Справа № 645/4534/17
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 р.Справа № 645/4534/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Іващенко С.О., м. Харків, повний текст складено 17.12.18 року по справі № 645/4534/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю "АН "Рестріелт" , Харківська міська рада

про визнання неправомірною відмови виплатити субсидію та зобов`язання виплатити субсидію,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до Фрунзенського районного суду м. Харкова, як адміністративного суду, з позовом до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради, треті особи: Харківська міська рада, ТОВ «АН «Рестріелт» про визнання неправомірною відмови виплатити субсидію та зобов`язання виплатити субсидію.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона мешкає разом з малолітньою дитиною у квартирі АДРЕСА_1 та як особа, що має право на отримання щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату управління багатоквартирним будинком, користування житлом або його утримання та комунальних послуг, отримувала вказану субсидію від Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради. Однак з 01.01.2017 року відповідачем було припинено нарахування та виплати субсидії для відшкодування витрат на оплату управління багатоквартирним будинком, користування житлом або його утримання та комунальних послуг у зв`язку з тим, що житловий будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі ТОВ «АН «Рестріелт», а позивач не має прямих розрахунків з відповідними комунальними підприємствами міста, що надають комунальні послуги. Посилаючись на Закон України «Про житлово - комунальні послуги» та Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 р. № 848, позивач вважає дії відповідача неправомірними та такими, що порушують законні права позивача.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.12.2018р. адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради, треті особи: Харківська міська рада, ТОВ «АН «Рестріелт» про визнання неправомірною відмови виплатити субсидію та зобов`язання виплатити субсидію задоволено. Визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради з припинення надання 3 01 січня 2017 року ОСОБА_1 адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг. Зобов`язано Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради здійснити з 01 січня 2017 року нарахування та виплату ОСОБА_1 адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що не погоджується з рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.12.2018, вважає його безпідставним, необгрунтованим та таким, що прийняте з суворим порушенням норм матеріального та процесуального права, а отже підлягає скасуванню. Вказує, що третя особа не є, і ніколи не була підприємством, що безпосередньо надає комунальні послуги. Жодних виключень чинне законодавство не містить. Вказує, що оскільки домогосподарство позивача знаходиться у будинку, що обслуговує та утримує TOB AH «Рестріелт», позивачу було запропоновано звернутися до керівництва цього товариства з питанням переведення мешканців будинку на прямі розрахунки з підприємствами, що надають комунальні послуги. Також, зазначає, що оскаржуваним рішенням скасовано рішення апелянта про припинення надання позивачу адресної безготівкової субсидії, проте такого рішення апелянта, який керується у своїй діяльності нормами Конституції України, законами України, актами Кабінету Міністрів України не існує, і ніколи не існувало. Також зазначає, що у тексі поданих апелянтом заперечень від 27.11.2017 ставилося на розгляд питання про порушення позивачем процесуального строку на звернення до суду. Суд першої інстанції в принципі не вирішував дане клопотання, не зазначив про це ні в оскаржуваному рішенні, ні шляхом винесення ухвали в рамках судової справи, чим порушив права апелянта. Посилається на рішенням Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2017р. Також зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 193 КАС України суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Суд першої інстанції виніс ухвалу про відкриття провадження у справі ще 36 листопада 2017 року, та призначив розгляд справи по суті на 01.12.2017, а виніс оскаржуване рішення 11.12.2018, тобто більш ніж через рік. З урахуванням викладеного скасувати рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 1 1.12.2018 № 645/4534/17 та за результатами розгляду прийняти нове рішення, згідно з яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі.

Також від Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради, до суду надійшли додаткові пояснення.

Від позивача по справі до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу в якій просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві.

Позивач та третя особа, Товариство з обмеженою відповідальністю "АН "Рестріелт" в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав доводи викладені в апеляційній скарзі.

Третя особа, Харківська міська рада, в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена заздалегідь та належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що листом № І-39301-28 від 28.01.2017 року Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради повідомило позивача, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , що за результатами розгляду її звернення про призначення субсидії прийнято рішення про не призначення субсидії на домогосподарство позивача на оплату послуг холодного водопостачання, водовідведення, вивезення твердих побутових відходів, опалення з 01 січня 2017 року, в той же час надано субсидію на оплату газопостачання та електропостачання на період з травня 2017 року до квітня 2018 року.

Матеріали справи свідчать, що житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , відноситься до приватного житлового фонду та перебуває на балансі ТОВ «АН «Рестріелт».

Разом з тим ТОВ «АН «Рестріелт» є не тільки балансоутримувачем вищевказаного будинку, а ще й здійснює витрати необхідні для забезпечення утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, відповідно до публічного «Договору про компенсацію витрат балансоутримувача з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» від 01 серпня 2011р.

Позивач, на виконання умов вказаного Договору, як мешканець житлового будинку, сплачує на користь ТОВ «АН «Рестріелт» щомісячну компенсацію витрат балансоутримувача з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Судом встановлено, що ТОВ «АН «Рестріелт» з метою виконання умов публічного договору від 01 серпня 2011р. було укладено договори з відповідними комунальними підприємствами міста, що надають послуги з централізованого постачання холодної води та послуг водовідведення, послуг з централізованого гарячого водопостачання та опалення, послуг з вивезення твердих побутових відходів, обслуговування ліфтового устаткування, які спрямовані на забезпечення житлово-комунальними послугами мешканців вказаного житлового будинку.

Так, матеріали справи містять копії договорів, укладених ТОВ «АН «Рестріелт»: Договір № 12462 купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді від 01.10.2013 року з КП «Харківські теплові мережі»; Договір про постачання електричної енергії № 012253 від 06.04.2012 року з АК «Харківобленерго»; Додаткова угода до Договору на приймання стічних вод № ІІІ - 11811/05-АК-1 від 14.09.2007 року з КП «Харківводоканал», Договір № 2547 про надання послугз вивезення побутових відходів від 13.12.2012 року з КП «Комплекс з вивозу побутових відходів»; Договір № 203 про надання послуг з КП «Профдезінфекція»; Договір №6/17 ТЛ від 30.12.2017 року з ФОП ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово - комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Разом з тим, частиною 6 вказаної статті визначено, що особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Статтею 24 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» визначено права балансоутримувача, серед яких балансоутримувач має право: здійснювати функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управляти їм чи передавати за договором повністю або частково функції управління управителю; визначати порядок утримання, експлуатації та ремонту майна; укладати договори на надання житлово-комунальних послуг.

Таким чином, ТОВ «АН «Рестріелт» здійснює витрати необхідні для забезпечення утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та надання житлово - комунальних послуг, а позивач, як мешканець житлового будинку, сплачує за такі витрати за тарифами відповідних комунальних підприємств, що затверджені Харківською міською радою.

При цьому колегія суддів зазначає, що правові відносини щодо забезпечення водопостачанням та водовідведенням, теплопостачанням, вивезенням твердих побутових відходів, електропостачання всього житлового будинку, де мешкає позивач, характеризуються тим, що сторонами за договорами є юридичні особи, при цьому особовий рахунок споживача в комунальних підприємствах відкритий на ім`я ТОВ «АН «Рестріелт», як колективного споживача.

В той же час, ТОВ «АН «Рестріелт» на виконання умов публічного договору від 01 серпня 2011р. та з метою обліку нарахувань та обліку сплаченої позивачем компенсації було відкрито особовий рахунок на ім`я позивача.

Умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату управління багатоквартирним будинком, користування житлом або його утримання та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот) визначено Положенням № 848.

Згідно з пунктом 3 Положення № 848 призначення субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення).

Згідно п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 «Про спрощення порядку надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» (надалі - Постанова) субсидії призначаються за наявності різниці між розміром плати за житлово-комунальні послуги, скраплений газ, тверде та рідке пічне побутове паливо у межах соціальної норми житла та соціальних нормативів користування житлово-комунальними послугами і обсягом визначеного КМУ обов`язкового відсотка платежу.

Відповідно до абзацу 2 пункту 13 Постанови для призначення субсидії громадянин у відділі (управління) субсидій при звернення заповнює заяву та декларацію про доходи і майновий стан осіб, зареєстрованих у житловому приміщенні, за формами, затвердженими Мінпраці. Громадянин несе відповідальність за надані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли виплинути на становлення права на призначення субсидії та на визначення її розміру.

Пунктом 7 Порядку передбачено, що субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні осіб, яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги.

Умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг (тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива врегульовано «Положенням про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива» затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 1995р. №848 (зі змінами).

Відповідно до п.2 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 року №848 (далі Положення) - право на отримання адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а також субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива (далі - субсидія) поширюється на громадян, які проживають у житлових приміщеннях (будинках), в частині оплати ними користування житлом; утримання житла; управління багатоквартирним будинком, комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива.

Пунктом 3 Положення встановлено, що призначення субсидій та контроль за їх цільовим використанням здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві і Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення).

Згідно п. 15 Положення громадянам, які проживають у житлових приміщеннях (будинках) державного і громадського житлового фонду, в тому числі, у гуртожитках та будинках житлово-будівельних (житлових) кооперативів, субсидія для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг надається шляхом перерахування коштів на рахунок власників житла (уповноважених ними органів) та підприємств, що надають комунальні послуги.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що держава гарантує кожному громадянину право на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг на умовах та в порядку визначеному Положенням, шляхом перерахування коштів на рахунок власників житла (уповноважених ними органів) та підприємств, що надають комунальні послуги.

Згідно з пунктом 20 Положення № 848 надання раніше призначеної субсидії припиняється: за поданням житлово-експлуатаційних організацій, житлово-будівельних (житлових) кооперативів, об`єднань співвласників багатоквартирного будинку та організацій, що надають житлово-комунальні послуги, якщо громадянин, якому призначено субсидію, не сплачує вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії, за винятком випадків, пов`язаних із затримкою виплати заробітної плати, пенсії тощо, яка підтверджується відповідними документами, - з місяця, в якому надійшло таке подання. Подання надається зазначеними організаціями структурним підрозділам з питань соціального захисту населення до 10 числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникли такі обставини.

Таким чином держава гарантує кожному громадянину право на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг на умовах та в порядку визначеному Положенням № 848 та в свою чергу покладає на громадян, яким призначено субсидію обов`язки щомісячно сплачувати вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії (пункт 15 Положення № 848), а також протягом місяця поінформувати структурний підрозділ з питань соціального захисту населення про зміну складу зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (орендарі - про осіб, які фактично проживають), їх соціального статусу, переліку отримуваних житлово-комунальних послуг, умов їх надання, виконавців житлово-комунальних послуг, купівлю товарів або оплату послуг, передбачених підпунктом 5 пункту 5 цього Положення, шляхом подання відповідних документів (пункт 14 Положення № 848).

Наслідком не виконання обов`язків визначених Положенням № 848 є припинення надання раніше призначеної субсидії, зокрема за поданням організацій, що надають житлово-комунальні послуги, якщо громадянин, якому призначено субсидію, не сплачує вартість фактично спожитої послуги з урахуванням розміру призначеної субсидії - з місяця, в якому надійшло таке подання.

Колегія суддів зазначає, що як вбачається з пояснень представника відповідача, в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради не заперечує наявність у позивача права на отримання позивачем, ОСОБА_1 , субсидії для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг.

Єдиною підставою, яка слугувала причиною припинення позивачу, ОСОБА_1 виплати субсидії для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг було те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АН "Рестріелт" не підтвердило факт того, що саме це підприємство є надавачем комунальних послуг.

Проте, колегія суддів зазначає, що вирішення питання чи є підприємство надавачем комунальних послуг є внутрішнім питанням Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради та Товариства з обмеженою відповідальністю "АН "Рестріелт".

Неврегульованість даного питання між відповідачем та товариством жодним чином не може бути підставою обмеження прав позивача на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг.

Якщо Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради вважає, що Товариство з обмеженою відповідальністю "АН "Рестріелт" не є надавечем комунальних послуг, дане питання має вирішуватись саме Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради.

Саме відповідач має вчиняти відповідні дії для врегулювання даного питання та забезпечення громадян їх належним правом на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг.

Колегія суддів зазначає, що відповідачем обґрунтовано та не надано належних та допустимих доказів, підтверджуючих наявність підстав для відмови у наданні субсидії позивачеві внаслідок не підтвердження факту надання ТОВ «АН «Рестріелт» послуг холодного водопостачання, водовідведення, вивезення твердих побутових відходів та опалення обставин.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що з урахуванням наявних договірних відносин між позивачем і ТОВ «АН «Рестріелт» та за наявності відкритого рахунку позивача в ТОВ «Рестріелт», на який позивачем сплачується компенсація витрат балансоутримувача за спожиті житлово-комунальні послуги та з огляду на те, що ТОВ «АН «Рестріелт», відповідно до укладених договорів з комунальними підприємствами, сплачує отримані кошти на користь відповідних підприємств, оскаржувані дії відповідача не можуть вважатися законними, оскільки направлені на звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод позивача, що суперечить вимогам ст. 22 Конституції України.

Відповідачем факти викладені в позовній заяві під час судового розгляду справи не спростовані.

Крім того, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції приймаючи рішення по суті не зобов`язував відповідача проводити платежі саме через ТОВ «АН «Рестріелт».

Щодо посилань відповідача в апеляційній скарзі на те, що що оскаржуваним рішенням скасовано рішення апелянта про припинення надання позивачу адресної безготівкової субсидії, проте такого рішення апелянта, який керується у своїй діяльності нормами Конституції України, законами України, актами Кабінету Міністрів України не існує, і ніколи не існувало, колегія суддів зазначає наступне.

Судом першої інстанції жодного рішення відповідача не скасовано. Судом визнано неправомірними дії Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради з припинення (зупинення) надання ОСОБА_1 адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, які фактично відбувалися.

Застосований судом першої інстанції фактично відповідає обставинам справи.

Щодо посилань відповідача в відзиві на позовну заяву та в апеляційній скарзі на те, що позивачем пропущено процесуальний строк на звернення до суду, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно матеріалів справи, позивач дізнався про зупинення надання їй субсидії для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг в квітні 2017р. З позовною заявою позивач звернулась до суду в жовтні 2017р.

Тобто, колегія суддів приходить до висновку, що строки встановлені ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи позивачем не пропущено.

Враховуючи вищенаведене, доводи відповідача про порушення позивачем строку на звернення до суду є помилковими.

Крім того, конкретна дата, коли позивач дізналась про зупинення надання їй субсидії для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг відповідачем не доведена.

Щодо посилань відповідача на те, що першої інстанції виніс ухвалу про відкриття провадження у справі ще 06 листопада 2017 року, та призначив розгляд справи по суті на 01.12.2017, а виніс оскаржуване рішення 11.12.2018, тобто більш ніж через рік, колегія суддів зазначає наступне.

Проте відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

В даному випадку справу вирішено вірно.

Крім того, колегія суддів зазначає, що зазначена обставина не може бути підставою для прийняття рішення про відмову в задоволенні позову.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на рішення Харківського апеляційного адміністративного суду від 10.04.2017 є не обґрунтованим. Дане судове рішення не є рішенням, яке є обов`язковими до виконання, та таким що має преюдиційне значення для вирішення справи.

Крім того дане рішення стосується виключно взаємовідносин підприємства Товариство з обмеженою відповідальністю "АН "Рестріелт" з Управлінням праці та соціального захисту населення адміністрації Немишлянського району Харківської міської ради.

За приписами статті 6 КАС України, суд при вирішення справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Забороняється відмова в розгляді та вирішенні адміністративної справи з мотивів неповноти, неясності, суперечливості чи відсутності законодавства, яке регулює спірні відносини.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

У відповідності до ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у встановлений спосіб.

Разом з тим, ч. 2 вказаної статті визначено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача здійснити з 01 січня 2017 року нарахування та виплату адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються ТОВ «АН «Рестріелт».

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11.12.2018 року по справі № 645/4534/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 27.05.2019 року