Справа № 817/658/18
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року№ 857/108/19
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Качмара В.Я.,

суддів - Заверухи О.Б., Курильця А.Р.,

при секретарі судового засідання - Пильо І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року у справі №817/658/18 (суддя Комшелюк Т.О., рішення ухвалене об 11/42 год м.Львів, повний текст складено 7 серпня 2018 року) за позовом Приватного підприємства «Оіл Груп» до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2018 року Приватне підприємство «Оіл Груп» (далі - ПП) звернулося до суду із позовом до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі - ГУ, ДФС відповідно) в якому просило: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 17.01.2018 №№, (далі - ППР).

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року позов задоволено.

Не погодившись із ухваленим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги вказує, що за результатами документальної невиїзної перевірки ПП дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи за імпортними деклараціями контролюючим органом шляхом отримання запиту від уповноважених митних органів країни експортера товару (Чеська Республіка), що ввозився позивачем згідно відповідних декларацій встановлено не підтвердження походження товару, зазначеного у сертифікатах з перевезення товару, з Європейського Союзу (далі - ЄС). З огляду на це, відповідач стверджує про протиправність надання позивачу преференційного митного режиму і звільнення від оподаткування товару, вважає, що ним правомірно збільшено позивачу митні платежі у вигляді мита на товари, що ввозяться на територію України та податку на додану вартість (далі - ПДВ) з ввезених на територію України товарів із застосуванням штрафних санкцій по кожному виду зокрема.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Учасники справи, в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому, апеляційний суд, відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС), вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Разом з тим, відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи та участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, яке обґрунтоване фізичною неможливістю забезпечення участі представника ГУ у судовому засіданні, а також економією бюджетних коштів.

Проте, апеляційний суд вважає вказане клопотання безпідставним, з огляду на те, що апелянтом не надано жодних належних доказів неможливості участі його представника у судовому засіданні, про дату час та місце розгляду справи відповідач був повідомлений завчасно (10.05.2019), крім того ним пропущений встановлений частиною другою статті 195 КАС строк на подання заяви про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку щодо протиправності нарахування позивачу відповідних грошових зобов`язань за оскаржуваними ППР, оскільки наявними у справі документами підтверджено, що країна імпортованого ПП товару належить до країни ЄС.

Такі висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з додержанням норм матеріального і процесуального права, з таких міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що в період з 15.12.2017 по 21.12.2017 ГУ проведено документальну невиїзну перевірку ПП щодо дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи за імпортними деклараціями типу ІМ40ДЕ від 08.02.2016 №204050000/2016/002246 (далі - МД №002246) та 26.04.2016 №204050002/2016/003827 (далі - МД №003827), за результатами якої складено акт від 05.01.2018 №38/7/17-00-14-07-06/ (далі - Акт; а.с.53-57).

Актом встановлено порушення позивачем:

- частини 4 та п`ятої статті 280, частини першої статті 281 Митного кодексу України (далі - МК) в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті мита за МД №№002246, 003827 відповідно на загальну суму 42951,97 грн;

- частини 4 та п`ятої статті 280, частини першої статті 281 МК, пункту 190.1 статті 190 Податкового кодексу України в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ПДВ за вказаними МД №№002246, 003827 на загальну суму 8590,39 грн.

Вказані порушення є наслідком виявлення під час перевірки наступних обставин.

Так, ПП за МД №№002246, 003827, що підлягали перевірці, ввозило на митну територію України мастильні матеріали Acmos 48-407, 43-2425 і 43-2434, призначені для напилення на пресформи, відправник/Експортер: «Componenta Moravia, s.r.o» Za Humny 3306/18b, 69701, Kyjov, Czech Republic, країна походження: Федеративна Республіка Німеччина, ЄС.

Для здійснення митного оформлення, позивачем були надані митному органу: контракти від 04.01.2016 №472, 29.05.2015 №S15/1278 (далі - Контракт №№472, S15/1278 відповідно) специфікації до договорів; рахунки на оплату - Invoice від 29.01.2016, 31.03.2016№№120160001, 120160002 відповідно;пакувальні листи від 29.01.2016, 11.04.2016 №№160001, 160010; міжнародні товарно-транспортні накладні - CMR від 05.02.2016, 19.04.2016 №№000244, 000268 відповідно; копії митних декларацій країни відправлення від 05.02.2016, 19.04.2016№№ 16CZ3000024BMYSD9, 16CZ53000020UXKZQ6; сертифікати якості EUR.1 від 05.02.2016 № №0335972, 0335129 відповідно (далі - Сертифікати EUR.1№№0335972, 0335129); договір про перевезення від 02.02.2016 №02/02/2016; рахунки-фактуру про надання транспортно-експедиційних послуг від виконавця договору про транспортно-експедиційні послуги від 05.02.2016, 19.04.2016 №№ 26, 27; договори про надання послуг митного брокера від 12.06.2015 №28; інформацію про позитивні результати здійснення фіто санітарного контролю товару від 05.02.2016, 19.04.2016 №2730; інформацію про позитивні результати здійснення радіологічного контролю товару від 05.02.2016, 19.04.2016 №2730; заява позивача про митне оформлення товарів від 08.02.2016, 25.04.2016 №№720/17-44, 1958/17-44.

18.10.2017 ДФС був направлений до Головного управління митниці Чеської Республіки (далі - ГУ Митниці) лист за №17719/5/99-99-19-04-02-16. Даним листом ДФС просило вказаний компетентний орган підтвердити справжність Сертифікатів EUR.1 №№0335972 і 0335129, які були надані позивачем при розмитненні ввезених товарів на підставі МД №№002246, 003827.

Листом від 31.10.2017 Головне управління Митниці надало відповідь на згадуваний вище запит ДФС, згідно якого у них немає сумнівів щодо європейського походження товарів, ввезених на підставі сертифікатів з перевезення товарів EUR.1 №№0335972, №0335129. Проте Польська митниця на їх запит щодо походження товарів, які ввозились на підставі Сертифікатів EUR.1 №№0335972 і 0335129, повідомила, що постачальник цих товарів не має декларації виробника, довгострокову декларацію зробив неправильно. Тому на підставі цих відомостей компетентний митний орган Чеської Республіки вказав, що всі товари згадані в Сертифікатах EUR.1 №№0335972 і 0335129 не можуть бути розглянуті, як виготовлені в Європі (а.с.51).

Наведене і стало причиною проведення перевірки.

На підставі Акта відповідачем 17.01.2018 прийнято ППР:

№, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито на товари, що ввозиться на територію України суб`єктами господарювання на суму 53689,97 грн (основне зобов`язання 42951,97 грн; штрафні (фінансові) санкції 10738 грн);

№, яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем ПДВ з товарів, на суму 10737,99 грн (основне зобов`язання 8590,39 грн; штрафні (фінансові) санкції 2147,60 грн (а.с.11-12).

Вважаючи вказанні ППР протиправними та такими, що підлягають скасуванню позивач звернувся до суду із цим позовом.

Абзацом 14 статті першої Закону України «Про зовнішньоекономічну діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що імпорт (імпорт товарів) - це купівля (у тому числі з оплатою в не грошовій формі) українськими суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності в іноземних суб`єктів господарської діяльності товарів з ввезенням або без ввезення цих товарів на територію України, включаючи купівлю товарів, призначених для власного споживання установами та організаціями України, розташованими за її межами.

Відповідно до статті 74 МК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) імпорт (випуск для вільного обігу) - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари після сплати всіх митних платежів, встановлених законами України на імпорт цих товарів, та виконання усіх необхідних митних формальностей випускаються для вільного обігу на митній території України.

Згідно з частинами першою-третьою статті 36 МК походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі.

Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом.

Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

Положення цього Кодексу застосовуються для визначення походження товарів, на які при ввезенні їх на митну територію України поширюється режим найбільшого сприяння (не преференційне походження), з метою застосування до таких товарів передбачених законом заходів тарифного та нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності (частина шоста статті 36 МК).

Приписами частин четвертої, п`ятої статті 280 МК визначено, що ввізне мито на товари, митне оформлення яких здійснюється в порядку, встановленому для підприємств, нараховується за ставками, встановленими Митним тарифом України.

Ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

За змістом пункту 190.1 статті 190 ПК (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу ІІІ МК, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.

Враховуючи вищевикладене, основною умовою для застосування пільгової ставки ввізного мита є підтвердження країни походження товару.

Відповідно до частини першої статті 43 МК країна походження товару заявляється (декларується) органу доходів і зборів шляхом подання оригіналів документів про походження товару.

Частиною третьою статті 43 МК визначено, що сертифікат про походження товару - це документ який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення.

Відповідно до частини восьмої, дев`ятої статті 43 МК у разі якщо в документах про походження товару є розбіжності у відомостях про країну походження товару або органом доходів і зборів встановлено інші відомості про країну походження товару, ніж ті, що зазначені у документах, декларант або уповноважена ним особа має право надати органу доходів і зборів для підтвердження відомостей про заявлену країну походження товару додаткові відомості.

Додатковими відомостями про країну походження товару є відомості, що містяться в товарних накладних, пакувальних листах, відвантажувальних специфікаціях, сертифікатах (відповідності, якості, фітосанітарних, ветеринарних тощо), митній декларації країни експорту, паспортах, технічній документації, висновках-експертизах відповідних органів, інших матеріалах, що можуть бути використані для підтвердження країни походження товару.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 44 МК у разі ввезення товару на митну територію України, сертифікат про походження товару подається обов`язково на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені МК.

Згідно з частиною першою статті 45 МК у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, орган доходів і зборів може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

У пункті 1 статті 29 частини другої глави 1 розділу 4 «Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони» (ратифікована 16.09.2014; далі - Угода) зазначено, що кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.

За змістом Графіку, встановленого у Додатку І-А, товарна позиція за кодом УКТ ЗЕД , що ввозиться в України та походить з країн ЄС, знаходиться в переліку зниження ввізних мит України за ставкою 0 (нуль) відсотків.

Статтею 26 частини першої глави 1 розділу 4 Угоди встановлено, що положення цієї Глави застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі I «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» (надалі - Протокол І), до цієї Угоди.

Частиною 1 статті 2 розділу 2 Протоколу І визначено, що з метою впровадження цієї Угоди наступні товари мають вважатися як такі, що походять з ЄС:

1. товари, цілком вироблені в ЄС, як це визначається у статті 5 цього Протоколу;

2. товари, отримані в ЄС з матеріалів, які не були вироблені цілком у ЄС, за умови, що такі матеріали пройшли достатню обробку в ЄС відповідно до статті 6 цього Протоколу.

Відповідно до частини першої статті 16 розділу 5 Протоколу І товари, що походять з ЄС, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи ЄС відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:

1. Сертифікат з перевезення товару EUR.1;

2. У випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься «декларацією інвойс», надана експортером до інвойсу, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати.

У статті 28 Протоколу І вказано, що до складу документації, зазначеної в статтях 17(3) і 22(3) цього Протоколу, використовуваної для підтвердження того, що товари, вказані в сертифікаті з перевезення товару EUR.1 або декларації інвойс можуть бути визнані такими, що походять з ЄС або України й відповідають іншим вимогам цього Протоколу, можуть входити, «interalia» (переклад - також), в тому числі:

(a) прямі свідчення процесів, виконаних експортером чи постачальником для отримання розглядуваного майна, що містяться, наприклад, у його обліковій документації чи у міжнародній системі обліку;

(b) документи, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані чи складені в ЄС або Україні, якщо застосування таких документів відповідає чинному законодавству відповідної країни;

(c) документи, що підтверджують обробку матеріалів у ЄС або Україні, видані чи складені в ЄС або Україні, якщо застосування таких документів відповідає чинному законодавству відповідної країни;

(d) сертифікати з перевезення товару EUR.1 або декларації інвойс, що підтверджують статус походження використаних матеріалів, видані чи складені в Європейському Союзі або Україні згідно з цим Протоколом;

(e) належні свідчення про обробку, виконану з межами Європейського Союзу або України згідно з положеннями статті 12 даного Протоколу, які підтверджують, що вимоги цієї статті були виконані.

З матеріалів справи видно, що ПП на підставі Контракту №S15/1278, придбавав у фірми HENAX Sp. z o. o. (93-232, Республікам Польща, місто Лодзь, вулиця Лодова, будинок 122) мастильні матеріали ACMOS 48-407, 43-2425 і 43-2434 (а.с.30-34).

Вказане підтверджується долученими до справи специфікацією до Контракту №S15/1278, інвойсом від 11.09.2015, пакувальним листом від 11.09.2015, митною декларацією №204050000/2015/017130 (далі - МД №017130) та міжнародною товарно-транспортною накладною CMR №103170 (а.с.82-89).

Необхідно зазначити, що згідно специфікації до Контракту S15/1278, інвойсу та МД №017130 країною походження придбаних товарів вказано Федеративну Республіку Німеччина.

За даними офіційного сайту компанії Acmos Chemie KG (28199, Федеративна Республіка Німеччина, місто Бремен, вулиця Індустріальна, будинок 49), який є виробником ввезеного позивачем на митну територію ACMOS 48-407, 43-2425 і 43-2434, фірма HENAX Sp. z o. o. (93-232, Республікам Польща, місто Лодзь, вулиця Лодова, будинок 122) є офіційним дистриб`ютором першої на території Республіка Польща.

В подальшому позивач, на підставі Контракту №472 придбав товари у компанії «Componenta Moravia», Куйов, Чеська Республіка товар, який і був ввезений на митну територію України на підставі МД№№002246, 003827 відповідно. При цьому ПП було сплачено в повному об`ємі всі обов`язкові митні платежі, подані всі необхідні документи для митного оформлення ввезеного товару, в тому числі Сертифікати EUR.1 №№ 0335972 і №0335129, які на той момент були чинними та не скасованими (а.с.20-21, 25-26).

На підтвердження факту придбання продавцем товару у фірми HENAX Sp. z o. o. (93-232, Республікам Польща, місто Лодзь, вулиця Лодова, будинок 122), до матеріалів справи долучені інвойси від 02.02.2016, 29.02.2016, які були направлені фірмою HENAX Sp. z o. o., покупцю «Componenta Moravia», Куйов, Чеська Республіка для оплати поставленого товару (а.с.90-92). У наданих інвойсах країною походження товару є ФРН.

При розмитненні ПП ввезеного на митну територію України 08.02.2016 і 24.04.2016 товару був наданий паспорт безпеки продукції, згідно якого її виробником є Acmos Chemie KG (28199, Федеративна Республіка Німеччина, місто Бремен, вулиця Індустріальна, будинок 49) (а.с.35).

Відтак, з досліджених судом першої інстанції документів чітко встановлено країну походження товару - Федеративна Республіка Німеччина.

Наостанок, потрібного зауважити те, що товар позивач отримав від продавця «Componenta Moravia», Куйов, Чеська Республіка, який в свою чергу отримав його від фірми HENAX Sp. z o. o., Республіка Польща, тому ПП не може нести відповідальність за дії третіх осіб, зокрема продавця, який і видавав Сертифікати EUR.1 №№ 0335972 і №0335129, які згідно отриманої ГУ відповіді компетентних митних органів Чеської республіки не підтверджують факту виготовлення поставлених ПП товарів в Європі.

При цьому, в матеріалах справи відсутні відомості того, що під час митного оформлення товарів, митний орган України мав сумніви з приводу відомостей щодо країни походження товарів або розбіжностей у відомостях про походження товару.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується із висновками суду першої інстанції за якими оскаржувані ППР та визначені за ними податкові зобов`язання прийняті за відсутності достатніх для цього підстав.

Відповідно до статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підсумовуючи, враховуючи вимоги наведених вище правових норм, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що при ухваленні оскаржуваного судового рішення суд першої інстанцій, правильно встановив обставини справи, не допустив порушень норм матеріального та процесуального права, які могли б бути підставою для його скасування, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Рівненській області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 30 липня 2018 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Головуючий суддя В. Я. Качмар
судді О. Б. Заверуха
А. Р. Курилець

Повне судове рішення складено 30 травня 2019 року.