Справа № 200/4152/19
Суддя: Юрков Едуард Олегович
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
31 травня 2019 р.Справа №200/4152/19
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Юрков Е.О., розглянувши заяву керівника Громадського формування з охорони громадського порядку «Екологічний патруль» ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову у справі за позовом керівника Громадського формування з охорони громадського порядку «Екологічний патруль» ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «НЗ ІНВЕСТ» про визнання протиправним та незаконним рішення, зобов`язання виконати певні дії,-
19 березня 2019 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшов аміністративний позов керівника Громадського формування з охорони громадського порядку «Екологічний патруль» ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «НЗ ІНВЕСТ» з вимогами:
- визнати незаконним та протиправним рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 216 від 19.02.2019 року «Про видалення дерев по вул..Панікахи»;
Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 березня 2019 року адміністративну справу за позовом керівника Громадського формування з охорони громадського порядку «Екологічний патруль» ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «НЗ ІНВЕСТ» про визнання протиправним та незаконним рішення, зобов`язання виконати певні дії надіслано за підсудністю до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Вказана справа надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 30.05.2019 року.
Разом з позовною заявою керівником Громадського формування з охорони громадського порядку «Екологічний патруль» ОСОБА_1 подано до суду заяву про забезпечення адміністративного позову, в якому позивач просить суд:
В обґрунтування заяви про забезпечення позову зазначено, що Товариством з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «НЗ ІНВЕСТ» огороджено парканом територію для будівництва багатофункціонального комплексу та не має наміру виконувати роботи по озелененню та благоустрою прилеглої території, а також не зроблено проектної документації щодо виконання роботи по озелененню та благоустрою прилеглої території про що було озвучено мешканцям на громадських обговореннях щодо будівництва та не надано жодної документації з цього приводу.
Так, згідно частини 4 статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України до заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.
Відповідно до частини 10 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України заяви, скарги, клопотання, визначені цим Кодексом, за подання яких передбачено сплату судового збору, залишаються судом без руху також у випадку, якщо на момент відкриття провадження за відповідною заявою, скаргою, клопотанням суд виявить, що відповідна сума судового збору не зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України. Правила цієї частини не застосовуються до заяв про забезпечення доказів або позову.
У відповідності до підпункту 6 пункту 3 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання заяви про забезпечення доказів або позову, заяви про видачу виконавчого документа на підставі рішення іноземного суду, заяви про зміну чи встановлення способу, порядку і строку виконання судового рішення, становить 0,3 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Проте, як вбачається з матеріалів позову та заяви про забезпечення позову, позивачем не надано документу, що підтверджує сплату судового збору за подання заяви про забезпечення позову.
До поданого позову позивачем заявлено клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обгрунтовано тим, що Громадське формування з охорони громадського порядку «Екологічний патруль» є неприбутковою організацією, будь-якого державного чи комерційного фінансування не отримує, існує виключно на членські внески та пожертви.
Вирішуючи заявлене клопотання, суд виходить із того, що відповідно до частини першої статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.
При цьому, визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.
У розумінні приписів указаної норми відстрочення або розстрочення сплати судового збору позивачу, звільнення його від сплати може мати місце за наявності виключних обставин та підтвердження їх належними доказами.
Даною статтею передбачено право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки або звільнення позивача від сплати судового збору.
Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.
Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.
У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
У зв`язку із цим, при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України "Про судовий збір", а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.
З урахуванням наведених норм права єдиною підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору, звільнення від сплати судового збору, є врахування судом майнового стану сторони, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи з податкового органу (центру зайнятості), про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо).
Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно із ст.133 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.8 Закону України "Про судовий збір" повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.
Суд вважає, що доводи позивача щодо неможливості сплати судового збору є цілком обґрунтованими, у зв`язку з чим суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання керівника Громадського формування з охорони громадського порядку «Екологічний патруль» ОСОБА_1 про звільнення позивача від сплати судового збору.
Відповідно до частини 1 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Суд вважає за можливе розглянути клопотання позивача про забезпечення адміністративного позову без повідомлення учасників справи.
Дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, доводи заявленого клопотання, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову з наступних підстав.
Статтєю 150 Кодексу адміністративного судочинства України визначено що, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Згідно статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Також, при розгляді клопотання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен дати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжитих заходів з урахуванням:
- розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників процесу;
- наявності зв`язку між конкретним видом, що застосовується для забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий вид забезпечення забезпечити фактичне виконання рішення суду у разі його задоволення;
- імовірності виникнення ускладнень для виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Під час вирішення питання про наявність підстав для забезпечення позову, суд зазначає, що обов`язок щодо доведення та обґрунтування наявності очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, обґрунтованості та невідворотності додаткових зусиль і витрат у майбутньому, покладається саме на особу, яка заявляє клопотання.
Обґрунтовуючи у заяві про забезпечення позову можливість настання негативних наслідків для позивача у майбутньому в разі не застосування заходів забезпечення позову, останній вказує лише про ймовірну не виконання робіт по озелененню та благоустрою прилеглої території.
Суд акцентує увагу, що предметом спору у даній справі є рішення виконавчого комітету Дніпровської міської ради № 216 від 19.02.2019 року «Про видалення дерев по вул..Панікахи». Натомість у заяві про забезпечення адміністративного позову позивач просить суд: заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «НЗ ІНВЕСТ» виконувати роботи по будівництву багатофункціонального комплексу за адресою: вул..Панікахі, в районі будинку ж/м Тополя 2, № 22 (Шевченківський район).
Отже, предмет спору у даній справі не є співмірним із засобом забезпечення позову, який виходить за межі предмету спору, оскільки спір в даному випадку не стосується виконання роботи по будівництву багатофункціонального комплексу за адресою: вул.. Панікахі, в районі будинку ж/м Тополя 2, № 22 (Шевченківський район).
З огляду на викладене, суд вважає, що подана заява про забезпечення позову є необґрунтованою та підстави для задоволення заяви про забезпечення позову - відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 150-154 Кодексу адміністративного судочинства України суддя, -
У задоволенні заяви керівника Громадського формування з охорони громадського порядку «Екологічний патруль» ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову у справі за позовом керівника Громадського формування з охорони громадського порядку «Екологічний патруль» ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, Товариства з обмеженою відповідальністю з іноземними інвестиціями «НЗ ІНВЕСТ» про визнання протиправним та незаконним рішення, зобовязання виконати певні дії - відмовити повністю.
Ухвала суду набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) Е.О. Юрков