю України. В постанові зазначено, що ФОП ОСОБА_2 допущено до роботи працівників ОСОБА_3. , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України;

- № ЛВ591/894/АВ/ФС-2, згідно з якою на ФОП ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 446760 грн. за порушення вимог частини п`ятої статті 95 Кодексу законів про працю України, ст.33 Закону України «Про оплату праці». В постанові зазначено, що індексація праці не проводиться.

Позивач оскаржував зазначені постанови до суду.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.12.2018 у справі №1340/3470/18 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправними та скасування постанов у задоволенні адміністративного позову відмовлено повністю. Рішення суду набрало законної сили 01.04.2019.

При вирішенні цього спору суд виходить з такого.

Відповідно до ст.43 Конституції України держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю визначається постановою Кабінету Міністрів України «Деякі питання реалізації ст.259 Кодексу законів про працю України та ст.34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 26.04.2017 №295, якою, зокрема, затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок № 295).

Відповідно до ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.4 ст.2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» №877-V від 05.04.2007 (далі за текстом - Закон №877-V) заходи контролю здійснюються, в т.ч., органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Відповідно до пунктів 19, 20, 21 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і в разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.

Відповідно до п. 23 Порядку № 295 припис є обов`язковим для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Згідно з п. 24 Порядку № 295 припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше, ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду. У приписі зазначається строк для усунення виявлених порушень. У разі встановлення строку виконання припису більше ніж три місяці у приписі визначається графік та заплановані заходи усунення виявлених порушень з відповідним інформуванням інспектора праці згідно з визначеною у приписі періодичністю.

Наказом Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017 № 1338 затверджено форму припису про усунення виявлених порушень.

Відповідно до пунктів 27, 29 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.

Заходи до притягнення об`єкта відвідування та його посадових осіб до відповідальності за використання праці неоформлених працівників, несвоєчасну та не у повному обсязі виплату заробітної плати, недодержання мінімальних гарантій в оплаті праці вживаються одночасно із внесенням припису незалежно від факту усунення виявлених порушень у ході інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Згідно з ч. 1 ст.265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Згідно ч. 7 ст. 265 КЗпП України сплата штрафу не звільняє від усунення порушень законодавства про працю.

Судом встановлено, що спірний припис про усунення виявлених порушень №ЛВ591/894/АВ/П від 26.06.2018, винесений на підставі акта інспекційного відвідування, яким встановлено порушення позивачем законодавства про працю, зокрема, ч.1 ст.53 КЗпП України, - ч. 1, 3 статті 24 КЗпП, ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці» (далі - Закон №108), ч. 6 статті 95 КЗпП, стаття 33 Закону № 108, ч.4 ст.115 КЗпП України, ч.1.ст.116 КЗпП України, ч.1 ст.117 КЗпП України.

В обґрунтування своїх вимог про скасування припису позивач зазначає, що такий є неконкретним, оскільки в ньому не зазначено способів усунення виявлених порушень. Також позивач заперечує факт вчинення окремих порушень, а саме: 1) порушення ч.ч.1, 3 статті 24 КЗпП, ( перевіркою встановлено факт допуску до роботи працівників ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України); 2) ч.2 ст.30 Закону № 108 (перевіркою встановлено, що роботодавцем не забезпечено достовірний облік виконуваної працівниками роботи, оскільки відповідно до табеля обліку змінності робочого часу на квітень-травень 2018 року не зазначено, що окремі працівники працювали в нічний час); 3) ч. 6 статті 95 КЗпП, стаття 33 Закону № 108 (перевіркою встановлено, що індексація заробітної плати позивачем не проводиться).

Щодо зазначених порушень, з якими позивач не погоджується з тих підстав, що заперечує факт їх вчинення, суд зазначає таке.

Істотною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. Трудовий договір - це договір між працівником і роботодавцем, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою з підпорядкуванням внутрішньому трудовому розпорядку, а роботодавець - виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором й угодою сторін. За трудовим договором працівник зобов`язаний систематично виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, тобто виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання певного конкретного завдання трудова діяльність не припиняється. Водночас предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною (виконавцем) певного, наперед визначеного сторонами обсягу робіт/послуг за винагороду, при цьому процес організації трудової діяльності виконавця залишається за межами регулювання договору. Метою договору для замовника є отримання певного матеріального результату. Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений; він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду. При цьому на особу, яка виконує роботи/надає послуги за цивільно-правовим договором, не поширюються встановлені державою мінімальні гарантії щодо розміру, порядку та строків оплати праці, нормування робочого часу та часу відпочинку (в т.ч. надання оплачуваних відпусток), охорони праці тощо.

Предметом наданих відповідачу до перевірки договорів є виконання таких робіт: - приймання товару від постачальників; - перевірка заповнення тарних одиниць, їх кількість та вагу, підрахунок штучних товарів, перевірка якості за результатами зовнішнього огляду; - забезпечення зберігання товарів за кількістю та якістю; - підготовка товарів до продажу; - розміщення та викладення товарів за групами, видами, сортами з дотриманням правил товарного сусідства; - встановлення і перевірка справності ваговимірювальних приладів, реєстраторів розрахункових операцій, виробничого інвентарю, інструментів, здійснення реалізації (продаж) товару Замовника; - підрахунок каси (грошей) та передача їх у встановленому порядку Замовнику.

Відповідно до Національного класифікатора України "Класифікатор професій ДК 003:2010", затвердженого наказом Держспоживстадарту України 28.07.2010 N 327, до професій належить продавець продовольчих товарів. Завдання та обов`язки продавця продовольчих товарів передбачені в Довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників. Випуск 65 "Торгівля і громадське харчування", відповідно до яких продавець продовольчих товарів, зокрема: розміщує і викладає товари за групами, видами, сортами з додержанням правил товарного сусідства; заповнює і прикріплює ярлики цін до товарів; пропонує і показує товари; пропонує взаємозамінні і нові товари: консультує покупців про властивості, смакові особливості, кулінарне призначення та харчову цінність товарів тощо; нарізає, зважує і упаковує товари; підраховує вартість покупки, перевіряє реквізити чека, видає покупку; продає безалкогольні та слабоалкогольні напої на винос, на розлив у посуд покупця, а також для споживання на місці; підраховує гроші, здає їх в установленому порядку; готує товари до інвентаризації; бере участь в оформленні прилавкових вітрин.

Отже, визначені наданими ФОП ОСОБА_2 договорами обов`язки виконавців є ідентичними за своїм змістом обов`язкам робітника за професією "продавець продовольчих товарів".

При цьому виконавці за договорами фактично надають послуги не безпосередньо замовнику, а третім особам - покупцям магазинів, в яких здійснює роздрібну торгівлю ФОП Хмельницька. Договори визначають місце, де повинні надаватись послуги - це торговий зал за адресою розташування відповідного магазину. При цьому розділом 4 цих договорів передбачено обов`язок виконавця дотримуватися вимог техніки безпеки та охорони праці.

Надані під час інспекційного відвідування ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 пояснення свідчать про те, що виконання цих обов`язків відбувалося за певним режимом (20 робочих днів на місяць з 10:00 до 19:00; змінами 14 днів через 14 днів з 09:00 до 21:00 тощо), з фіксованою оплатою праці (3800 грн. та 3200 грн.). Водночас надані позивачкою акти виконаних робіт за червень 2017 року містять відомості про значно менший розмір винагороди (900, 1000 грн. - тобто менший за розмір мінімальної заробітної плати).

Оцінка всіх цих обставин в їх сукупності дозволяє зробити висновок, що перелічені вище фізичні особи систематично виконували певні трудові функції - фактично працювали продавцями продовольчих товарів в магазинах ФОП ОСОБА_2 . За таких обставин факт оформлення позивачем цивільно-правових угод не змінює характеру трудових відносин, у яких з нею фактично перебували ОСОБА_8 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Такі дії роботодавця (оформлення трудових відносин у формі цивільно-правових договорів) перешкоджають реалізації працівниками права на належну оплату праці та відпочинок, на щорічні оплачувані відпустки, на здорові і безпечні умови праці, на матеріальне забезпечення в порядку соціального страхування у разі хвороби, повної або часткової втрати працездатності, на матеріальну допомогу в разі безробіття тощо.

Тому суд вважає, що відповідач дійшов обґрунтованого висновку про порушення ФОП ОСОБА_2 вимог статті 24 КЗпП, відтак припис у цій частині винесений правомірно.

Відповідно до положень статті 12 Закону України "Про оплату праці" норми оплати праці встановлюються Кодексом законів про працю України та іншими актами законодавства України та є мінімальними державними гарантіями. Індексація заробітної плати є і мінімальною державною гарантією в оплаті праці, і державною соціальною гарантією. Недотримання юридичною особою - роботодавцем цих гарантій є підставою для застосування штрафу, передбаченого абзацом 4 частини 2 статті 265 КЗпП.

В ході інспекційного відвідування на підставі відомостей розрахунку заробітної плати встановлено, що дванадцяти найманим працівникам позивачки не було нараховано та виплачено індексацію заробітної плати за період червень - грудень 2017 року, працівникам протягом зазначеного періоду нараховувалась одна і та ж сума - 3200 грн., а надані відомості не містили графи "індексація". В запереченні на акт інспекційного відвідування позивачка вказала, що в ході проведення перевірки інспектор праці не вимагала надати їй даних щодо нарахування та виплату заробітної плати у 2017 році з врахування індексу інфляції. На підтвердження своїх заперечень ФОП ОСОБА_2 надала відомості про нарахування індексації за згаданий період, рохрахунково-платіжні відомості працівника форми П-6, відомості на виплату грошей (індексація). З метою об`єктивного та всебічного розгляду заперечень ФОП ОСОБА_2 на акт інспекційного відвідування відповідач скерував запит до ГУ ДФС у Львівській області.

ГУ ДФС у Львівській області надало копії звітів про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсацій) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за червень - грудень 2017 року. Відповідно до цих звітів, ФОП ОСОБА_2 щомісяця подавала звіти про суми нарахованої заробітної плати до органів ДФС, в яких відображала суми нарахованої заробітної плати 3200 грн. кожного місяця - без нарахування індексації заробітної плати. Тому, суд констатує, що надані позивачем до відомості, в яких є рядок «індексація» є недостовірними та до уваги не беруться.

Таким чином, суд дійшов висновку, що на момент проведення перевірки докази нарахування індексації працівникам позивачки за червень-грудень 2017 року не існували.

Суд додатково зазначає, що зазначені вище обставини вже були предметом судового розгляду, встановлені та оцінені судом при розгляді справи № 1340/3470/18 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправними та скасування постанов про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 11.07.2018 № ЛВ591/894/АВ/ФС-1 та № ЛВ591/894/АВ/ФС-2.

З рішення Львівського окружного адміністративного суду № 1340/3470/18 видно, що оскаржувані позивачем постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 11.07.2018 № ЛВ591/894/АВ/ФС-1 та № ЛВ591/894/АВ/ФС-2 були прийняті на підставі порушень, встановлених актом перевірки, та описаних у приписі про усунення виявлених порушень від 26.06.2018 №ЛВ591/894/АВ/П.

Рішенням у справі № 1340/3470/18 у задоволенні позову фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 було відмовлено повністю.

Рішення у справі № 1340/3470/18 набрало законної сили 01.04.2019.

Таким чином, суд вважає, що відповідач дійшов обґрунтованого висновку про порушення ФОП ОСОБА_2 вимог ч. 6 статті 95 КЗпП, статті 33 Закону № 108 України «Про оплату праці», відтак припис у цій частині винесений правомірно.

Щодо порушення вимог ч. 2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» (п. 3 припису), то суд зазначає таке.

Відповідно до ч.2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

В акті перевірки зафіксовано, що працівники ОСОБА_9 , ОСОБА_10 працюють в нічний час у магазині за адресою: м. Львів , вул.Шота Руставелі, 4.

Більше того, у позовній заяві позивач підтвердив той факт, що працівники ОСОБА_11 , ОСОБА_10 працюють у нічний час.

Проте, в табелях обліку змінності робочого часу за квітень, травень 2018 року зазначено, що вказані працівники працювали у нічний час.

Таким чином, внаслідок недостовірного обліку виконуваної роботи вказаним працівницям не було оплачено роботу у нічний час у підвищеному розмірі, що призвело до порушення їхніх трудових прав.

Таким чином, суд вважає, що відповідач дійшов обґрунтованого висновку про порушення ФОП ОСОБА_2 вимог частини 2 ст.30 Закону України «Про оплату праці», відтак припис у цій частині винесений правомірно.

В обґрунтування своїх вимог про скасування припису позивач також зазначає, що такий є неконкретним, оскільки в ньому не зазначено способів усунення виявлених порушень, хоча і не заперечує факт вчинення окремих порушень, а саме: 1) порушення ч.1 ст.53 КЗпП України (перевіркою встановлено, що тривалість роботи напередодні святкових і неробочих днів не скорочена на 1 годину); 2) порушення ч.4 ст.115 КЗпП України (перевіркою встановлено, що заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується пізніше, ніж за три дні до початку відпустки); 3) ч.1.ст.116 КЗпП України (перевіркою встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації не провадиться у день звільнення).

Відповідно до п. 23 Порядку № 295 припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.

Як видно з наказу Міністерства соціальної політики України від 18.08.2017 № 1338, є затверджена форма припису про усунення виявлених порушень.

Судом встановлено, що оскаржуваний позивачем припис, в частині не зазначення способів усунення порушень, повністю відповідає уніфікованій формі та містить необхідні реквізити, а саме: зміст виявленого порушення, правові норми, які порушено, строк усунення виявлених порушень, відмітку інспектора про виконання припису.

Законодавством не покладено на орган держпраці обов`язок встановлювати спосіб виконання припису.

Суд також зазначає, що припис передбачає винесення інспектором праці суб`єкту господарювання саме вимоги про усунення порушення, а не ще й способів виконання цієї вимоги. Тому визначення способів усунення порушень законодавства про працю входить у компетенцію суб`єкта господарювання та є його обов`язком.

Отже, на виконання вимог припису про усунення порушень законодавства про працю суб`єкт господарювання повинен вжити вичерпних заходів, необхідних для припинення порушень законодавства про працю у своїй господарській діяльності.

Таким чином, суд вважає, що відповідач правомірно не зазначив способу виконання припису в частині порушень ч.1 ст.53 КЗпП України, ч.4 ст.115 КЗпП України ч.1.ст.116 КЗпП України , відтак припис у цій частині винесений правомірно.

Щодо усного пояснення представника позивача у судовому засіданні щодо втрати чинності Порядком №295, то суд зазначає таке.

Оскільки відповідно до ч.2 ст.265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду, а позивачем не надано суду доказів того, що станом на день проведення інспекційного відвідування позивача Порядок №295 був визнаний судом нечинним, то суд не знаходить підстав для того, щоб взяти до уваги такий аргумент позивача при вирішенні спору.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що відповідачем доведено суду правомірність прийнятого рішення, з огляду на що у задоволенні адміністративного позову необхідно відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України, судові витрати належить покласти на позивача.

Керуючись ст.ст., 242-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до Головного управління Держпраці у Львівській області про визнання протиправним та скасування припису в частині відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із урахуванням п.п.15.5 п.15 Р.VII Перехідні положення КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 31.05.2019.

Суддя Лунь З.І.