Справа № 260/572/19
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

27 травня 2019 рокум. Ужгород№ 260/572/19

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання Міца В.В.

за участю представників

позивача: Моісєєв І.Ю. (довіреність від 13.04.2019 року)

відповідача: Рішко А.В. (довіреність від 27.05.2019 року № 1080)

розглянувши в підготовчому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства в судовому засіданні 27 травня 2019 року проголошено вступну та резолютивну частину ухвали. Ухвала в повному обсязі складена 29 травня 2019 року.

ОСОБА_2 звернулася до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , яким просить визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 27.03.2019 року № 49 "Про результати службового розслідування за фактом нестачі майна медичної частини" та стягнути з відповідача 75000,00 завданої моральної шкоди.

Ухвалою судді від 02.05.2019 року провадження у справі за даним адміністративним позовом було відкрито та призначено до розгляду у підготовчому засіданні.

27.05.2019 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди.

Обгрунтовуючи подану заяву та необхідність вжиття заходів забезпечення адміністративного суду, представник позивача вказує на те, що на даний час у позивача наявна копія грошового атестату форми № 2 Серії ЗУ № 240295 від 27.03.2019 року, який вона отримала при переведенні до іншої частини де тепер проходить військову службу (в/ч НОМЕР_2 , Рівненська область, Костопільський район). Згідно змісту вказаного атестату (п.9), з позивача відповідно до оскарженого наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 46 від 27.03.2019 року вже стягнуто 1780,15 грн. Крім того, згідно п.4.2 "премія" станом на 27.03.2019 року складає "нуль" грн. Отже, навіть при переведенні до іншої частини де проходить службу позивач грошові кошти продовжують стягувати відповідно до оспорюваного наказу. Приймаючи до уваги, що рішення за даним позовом судом в теперішній час не прийняте, а позивач вважає оскаржений наказ протиправним та вимагає його скасування, просить зупинити стягнення коштів з грошового утримання ОСОБА_2 згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 46 від 27.03.2019 року на час розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлене клопотання, просить вжити заходи забезпечення адміністративного позову.

Представник відповідача проти задоволення клопотання про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову не заперечив.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або є очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

В розумінні наведеної норми закону, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має надати оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступних критеріїв: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності ускладнення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушення у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є у часниками даного судового процесу.

Аналіз змісту вказаних норм свідчить про те, що суд може забезпечити позов лише за наявності двох обов`язкових умов: існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі та якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. № 9 "Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" в тій частині, яка стосується загальних положень застосування забезпечення позову, а також Постанови Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 06.03.2008р. № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" при розгляді заяв про забезпечення позову суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Підсумовуючи вищенаведене, суд звертає увагу позивача, що необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позивач посилається на очевидність ознак протиправності спірного наказу, але суд не може погодитись із наявністю саме очевидних ознак протиправності - очевидність протиправності рішення суб`єкта владних повноважень може мати місце, наприклад, при прийнятті рішення за межами власної компетенції. З наведених позивачем обставин вбачається спірність рішення відповідача, а не очевидність його протиправності.

Щодо посилання позивача на безпідставне стягнення коштів із заробітної плати, що може порушити його майнові права, то суд зазначає, що стягнення коштів є відворотнім, адже законодавством передбачена процедура повернення безпідставно стягнутих коштів.

Крім того, суд враховує те, що зупиняючи стягнення коштів, які стягуються на примусове виконання оскарженого наказу, суд фактично ухвалює рішення без розгляду справи по суті, що не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову, однак, зазначені у заяві про забезпечення позову мотиви для його забезпечення не містять обставин, встановлених ч. 2 цієї статті, за яких допускається забезпечення позову, оскільки не вказано яким чином не вжиття заходів забезпечення адміністративного позову може привести до істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (а положення ч. 2 цієї статті (щодо обов`язку доказування суб`єктом владних повноважень) застосуванню не підлягають, оскільки такий покладається в частині доведення правомірності рішення, дій чи бездіяльності, а не щодо доведення наявності чи відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову), при цьому, ні позовною заявою, ні заявою про забезпечення позову не надано доказів як небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача, так і необхідності понесення значних зусиль та витрат для їх усунення та суд констатує, що саме по собі подання заяви про забезпечення позову не передбачає обов`язковості щодо його задоволення за відсутності законодавчо встановлених підстав.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що заява позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення коштів з грошового утримання ОСОБА_2 згідно наказу командира в/ч НОМЕР_1 № 46 від 27.03.2019 року на час розгляду справи задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 150, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення моральної шкоди - відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 256 КАС України, та може бути оскаржена до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Закарпатський окружний адміністративний суд у встановлений ст. 295 КАС України п`ятнадцятиденний строк з дня її проголошення.

Суддя С.І. Рейті