Справа № 140/73/19
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 рокуЛьвів№857/3495/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Луців І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року в частині відмови в забезпеченні доказів у справі №140/73/19, головуючий суддя Андрусенко О.О. проголошене у м. Луцьку повний текст складений 07.03.2019р., за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради Волинської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Луцької міської ради про визнання протиправною бездіяльність щодо відсутності належних та своєчасних дій в зв`язку із поданням заяви про призначення субсидії, зобов`язання вчинити належні дії та прийняти відповідні рішення в зв`язку із поданням заяви про призначення субсидії, стягнення моральної шкоди у сумі 1000000,00 грн.

04.03.2019 року до суду надійшла заява позивача про зміну позовних вимог, в якій останній просить залучити до справи співвідповідача - Головне управління ДФС у Волинській області, у зв`язку з чим змінив позовні вимоги та просить: 1) визнати протиправною бездіяльність Департаменту соціальної політики Луцької міської ради щодо відсутності своєчасних дій у зв`язку із поданням заяви про призначення субсидії; 2) визнати протиправними дії Департаменту соціальної політики Луцької міської ради щодо включення до складу доходу для розрахунку житлової субсидії суми валового доходу 72150,80 грн., отриманого позивачем при здійсненні господарської діяльності як підприємця, що перебуває на загальній системі оподаткування; 3) визнати протиправними дії Департаменту соціальної політики Луцької міської ради щодо включення до складу доходу для розрахунку житлової субсидії суми 67594,52 без вирахування податку з доходів фізичних осіб; 4) визнати протиправними дії Департаменту соціальної політики Луцької міської ради щодо призначення житлової субсидії для оплати житлово-комунальних послуг у розмірі нуль грн. та встановлення обов`язкового платежу у розмірі 42,32 % від суми доходу; 5) визнати протиправними дії Головного управління ДФС у Волинській області щодо надання Департаменту соціальної політики Луцької міської ради з метою включення до складу доходів для призначення житлової субсидії відомостей про отримані позивачем валові доходи при здійсненні ним господарської діяльності як підприємця, що перебуває на загальній системі оподаткування, а також щодо надання недостовірних відомостей та ненадання відомостей про сплачені податки з цих доходів; 6) зобов`язати Департамент соціальної політики Луцької міської ради здійснити перерахунок розміру наданої субсидії; 7) стягнути з Департаменту соціальної політики Луцької міської ради та Головного управління ДФС у Волинській області на користь позивача солідарно 1000000,00 грн. моральної шкоди.

Крім того, 04.03.2019 року позивач подав до суду заяву про забезпечення доказів шляхом витребування у Виконавчого комітету Луцької міської ради та у Департаменту соціальної політики Луцької міської ради наступних доказів: 1) посади та прізвище, ім`я, по батькові, займані посади посадових осіб, які підписали протокол про призначення субсидії; 2) прізвище, ім`я, по батькові, займані посади посадових осіб, які входять до комісії з питань призначення субсидій, нормативний акт, яким створена комісія; 3) належним чином завірену копію нормативного документа, який регулює діяльність комісії; 4) правові підстави призначення субсидії у розмірі нуль грн.; 5) правове обґрунтування та детальний розрахунок розміру субсидії; 6) правове обґрунтування відповідності та обґрунтованості розміру обов`язкового платежу 42,32 % від суми доходу діючому законодавству України, зокрема статті 48 Конституції України.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року у задоволенні заяв ОСОБА_1 про залучення співвідповідача та про забезпечення доказів відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що вважає ухвалу суду такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що ухвала суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Ухвалою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019 р. відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 06.03.2019 р. в частині відмови у залученні співвідповідача у справі №140/73/19.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції в задоволенні заяви про забезпечення доказів відмовив з тих підстав, що представником відповідача самостійно надано суду належні докази, які містять інформацію щодо предмета доказування у даній справі.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно до вимог ч.1 ст.114 КАС України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.

Приписи ст.115 КАС України визначають, що суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язанням вчинити певні дії щодо доказів.

При цьому, згідно до вимог п.п.4, 5 ч.1 ст.116 КАС України у заяві про забезпечення доказів зазначаються, зокрема: докази, забезпечення яких є необхідним, а також обставини, для доказування яких вони необхідні; обґрунтування необхідності забезпечення доказів.

Зі змісту наведених норм випливає, що заява про забезпечення доказів має обов`язково містити перелік обставин, які свідчать про небезпеку того, що надання потрібних доказів в подальшому може стати неможливим або утрудненим.

Як слідує з матеріалів справи, що відповідача подав до суду належним чином засвідчені копії таких документів: протокол №2 засідання комісії з питань призначення державних соціальних допомог від 22.01.2019 року; рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 20.06.2018 року №366-1 «Про комісію з питань призначення державних соціальних допомог»; Положення про комісію з питань призначення державних соціальних допомог, затверджене рішенням Виконавчого комітету Луцької міської ради від 20.06.2018 року № 366-1; Додаток 2 до рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради від 20.06.2018 року № 366-1, яким затверджено склад комісії з питань призначення державних соціальних допомог.

Таким чином, відповідачем самостійно надано суду належні докази, які містять інформацію щодо предмета доказування у даній справі, водночас решта вимог, які на думку позивача є доказами, у зв`язку з чим останній просить забезпечити їх шляхом витребування, а саме: правові підстави призначення субсидії у розмірі нуль грн.; правове обґрунтування та детальний розрахунок розміру субсидії; правове обґрунтування відповідності та обґрунтованості розміру обов`язкового платежу 42,32 % від суми доходу діючому законодавству України, не є доказами в розумінні статті 72 КАС України.

Крім того, як встановлено з пояснень представника відповідача, такий документ як детальний розрахунок у Департаменті відсутній, а отже забезпечити такий доказ шляхом витребування в порядку статті 114 КАС України неможливо.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 06 березня 2019 року в частині відмови в забезпеченні доказів у справі №140/73/19 - без мін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. С. Затолочний
Повний текст постанови складено 30.05.2019 р.