Справа № 640/2914/19
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/2914/19 Суддя (судді) першої інстанції: Арсірій Р.О.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ганечко О.М.,

суддів Безименної Н.В.,

Федотова І.В.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.03.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просила суд зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 пенсію, в зв`язку з втратою годувальника після померлого чоловіка ОСОБА_2 .

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.03.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на не дослідження в повному обсязі всіх матеріалів справи, що призвело до неправильного вирішення справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, позивач 25.04.2018 звернулась до відповідача з заявою про переведення на пенсію по втраті годувальника, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням від 23.07.2018 відповідачем відмовлено позивачу в переведенні з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника, у зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує факт перебування на утриманні у відповідності до п. 2.11 Постанови Правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2015 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позивачем не було надано документа про перебування членів сім`ї на утриманні померлого годувальника чи то рішення суду про встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 (померлого годувальника), що у свою чергу не дає підстав відповідачу для призначення ОСОБА_1 пенсії, в зв`язку з втратою годувальника після померлого чоловіка.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України, встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Так, ст. 10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», передбачено, що особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються, зокрема, чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Згідно з ч. 3 вказаної статті, визначено, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до п. 2.3. Порядку, до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника має бути додано, зокрема, документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

В пункті 2.11. Порядку, вказано, що за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки житлово-експлуатаційних або інших організацій з місця проживання (реєстрації), або довідки органів місцевого самоврядування, або довідки про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), видані згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. (п. 4.7 Порядку № 22-1).

Як вбачається з матеріалів справи, разом з заявою позивачем не було надано документа про перебування членів сім`ї на утриманні померлого годувальника чи то рішення суду про встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 (померлого годувальника).

Так, позивач в позовній заяві та апеляційній скарзі вказує на факт сумісного проживання зі своїм померлим чоловіком, що засвідчений актом від 27.06.2018, складеним мешканцями будинку № АДРЕСА_1, однак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що зазначений акт не є належним доказом, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, відповідно до пункту 2.11. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

А тому, колегія суддів підтримує висновок суду першої інстанції, що позивачем фактично не надано документ про її перебування на утриманні померлого годувальника.

Факт перебування особи на утриманні, заінтересована особа має змогу вирішити у декілька способів: по-перше, особа має право звернутися до органів та організацій за отриманням відповідної довідки про підтвердження факту перебування особи на утриманні; по-друге, звернутись з позовною заявою до суду.

Колегія суддів враховує, що в оскаржуваному рішенні суд вказав, що у разі неможливості надати документ, що підтверджує факт перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальник, цей факт встановлюється у судовому порядку, доказів чого не було надано позивачем.

Посилання апелянта на те, що на житлово-експлуатаційну організацію КП ЖЕД «Печерська Брама» було покладено обов`язок видачі довідки про факт перебування на утриманні померлого чоловіка, проте на вимогу позивача видати таку довідку, начальник КП ЖЕД «Печерська Брама» ОСОБА_3 безпідставно відмовила, колегія суддів оцінює критично, оскільки позивачем ні суду першої інстанції, ні під час апеляційного розгляду не було надано доказів письмового звернення позивача до житлово-експлуатаційної організації та надання відмови у видачі довідки про спільне проживання та перебування позивача на утриманні померлого чоловіка.

Відповідно до Закону України «Про звернення громадян», заявник має право звернутися до відповідного органу (органів місцевого самоврядування, органів соціального захисту населення) із письмовим зверненням для отримання письмового роз`яснення щодо реалізації своїх прав як особа, яка перебувала на утриманні.

В разі незгоди з прийнятим рішенням/допущенням бездіяльності, заявник має право оскаржити його у порядку ст. 16 Закону України «Про звернення громадян» у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду.

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість позовних вимог та відсутність на даний час правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України, передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи та обгрунтування апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, з огляду на що, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28.03.2019- залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді Н.В. Безименна

І.В. Федотов