Справа № 420/6379/18
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6379/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Корой С.М.,

секретаря судового засідання Чернецької О.А.,

за участю сторін:

представник позивача Герасимчук О.А. (за ордером),

представник відповідача Жукова Т.О. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ТОВ «Укратлантік» до Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

06.12.2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ТОВ «Укратлантік» до Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу від 04 грудня 2018 року № 9529 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки».

В обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що 20.10.2018 року ТОВ УКРАТЛАНТІК подано декларацію з податку на додану вартість за вересень 2018 року, яка, прийнята податковим органом з реєстраційним номером . У рядку 20.2 Декларації було заявлено до відшкодування суму від`ємного значення, що перевищує суму, обчислену відповідно до п.200.1.3 ст.200.1 розд. V Кодексу на момент подання податкової декларації у сумі 23559729 грн. Від`ємне значення було сформовано за операціями за квітень 2018 року, травень 2018 року, червень 2018 року, липень 2018 року, серпень 2018 року та вересень 2018 року. Бюджетне відшкодування податку на додану вартість було сформоване на власний рахунок позивача. Станом на дату подання вищевказаної декларації, позивач не мав заборгованості з податку на додану вартість перед Державним бюджетом України. 05.12.2018 року представники Головного управлінням ДФС в Одеській області прибули за адресою господарської діяльності позивача з метою проведення документальної позапланової виїзної податкової перевірки з питань законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість, яка призначена на підставі спірного наказу, який, на думку позивача, прийнято з порушенням вимог чинного законодавства.

У позовній заяві зазначено, що ТОВ УКРАТЛАНТІК не було допущено до перевірки представників відповідача, про що останніми складено акт недопуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Разом з цим, позивач вказує, що Головним управлінням ДФС в Одеській області протиправно винесено спірний наказ на підставі пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України та на підставі доповідної записки заступника начальника управління - начальника відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління податків та зборів юридичних осіб Головного управління ДФС в Одеській області Пархоменко С. ОСОБА_1 ., оскільки у відповідача були відсутні підстави для її призначення та така підстава ля її проведення як доповідна записка відсутня. . Окрім того, на думку позивача, ГУ ДФС в Одеській області прийнято спірний наказ поза межами строків, визначених Податковим кодексом України.

Враховуючи вищезазначене та посилаючись на положення пп.78.1.8 п.78.1 ст.78, п.200.7, п.200.8, п.п.200.10-200.12 ст.200 Податкового кодексу України, позивач стверджує, що наказ є таким, що не відповідає вимогам чинного законодавства, тобто є протиправним та необґрунтованим, а відтак підлягає скасуванню.

Ухвалою від 11.12.2018 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

29.12.2018 року (вх. №40880/18) від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву,в якому зазначено, що Головне управління ДФС в Одеській області не визнає позов та не погоджується з доводами позивача та вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідач зазначає, що працівниками ГУ ДФС в Одеській області відповідно до п.200.10 ст.200 розділу V Податкового кодексу України в порядку, встановленому ст.76 глави 8 розділу II Кодексу проведено камеральну перевірку достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за вересень 2018 року та складено довідку у формі висновку від 16.11.2018 року № 33818/15-32-12-11/35008375 про результати камеральної перевірки ТОВ "УКРАТЛАНТІК" (код за ) з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за вересень 2018 року. У висновках вказаної довідки зазначено, що за результатом камеральної перевірки встановлено наявність достатніх підстав, що свідчать про необхідність проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

У відзиві вказано, що за результатами висновку було складено доповідну записку від 30.11.2018 року №305/11/15-32-12-02 На підставі направлень від 05.12.2018 № 10436/12-02, №10937/12-02 та №10938/02, виданих ГУ ДФС в Одеській області, відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України та на підставі Наказу ГУ ДФС в Одеській області від 04.12.2018 № 9529 здійснено вихід на документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ УКРАТЛАНТІК з питання законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість на рахунок платника у банку, який визначений у рядку 20.2.1 по декларації з ПДВ за вересень 2018 року., однак, ТОВ УКРАТЛАНТІК не допустило ГУ ДФС в Одеській області до проведення перевірки, про що було складено акт про відмову у допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 05.12.2018 року № б/н/15-32-12-02.

Враховуючи вищевикладене та посилаючись на положення п.п.75.1.1 п.75.1 ст.75, п.76.1, п.76.3 ст.76, п.78.1.8 пп.200.10, п.200.11 ст.200 Податкового кодексу України, відзиві на позовну заяву вказує, що ГУ ДФС в Одеській області повністю правомірно винесено наказ №9529 від 04.12.2018 року Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ Укратлантік (), а доводи позивача суперечать фактичним обставинам справи та не ґрунтуються на нормах чинного законодавства.

Зважаючи на що, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви.

16.01.2019 року (вх. №ЕП/287/19) та 18.01.2019 року (вх. №1952/19) від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якій, додатково зазначено, що за результатами камеральної перевірки про яку зазначено у відзиві на позовну заяву, відповідачем не було встановлено жодних порушень ТОВ «Укратлантік».

11.03.2019 року (вх. № 8585/19) від представника позивача надійшли пояснення по справі.

Враховуючи важливе значення справи для сторін, а також необхідність встановити відповідні факти та обставини із дослідженням думки та правової позиції учасників справи, ухвалою суду від 21.03.2019 року судом вирішено розглядати справу за позовом ТОВ «Укратлантік» до Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу за правилами загального позовного провадження.

08.04.2019р. ухвалою суду занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

20.05.2019 року (вх. № 17826/19) від представника позивача надійшли пояснення по справі.

У судове засідання 20.05.2019 року прибули представники позивача та відповідача.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

В судовому засіданні 20.05.2019 року представник відповідача заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні з підстав

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ТОВ УКРАТЛАНТІК () зареєстроване як юридична особа 26.03.2007 року за № 0012962 з основним видом діяльності за КВЕД - виробництво електричних побутових приладів(а.с.24-32).

Судом встановлено, що 20.10.2018 року ТОВ УКРАТЛАНТІК було подано до ДПІ у Біляївському районі декларацію з податку на додану вартість за вересень 2018 року із зазначенням у рядку 20 Сума від`ємного значення, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 розділу V Кодексу на момент подання податкової декларації (рядок 19-рядок 19-1) цієї декларації суму податку на додану вартість у розмірі 23559729 грн. (а.с.14).

До вказаної декларації позивачем було складено:

- додаток №1 Розрахунок коригування сум податку на додану вартість вересень 2018 року (а.с.15-16);

- додаток №3 Розрахунок бюджетного відшкодування за вересень 2018 року (а.с.16-зворот);

- додаток №4 Заява про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунки у системі електронного адміністрування податку на додану вартість та/або врахування реєстраційної суми платника податків, що реорганізовуються, в обрахунку реєстраційної суми правонаступника за вересень 2018 року (а.с.17);

- додаток 5 Розшифровки податкових зобов`язань та податкового кредиту в розрізі контрагентів (а.с.1819);

- додаток №6 Довідка (Д6), яка подається платниками, які заповнюють рядок 5 декларації та підприємствами (організаціями) інвалідів (а.с.20).

У розрахунку суми бюджетного відшкодування (Д3) (т.1 а.с.62) позивачем зазначено, що звітним (податковим) періодом у якому виникло від`ємне значення у розмірі 23559729,00 грн. є квітень 2018 року, травень 2018 року, червень 2018 року, липень 2018 року, серпень 2018 року, вересень 2018 року.

Судом встановлено, що у період з 16.11.2018 року по 16.11.2018 року головним державним ревізор-інспектором відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС в Одеській області, відповідно до п.200.10 ст.200 розділу V Податкового кодексу України в порядку, встановленому ст.76 глави 8 розділу II Кодексу проведено камеральну перевірку достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за вересень 2018 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 20.10.2018 року № 4743, за результатами якої складено Довідку у формі висновку від 16.11.2018 року № 33818/15-32-12-02/35008375 Про результати камеральної перевірки ТОВ "УКРАТЛАНТІК" (код за ) з питань достовірності нарахування сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість на поточний рахунок платника податку за вересень 2018 року (а.с.45-66).

Вказаною камеральною перевіркою встановлено, що аналізом відображення показників даних податкової звітності з податку на додану вартість від 20.10.2018 року № 4743 не встановлено відхилення. Причиною виникнення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту (із зазначенням частки загальної суми податкового кредиту звітного (податкового) періоду, у якому виникло від`ємне значення ПДВ) є: вивезення товарів за межі митної території України (радіатори опалення), які згідно з чинним законодавством оподатковуються податком за ставкою „0, а також здійснення імпортних операцій комплектуючих з Франції, Польщі, Єгипту та інших країн для здійснення виробничої діяльності.

У п.3.5 Довідки у формі висновку від 16.11.2018 року № 33818/15-32-12-02/35008375 зазначено, що перевіркою порушень не встановлено.

У п.3.7-п.3.8 Довідки у формі висновку від 16.11.2018 року № 33818/15-32-12-02/35008375 вказано, що станом на дату подання податкової декларації за вересень 2018 року за даними системи електронного адміністрування сума ліміту становить 29000268,30 гривень. Станом на дату складання довідки сума податкового боргу складає 0 гривень.

У п.3.9 Довідки у формі висновку від 16.11.2018 року № 33818/15-32-12-02/35008375 вказано, що при відображенні ТОВ "УКРАТЛАНТІК" у декларації за вересень 2018 року від`ємного значення між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту у сумі 23559729,00 грн. (рядок 19 декларації), сума від`ємного значення попередніх та поточного звітного (податкового) періоду, що не перевищує суму, обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 Кодексу на момент подання податкової декларації у сумі 23559729,00 грн. (рядок 19.1 декларації) суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у сумі 0 грн. (рядок 21 декларації), бюджетного відшкодування ПДВ на рахунок платника у банку у сумі 23559729,00 грн. (рядок 20.2.1 декларації) арифметичних та методологічних порушень не встановлено.

У висновку Довідки від 16.11.2018 року № 33818/15-32-12-02/35008375 вказано, що за результатом перевірки заявленої ТОВ УКРАТЛАНТІК (код за ) за вересень 2018 року суми бюджетного відшкодування ПДВ та враховуючи інформацію, зазначену у п.3.5 даної довідки у формі висновку, встановлено наявність достатніх підстав, що свідчать про необхідність проведення документальної позапланової виїзної перевірки (пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України).

Судом встановлено, що 30 листопада 2018 року заступником начальника управління начальником відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС в Одеській області С.Г. Пархоменко на ім`я в.о. начальника Головного управління ДФС в Одеській області складено доповідну записку №305/11/15-32-12-11 із пропозицією відповідно до пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України надати дозвіл фахівцям управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС в Одеській області організувати проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ УКРАТЛАНТІК (код 35008375) з питань законності декларування, заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість на рахунок платника у банку, який визначений у рядку 20.2.1 по декларації з ПДВ за вересень 2018 року (а.с.67).

Судом встановлено що у лівому верхньому куті вказаної доповідної записки міститься резолюція Згоден.

04 грудня 2018 року в.о. начальника Головного управління ДФС в Одеській області прийнято наказ №9529 Про проведення документальної позапланової виїзною перевірки ТОВ УКРАТЛАНТІК (код за ), в якому, на виконання вимог пп.14.1.18, п.14.1 ст.14, пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, на підставі доповідної записки заступника начальника управління начальника відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління податків і зборів юридичних осіб Головного управління ДФС в Одеській області Парховенко С.Г. від 16.11.2018 року №279/11/15-32-12-02 наказано провести документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ УКРАТЛАНТІК (код за ) з питань законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість на рахунок платника у банку, який визначений у рядку 20.2.1 по декларації з ПДВ за вересень 2018 року, тривалістю 5 робочих днів з 05.12.2018 року (а.с.22).

05 грудня 2018 року Головним управлінням ДФС в Одеській області видано направлення на перевірку № 10436/12-02, №10937/12-02 та №10938/02 (а.с.69-71).

З метою вручення копії наказу ГУ ДФС в Одеській області від 04.12.2018 року №9529 та пред`явлення направлення на перевірку від 05.12.2018 року № 10436/12-02, №10937/12-02 та №10938/02 ГУ ДФС в Одеській області здійснено вихід за адресою господарської діяльності платника податків: АДРЕСА_1 та ТОВ УКРАТЛАНТІК було відмовлено у допуску до проведення перевірки посадовими особами ГУ ДФС в Одеській області, про що відповідачем складено акт Про відмову у допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки від 05.12.2018 року №б/н/15-32-12-03 (а.с.23-зворот).

Позивачем надано до суду пояснення до вищевказаного акту, які були складені представником ТОВ «Укратлантік» та в яких наведено пояснення щодо відсутності, на думку позивача, підстав для проведення позапланової перевірки (а.с.23).

Підставою для не допуску службових осіб до перевірки зазначено: порушення законодавчо визначених підстав та граничних строків для проведення перевірки.

Як вбачається з наказу від04.12.2018 року №9529, його прийнято на виконання пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 Податкового кодексу України, на підставі доповідної записки заступника начальника управління начальника відділу контролю за відшкодуванням ПДВ управління податків і зборів юридичних осіб Головного управління ДФС в Одеській області Пархоменко С.Г. від 30.11.2018 року №305/11/15-32-12-11.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 1 Податкового кодексу України податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Пунктом 19-1.1 ст.19-1 ПК України визначено, що контролюючі органи виконують такі функції, крім особливостей, передбачених для державних податкових інспекцій статтею 19-3 цього Кодексу: здійснюють адміністрування податків, зборів, платежів, у тому числі проводять відповідно до законодавства перевірки та звірки платників податків.

Відповідно до п.61.1 ст.61 Податкового кодексу України податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Згідно з п.61.2 ст.61 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється органами, зазначеними у статті 41 цього Кодексу, в межах їх повноважень, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до пп. 62.1.3 п.62.1 ст.62 Податкового кодексу України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Згідно з пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з обставин, визначених цим Кодексом.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Документальною невиїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться в приміщенні контролюючого органу.

Порядок проведення документальних позапланових перевірок встановлено статтею 78 ПК України.

Згідно з п.п.78.1.8. п.78.1 ст.75 Податкового кодексу України документальна позапланова перевірка здійснюється за наявності хоча б однієї з таких підстав: платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

Документальна позапланова перевірка з підстав, визначених у цьому підпункті, проводиться виключно щодо законності декларування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та/або з від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

В той же час, граматичний аналіз тексту вказаної норми дає підстави для висновку, що вжитий законодавцем роз`єднувальний сполучник «або» виділяє дві окремі підстави для проведення документальної позапланової перевірки:

- платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу

- платником подано декларацію, з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень.

У п. 37 підрозд. 2 розд. ХХ ПК України встановлено, що контролюючі органи не здійснюють документальні позапланові виїзні перевірки щодо достовірності сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, заявлених платниками у звітних періодах, що настають після 1 липня 2015 року, крім випадків, визначених пунктом 200.11 статті 200 цього Кодексу.

Згідно з п.78.4 ст.78 Податкового кодексу України про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом.

Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до п.78.5 ст.78 Податкового кодексу України допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу.

Пунктом 78.6 статті 78 Податкового кодексу України визначено, що строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу.

Згідно з п. 81.1. ст.81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення, зокрема, документальної виїзної перевірки, за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи- платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення. У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення перевірки посадовими (службовими) особами контролюючого органу за місцем проведення перевірки, невідкладно складається у двох примірниках акт, що засвідчує факт відмови, із зазначенням заявлених причин відмови, один примірник якого вручається під підпис, відразу після його складання, платнику податків та/або уповноваженій особі платника податків (п.81.2 ст.81 ПК України).

З аналізу наведених норм можна зробити висновок, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, яка здійснюється податковим органом, у разі подання платником декларації, в якій заявлено до відшкодування з бюджету податок на додану вартість, та призначається за наявності підстав для перевірки, визначених у розділі V цього Кодексу, та/або з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. гривень, та допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки; копії наказу про проведення перевірки та службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки. При цьому, вказані документи повинні містити такі відомості: дату видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку, а також мають бути підписані керівником та скріплені печаткою контролюючого органу.

Крім того, непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Суд зазначає, що згідно пп.1.2.2 п. 12 Методичних рекомендацій щодо порядку взаємодії між підрозділами органів державної фіскальної служби при організації, проведенні та реалізації матеріалів перевірок платників податків, затверджених наказом ДФС України № 22 від 31.07.2014р., при організації проведення документальної позапланової (крім перевірок, визначених у підпункті 1.2.3 цього пункту) або фактичної перевірки обґрунтовані пропозиції щодо необхідності її проведення оформлюються доповідною запискою (висновком) за підписом керівника відповідного структурного підрозділу, який має інформацію, що може слугувати підставою для проведення документальної позапланової або фактичної перевірки відповідно до чинного законодавства.

Доповідна записка (висновок) надається на розгляд керівника (його заступника або уповноваженої особи) органу ДФС, який приймає рішення про доцільність проведення такої перевірки та визначає підрозділ, який буде здійснювати (очолювати) цю перевірку, відповідати за її організацію, у тому числі направлення повідомлення до Інформаційно-аналітичної групи, координацію дій залучених до перевірки працівників інших структурних підрозділів та органів ДФС, а також реалізацію матеріалів перевірки.

З урахуванням зазначеного, доповідна записка є лише пропозицією керівнику контролюючого органу, на підставі якої приймається рішення про наявність/відсутність підстав, визначених ст. 78 ПК України.

Як вже встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ТОВ Укратлантік 20.10.2018 подано до контролюючого органу звітну податкову декларацію з ПДВ за вересень 2018 року № з додатками Д1, Д3, Д4, Д5, Д6 та у рядку 19 Декларації з податку на додану вартість ТОВ Укратлантік зазначено розмір від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду в сумі 23559729 грн., тобто із сумою, що є більшим ніж 100 тис. грн.

Таким чино, у зв`язку з поданням платником податків податкової декларації із зазначенням від`ємного значення у сумі 23559729 грн., що є більшою 100 тис.грн., з урахуванням приписів пп.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України у відповідача були наявні підстави для прийняття оскаржуваного наказу та відповідно направлень на перевірку.

Статтею 200 розділу ПК України визначає порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків.

Відповідно до п.200.1 ст.200 ПК України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Водночас, відповідно до п.200.4 ст.200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Відповідно до з п.200.7 ст.200 ПК України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Згідно з абз.1 п.п.200.7.2 п.200.7 ст.200 ПК України заяви про повернення сум бюджетного відшкодування автоматично вносяться до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування протягом операційного дня їх отримання у хронологічному порядку їх надходження.

Тобто, сума від`ємного значення ПДВ набуває статусу суми заявленої до бюджетного відшкодування у разі подання платником податків контролюючому органу заяви про таке бюджетне відшкодування.

При цьому за визначенням п.п.14.1.18 п.14.1 ст.14 ПК України бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника.

Таким чином, сума бюджетного відшкодування ПДВ, яку платник податків бажає відшкодувати з бюджету за відповідною заявою, формується на підставі суми від`ємного значення ПДВ, правомірність визначення якої таким платником податку підтверджується контролюючим органом шляхом проведення перевірки.

Так, згідно з п.200.10 ст.200 ПК України у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п.200.11 ст. 200 Податкового кодексу України контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями:

- за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками;

- з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу.

Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.

Аналіз наведених норм ПК України свідчить, що контролюючий орган наділений повноваженнями на проведення документальної позапланової перевірки платника податку в разі, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету ПДВ (п.п.78.1.8 п.78.1 ст.78 ПК України) і якщо розрахунок такої суми бюджетного відшкодування зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за визначеними у п.200.11 ст.200 ПК України операціями.

Також, суд звертає увагу на процедуру повернення суми бюджетного відшкодування ПДВ за якою відповідно п.200.4 ст.200 ПКУ визначено, що сума податку, що підлягає сплаті бюджетному відшкодуванню, може бути повернута платнику податків (відшкодована) на розсуд та за ініціативою такого платника (якщо немає податкового боргу).

Пунктом 200.12 ст.200 ПК України зазначено, що заявлена до відшкодування сума може бути узгоджена за результатами фактично проведеної перевірки та відсутності порушень платника.

Згідно з п.200.10 ст.200 ПК України для узгодження суми, яка підлягає бюджетному відшкодуванню, проводиться камеральна перевірка даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання). Строк проведення такої перевірки становить 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання декларації (уточнюючих розрахунків), а якщо такі документи були надані пізніше, за днем їх фактичного подання, та не пізніше закінчення 1095 дня вказаних строків подання (п.76.3 ст.76 ПКУ).

Отже, камеральна перевірка є одним з видів податкових перевірок, встановлених п.75.1 ст. 75 ПК України, та за своєю правовою сутністю є формою поточного документального контролю за дотриманням платником вимог податкового законодавства на підставі декларацій та інших документів податкової звітності, одержаних від платника. Тобто, перевірка будь-яких інших відомостей, витребування у платника додаткової інформації та документів, подання яких разом з податковою декларацією чинним законодавством не передбачено, камеральною перевіркою не охоплюється.

Фактично предмет камеральної перевірки передбачає встановлення повноти, своєчасності подання платником податкової звітності, перевірку правильності оформлення документів податкової звітності (повноти заповнення усіх необхідних реквізитів, чіткості їх заповнення тощо), перевірку правильності складення розрахунків за податковими платежами (арифметичний підрахунок остаточних сум податків, правильність відображення показників, необхідних для обчислення бази оподаткування).

В той же час, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків (абзац перший пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України).

Аналіз наведених норм ПК України свідчить, що контролюючий орган наділений повноваженнями на проведення документальної позапланової перевірки платника податку в разі, якщо платником подано декларацію, в якій заявлено до відшкодування з бюджету ПДВ (пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України) і якщо розрахунок такої суми бюджетного відшкодування зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за визначеними у п. 200.11 ст. 200 ПК України операціями.

У такому разі перевірка від`ємного значення ПДВ (а не перевірка безпосередньо достовірності суми бюджетного відшкодування) не буде різною за своєю суттю за умови, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за визначеними у п. 200.11 ст. 200 ПК України операціями.

Аналогічні висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 14.11.2018 р. у справі № 808/2911/17.

Відповідно до ч.5, ч.6 ст.13 Закону України Про судоустрій та статус суддів висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Щодо повноважень контролюючого органу проводити перевірки з інших підстав, передбачених пп. 78.1.8 п. 78.1 ст. 78 ПК України, - перевірка законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис.грн., суд зазначає, що така перевірка за своєю суттю не є перевіркою суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, заявленої у відповідній податковій декларації з податку на додану вартість, отже здійснення такої перевірки відбувається поза межами процесу бюджетного відшкодування.

В той же час, при вирішенні даної адміністративної справи, суд не приймає до уваги посилання позивача на положення абзацу 1 пункту 37 підрозділу 2 розділу ХХ ПК України, оскільки згідно вказаних вимог контролюючі органи не здійснюють документальні позапланові виїзні перевірки щодо достовірності сум бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, а перевірка законності декларування від`ємного значення з податку на додану вартість не є перевіркою суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість.

Виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства, з урахуванням обставин справи, суд дійшов висновку, що у відповідача були наявні підстави для прийняття Головним управлінням ДФС в Одеській області наказу «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Укратлантік» ()» № 9529 від 04.12.2018 року.

Таким чином, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

При вирішенні спору, суд зважає на практику Європейського суду з прав людини щодо застосування ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення від 21.01.1999р. у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії», від 22.02.2007р. у справі «Красуля проти Росії», від 05.05.2011р. у справі «Ільяді проти Росії», від 28.10.2010р. у справі «Трофимчук проти України», від 09.12.1994р. у справі «Хіро Балані проти Іспанії», від 01.07.2003р. у справі «Суомінен проти Фінляндії», від 07.06.2008р. у справі «Мелтекс ЛТД (MELTEX LTD) та Месроп Мовсесян ( ОСОБА_2 MOVSESYAN) проти Вірменії»), згідно з якими право на мотивоване (обґрунтоване) судове рішення є частиною загального права людини на справедливий і публічний розгляд справи.

Разом із тим, суд бере до уваги, що за змістом перелічених рішень вимога п.1 ст.6 Конвенції щодо обґрунтовування судових рішень не може розумітись як обов`язок суду детально відповідати на кожен довід заявника. Стаття 6 Конвенції також не встановлює правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання в першу чергу національного законодавства та оцінки національними судами. Проте Європейський суд з прав людини оцінює ступінь умотивованості рішення національного суду, як правило, з точки зору наявності в ньому достатніх аргументів стосовно прийняття чи відмови в прийнятті саме тих доказів і доводів, які є важливими, тобто такими, що були сформульовані заявником ясно й чітко та могли справді вплинути на результат розгляду справи.

У ході розгляду справи суд надав оцінку усім обставинам справи, котрі мають юридичне значення для правильного вирішення спору, та дослухався до усіх аргументів сторін, які ясно і чітко сформульовані та здатні вплинути на результат вирішення спору.

Перевіряючи наведені учасниками спору аргументи приєднаними до справи доказами, суд зазначає, що за загальним правилом ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши наявні у матеріалах справи докази в їх сукупності за правилами ст.ст. 72-77, 90, 211 КАС України, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах владний суб`єкт забезпечив реалізацію управлінської функції відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України.

Натомість, факт наявності порушеного суб`єктивного права позивача не знайшов свого підтвердження за результатами судового розгляду, що є визначеною процесуальним законом підставою для відмови у задоволенні позову.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ТОВ «Укратлантік» до Головного управління Державної фіскальної служби України в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу від 04 грудня 2018 року № 9529 «Про проведення документальної позапланової виїзної перевірки»- відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 30.05.2019 року.

Суддя С.М. Корой

.