Справа № 520/11654/18
Суддя: Бегунц А.О.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 р.Справа № 520/11654/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бегунца А.О.,

Суддів: Григорова А.М. , Лях О.П. ,

за участю секретаря судового засідання Машури Г.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 14.01.19 року по справі № 520/11654/18

за позовом ОСОБА_1

до Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вичнити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова, в якому просила суд:

- визнати протиправною бездіяльності (дій) з приводу відмови у проведенні перерахунку та виплати з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року пенсії по інвалідності як особі, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, призначеної відповідно до ст. ст. 50. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати здійснити перерахунок пенсії з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у відповідності до ч.4 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 6 мінімальних пенсій за віком та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року у відповідності до ст. 50 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у розмірі 50% мінімальної пенсії за віком, виходячи із мінімального розміру пенсії за віком, встановленого ч. 1 ст.28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та провести відповідні виплати, з урахуванням раніше сплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що заявник є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, їй встановлена ІІІ група інвалідності, в період з 01 січня по 02 серпня 2014 року Управління Пенсійного фонду України в Московському районі м. Харкова, на думку позивача, повинно було нараховувати та виплачувати пенсію йому пенсію в розмірі, визначеному ст. 50, 54 Закону "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а не Порядком обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14. 01.2019 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправною оформлену листом від 15.11.2018 р. №21230-47/02-01 відмову Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова у проведенні перерахунку і виплати пенсії ОСОБА_1 за період 01.01.2014 - 02.08.2014 у порядку ст.ст. 50 і 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язано Київське об`єднане управління Пенсійного фонду України міста Харкова повторно вирішити по суті заяву ОСОБА_1 від 06.10.2018 з урахуванням положень частини 5 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VIII та висновків постанови Верховного Суду від 21.02.2018 р. по справі №619/2262/17 (адміністративне провадження №К/9901/1564/17) .

У решті вимог позов - залишено без задоволення.

Не погодившись з вказаним рішенням, відповідачем, Київським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України міста Харкова, подано апеляційну скаргу, в якій, вказуючи на порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що у 2014 році виплата призначеної позивачу пенсії здійснювалась у відповідності до вимог чинного законодавства, а тому підстав для її перерахунку відсутні.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 як пенсіонер знаходиться на обліку в Київському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України міста Харкова та отримує пенсію по інвалідності 3 группи внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Вказане підтверджується довідками МСЕК серії 10ААВ № 630180 від 08.08.2013, серії 10ААА № 124129 від 08.08.2013, посвіченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи серії НОМЕР_1 від 06.12.2007 те пенсійним посвіченям НОМЕР_2.

Позивач одержує пенсію у порядку ст.ст. 50 і 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", письмово листом довільної форми від 06.10.2018 звернувся до відповідача з приводу перерахунку пенсії за період 01.01.2014 - 02.08.2014 у визначеному законом розмірі, а також з приводу проведення виплат утвореної різниці, однак одержав відмову владного суб`єкта, оформлену листом від 15.11.2018 за №21230-47/02-01.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач в ході реалізації управлінської функції та наданні відмови позивачу щодо проведення перерахунку пенсії. не взяв до уваги висновків Верховного суду та Закону України "Про судоустрій та статус суддів".

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Перевіряючи відповідність закону оскарженої відмови владного суб`єкта колегія суддів зазначає, що правовідносини з приводу соціального забезпечення фізичних осіб-громадян у формі виплат за пенсією унормовані приписами загальних норм права, а саме: ст. 46 Конституції України, ст. 25 Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, Закону України "Про пенсійне забезпечення", Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а також приписами спеціальної норми права - Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року № 796-ХІІ.

Відповідно до ст. 49 Закону № 796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорії 1, 2, 3, 4 встановлюютьс у вигляді: державної пенсії; додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права та державну пенсію.

Згідно із ст. 50 Закону № 796-ХІІ у редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії, особам, віднесеним 1 категорії, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподяну здоров`ю, зокрема інвалідам ІІІ групи у розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч. 4 ст. 54 Закону № 796-ХІІ у редакції чинній на час призначення позивачу пенсії, в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими, зокрема по ІІІ групі інвалідності - 6 мінімальних пенсій за віком.

Водночас, Законом України "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2011 рік" від 14 червня 2011 року № 3491-VI розділ VIІ Прикінцевих положень Закону України "Про державний бюджет України на 2011 рік" доповнено п. 4, яким встановлено, зокрема, що у 2011 році норми і положення ст. 39, 50, 51, 52, 54 Закону № 796-ХІІ застосовується у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2011 рік (положення пункту 4 розділу VIІ визнано таким, що відповідає Конституції України, згідно рішенням Конституційного Суду України від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011).

Відтак, Законом № 3491-VI Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені ст. 50, ст. 54 Закону № 796-ХІІ, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

На виконання п. 7 Закону № 3491-VI, 06 липня 2011 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову "Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів державного бюджету" № 745, яка набрала чинності з 23 листопада 2011 року, п. 1 і 3 якої визначено інші розміри основної і додаткової пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 23 листопада 2011 року № 1210 був затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з абзацом 8 пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України № 3-рп/2012 від 25 січня 2012 року нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок коштів Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Бюджетного кодексу України. Отже, суди загальної юрисдикції України під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік.

З правового аналізу вказаних Законів та нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та роз`яснень Конституційного Суду України випливає, що в період з 23 липня 2011 року по 31 грудня 2013 року визначення порядку та розмірів виплат вказаним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України.

Позивач зазначає, що в період з 01.01.2014 року по 02.08.2014 року пенсія йому повинна нараховуватися та виплачуватися відповідачем відповідно до положень ст. ст. 50, 54 Закону № 796-XII.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

З 01 січня 2014 року Законом України від 16 січня 2014 року № 719-VII "Про Державний бюджет України на 2014 рік" (далі - Закон № 719-VII) не було передбачено жодних змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій, встановлених ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ. Чинним залишався й Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року № 1210 "Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (далі - Порядок № 1210).

Законом України від 31 липня 2014 року № 1622-VII "Про внесення змін до Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік", який набрав чинності 03 серпня 2014 року, розділ Прикінцеві положення Закону № 719-VII доповнено пунктом 67, яким, зокрема, встановлено, що норми і положення ст. 20-23, 30, 31, 37, 39, 48, 50-52, 54 Закону № 796-ХІІ застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету ПФУ на 2014 рік.

Відтак, з 03 серпня 2014 року Законом № 719-VII Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші, ніж передбачені ст. 50, 54 Закону № 796-ХІІ, розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд, які викладені у постанові від 21.02.2018 р. по справі №619/2262/17, де зазначено, що в період з 23.07.2011 по 31.12.2013 визначення порядку та розмірів виплат вказаним категоріям громадян делеговано Кабінету Міністрів України (п. 31 постанови); починаючи з 01.11.2011 по 31.12.2013 та з 01.01.2015 нарахування та виплата основної державної пенсії по інвалідності та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у вказаний період, у розмірі визначеному постановами Кабінету Міністрів України є правомірним (п.33 постанови); з 01.01.2014 не було передбачено жодних змін чи обмежень для застосування розмірів основної та додаткової пенсій, встановлених ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (п. 47 постанови); з 03.08.2014 законом Кабінету Міністрів України надані повноваження встановлювати інші розміри державної та додаткової пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ніж передбачені ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (п. 50 постанови); у період з 01.01.2014 по 02.08.2014 відсутні застереження і перешкоди для нарахування і виплати пенсії у розмірі, визначеному ст.ст. 50, 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (п. 52 постанови).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до оскарженої позивачем відмови Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова встановлено, що владним суб`єктом у ході практичної реалізації управлінської функції не взято до уваги вищевказані положення нормативних актів та висновку постанови Верховного Суду від 21.02.2018 по справі №619/2262/17 та вимог ч. 5 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", а тому така відмова, оформлена листом від 15.11.2018 № 21230-47/02-01 є протиправною.

Також, колегія суддів зазначає, що повноваження відповідача щодо зобов`язання здійснити перерахунок пенсії є дискреційними повноваженням та виключно компетенцією уповноваженого органу.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оцінивши добуті по справі докази в їх сукупності за правилами ст.ст.72-77, 90, 211 КАС України, колегія суддів доходить висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт не забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч.2 ст.19 КАС України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо встановлення факту порушення прав та інтересів позивача у спірних правовідносинах у галузі справи соціального забезпечення.

Також, колегія суддів зазначає, що ч. 5 ст. 246 Кодексу адміністративного судочинства України встановлені вимоги щодо резолютивної частини рішення суду.

Так, у резолютивній частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 вказано про зобов`язання Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України міста Харкова повторно вирішити по суті заяву ОСОБА_1 від 06.10.2018, зокрема - з урахуванням положень частини 5 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VIII та висновків постанови Верховного Суду від 21.02.2018 р. по справі №619/2262/17 (адміністративне провадження №К/9901/1564/17). Однак, вказані норми права, які застосував суд та мотиви їх застосування зазначені в мотивувальній частині рішення, відповідно до ч. 4 ст. 246 Кодексу адміністративного судочинства України.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає зміні, шляхом виключення в резолютивній частині рішення речення, "з урахуванням положень частини 5 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VIII та висновків постанови Верховного Суду від 21.02.2018 р. по справі №619/2262/17 (адміністративне провадження №К/9901/1564/17)", в іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Київського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Харкова задовольнити частково.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 року по справі № 520/11654/18 змінити в частині, шляхом виключення з третього абзацу резолютивної частини рішення речення: "з урахуванням положень частини 5 статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 року №1402-VIII та висновків постанови Верховного Суду від 21.02.2018 р. по справі №619/2262/17 (адміністративне провадження №К/9901/1564/17)".

В іншій частині рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 по справі № 520/11654/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.О. Бегунц
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров О.П. Лях
Повний текст постанови складено 27.05.2019 року