Справа № 420/751/19
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/751/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

за участю секретаря Захарчук О.В.

сторін:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Жукової Т.О.

розглянувши в порядку загального позовного провадження (у відкритому судовому засіданні по суті) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС України в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС України в Одеській області в якому позивач просить:

визнати протиправними дії Головного управління ДФС в Одеської області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повнити нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платника податків фізичної особи ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 01.01.20l5 по 31.12.2015 року, що була проведена ГУ ДФС в Одеській області у період з 20.11.2018 по 26.11.2018 року за відсутності факту ознайомлення ОСОБА_1 з наказом про проведення перевірки;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 21.01.2019 року, яким ОСОБА_1 було збільшено грошове зобов`язання на загальну суму 523 922, 30грн., з них: податкового зобов`язання 419 137, 84 грн., та штрафних санкцій на суму 104 784,46 грн.;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області № від 21.01.2019 року, яким ОСОБА_1 було збільшено грошове зобов`язання на загальну суму 39 979, 30 грн., з них: податкового зобов`язання 31 983,44 грн., та штрафних санкцій на суму 7 995,86 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним

По перше: невиконання відповідачем вимог щодо повідомлення позивача про перевірку до початку її проведення тягне за собою визнання такої перевірки незаконною та відсутність правових наслідків такої.

Позивач не отримувала ні наказу про проведення документальної позапланової перевірки, ні повідомлення про дату її початку та місце проведення.

Відповідачем не надано допустимих та достовірних доказів навіть факту направлення наказу та повідомлення, оскільки:

з копії конверту, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення №474 не вбачається, що саме в такому поштовому відправленні направлялось - наказ №7952 від 17.10.2018 року, повідомлення №2006/13-05 від 17.10.2018 року чи може запит про надання документів та пояснень, або, може, вітальна листівка;

в наказі №7952 від 17.10.2018 року, копія якого додана відповідачем до відзиву, не зазначено місця проведення перевірки, відповідно, якщо припустити, що в поштовому відправленні №474 містився наказ №7952 від 17.10.2018 року за відсутності повідомлення по дату та місце проведення перевірки, відповідачем не виконано вимоги щодо повідомлення позивача про місце проведення перевірки до початку її проведення.

З наказом на перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку.

ВС у складі КАС в постанові від 02.05.2018 року по справі № 804/3006/17 дійшов правового висновку, що «самого лише факту направлення наказу про проведення документальної невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки без вручення їх платнику податків недостатньо для встановлення належного та вчасного ознайомленням платника податків із зазначеними документами».

У Відповідача не виникло права на проведення документальної позапланової перевірки, що була розпочата 20.11.2018 року, як це вбачається за акту №2613/15-32-13-05/ від 28.11.2019 року (далі - Акт перевірки), оскільки поштове відправлення №474 було повернуто (вручено) відповідачу 24.11.2018 року, тобто, після початку проведення перевірки, якщо вірити зазначеним в акті відомостям. Відповідно, відповідачеві було відомо про те, що позивачеві не відомо про проведення перевірки. Проте, не зважаючи на це, відповідач приступив до проведення перевірки за відсутності відповідного права.

По друге:

На дату прощення боргу було змінено валюту зобов`язання, що не було враховано відповідачем.

В листі ПУАТ «Фідобанк» від 27.08.2019 року (а/с. 50) зазначено, що «... відповідно до протоколу кредитного комітету ПУАТ «Фідобанк» від 17.08.2015 року прийнято рішення: після добровільного погашення заборгованості за кредитним договором № 014/1581/74/04042 від 17.08.2007 року на загальну суму не менше 860 000 (вісімсот шістдесят тисяч) гривень до 31.08.2015 року (включно) припинити зобов`язання ОСОБА_1 перед банком за вказаним кредитним договором прощенням боргу».

В п. 1 Договору про прощення боргу від 28.08.2015 року (а/с. 51) зазначено: « ОСОБА_3 підтверджує наявність заборгованості перед Банком, що виникла за Договором, яка станом на 28.08.2015 р., тобто на момент укладання цього Договору про прощення боргу

складає загальну суму 2 132 229,20 грн, що за курсом, встановленим НБУ станом на дату 28.08.2015 р. становить 100 024,52 доларів США.»

В П.п. 1.1 цього Договору встановлено, що сума заборгованості зазначена в п. 1 цього Договору зазначена з урахуванням часткового погашення заборгованості, здійсненого Клієнтом 28.08.2015 р. до моменту підписання цього договору.

Таким чином, кредитний договір було укладено в іноземній валюті, проте на дату прощення боргу було змінено валюту зобов`язання - Позивач сплатила банку 860 000 грн. відповідно до рішення кредитного комітету, Договором про прощення боргу зафіксовано розмір заборгованості, що залишилася та що була прощена в розмірі 2 132 229,20 грн.

Відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПКУ, не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом НБУ на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом в іноземній валюті у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом НБУ станом на 1 січня 2014 року.

По третє:

Перевірку проведено без дослідження та врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії)

В п. 1.8 акту зазначено, що при перевірці використано Інформацію з реєстру АІС ЦБД ОСОБА_4 , лист ПУАТ «ФІДОБАНК» щодо надання інформації.

З викладеного вбачається, що Відповідачем під час проведення перевірки не досліджувався ні кредитний договір № 014/158/74/04042 від 17.08.2007 року, ні договір про прощення боргу від 28.08.2015 року, не направлялися запити про надання документів, пояснень Позивачеві, що свідчить про те, що перевірка проведена упереджено (із порушенням принципу безсторонності), її результати (висновки, викладені в акті), є необгрунтованими, оскільки не було не тільки враховано, а взагалі досліджено усі обставини, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Верховний суд у складі КАС в постанові від 26.04.2019 року по справі №806/252/16 дійшов наступного правового висновку: «Неприйнятним є також спосіб встановлення податковим органом правопорушення без перевірки документів, адже у будь-якому випадку документальна перевірка вимагає дослідження документів, на підставі яких встановлюються податкові правопорушення. Порушення способу перевірки доводить неналежне виконання контрольної функції податковим органом та унеможливлює прийняття будь-яких рішень за наслідками не проведення перевірки. Документальний спосіб дослідження у будь-якому випадку передбачає документи, як предмет такого дослідження, висновок податкового органу про податкове правопорушення по факту відсутності документів можливий виключно у випадку ненадання податковому органу платником податку під час проведення належної перевірки».

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 13.02.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідно ст.162 КАС України відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалу про відкриття провадження по справі отримано представником відповідача 19.02.2019 року, що підтверджується розпискою за підписом ОСОБА_5 (а/с. 59).

05.03.2019 року за вх. №8003/19 надано відзив на адміністративний позов із додатками (а/с. 66 - 85), який обгрунтований наступним:

Згідно з АІС ЦБД ДРФО в період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року ППФО ОСОБА_1 отримала дохід у вигляді додаткового блага (анулювання прощення) заборгованості за кредитом від ПУАТ «ФІДОБАНК», , у сумі 2132229,20грн.

На запит ГУ ДФС в Одеській області ПУАТ «ФІДОБАНК» листом від 25.09.2018 № 2499АК підтверджено отримання доходу ОСОБА_1 у сумі 2 132 229,20 грн., як додаткове благо у вигляді анулювання (прощення) заборгованості ОСОБА_1 із відображенням відомості щодо зазначеного доходу у податковому розрахунку по формі 1 ДФ за ознакою доходу « 126».

Окрім того, ПУАТ «ФІДОБАНК» зазначає, що анулювання (прощення) заборгованості мало місце прощення саме суми основного боргу (тіло кредиту) у сумі 100024,52 дол. США. При цьому звертає увагу, що додаткова угода про конвертацію валютного кредиту в національну валюту між ПУАТ «ФІДОБАНК» та ОСОБА_1 не укладалася, а відтак зміни валюти, зобов`язання за кредитним договором з іноземної валюти в гривню не здійснювалось.

В листі банку вказано на належне повідомлення ОСОБА_1 про суми прощеного боргу та про обов`язок задекларувати дохід і самостійно сплатити суму податків,що підтверджується копією договору про анулювання (прощення) боргу з власноручним підписом боржника.

Відповідно до вимог п.п.162.1.1 п. 162.1 ст.162, п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п. 171.2 (б) ст.171, п.179.1 ст.179 ПК України ППФО Платон Л.М. повинна була подати до ДПІ у Київському районі м. Одеси ТУ ДФС в Одеський області податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік у строки відповідно до п.49,18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України та сплатити до бюджету податок на доходи фізичних осіб за ставками відповідно до п. 167.1 ст.167 Податкового кодексу України у строки відповідно до п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України.

В порушення вимог п.п.162.1.1 п. 162,1 ст.162, п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п. 171.2 (б) ст.,171, п.179.1 ст.179, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України станом на дату складання акту податкова декларація про майновий стан та доходи за 2015 рік до ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ППФО ОСОБА_6 Л ОСОБА_7 М. не надана.

В порушення вимог п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України, станом на дату складання акту податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 419137,84 грн. до бюджету не сплачено.

Окрім того, з 1 січня 2015 року набрали чинності зміни внесені Законом України від 28 грудня 2014 року № 71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» до Податкового кодексу України в частині оподаткування військовим збором доходів фізичних осіб - підприємців.

Пунктом 16 1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Кодексу тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 ПКУ. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 ПКУ. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 пункту 16 1 підрозділу 10 Розділу XX Перехідних положень Кодексу. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 ПКУ.

Отже, платники податків фізичні особи, які отримували доходи у вигляді додаткового блага, за результатами звітного податкового року відповідно пп.1.2 п. 161 підрозділу 10,ст.163, пп. 164.1.3 п.164.1 ст. 164. п.171.2 (б) ст.171, п. 161 підрозділу 10 розд. XX Кодексу самостійно розраховують військовий збір в розмірі 1,5 відсотки чистого оподатковуваного доходу, відображають в річній податковій декларації та сплачують в терміни передбачені для сплати податку на доходи фізичних осіб за відповідний період.

Позивач за 2015 рік отримала дохід у вигляді додаткового блага (анулювання прощення) заборгованості за кредитом від ПУАТ «ФІДОБАНК», , у сумі 2 132 229,20грн.

В порушення п.п. 162.1 статті 162 1.5 164.1.3 пункту 164.1 статті 164, п. 171.2 (б) ст..171, п.179.7 ст.179, п. 16і підрозділу 10 розд. XX Податкового кодексу України, ОСОБА_1 станом на дату складання акту податкове зобов`язання з військового збору у сумі 31983,44грн. до бюджету не сплачено.

Згідно п.п. 14.1.47 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, додатковим благом є кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються(надаються) платнику податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку.

Позивач невірно наводить тлумачення пункту 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу та помилково застосовує дану норму до спірних правовідносин.

Так, дійсно пунктом 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу (в редакції Закону України від 09 квітня 2015 року N 321-УІІ1 "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань") визначено, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, непогашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

З метою оподаткування доходи, отримані платником податку у вигляді основної суми боргу (кредиту), прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та суми прощеної (анульованої) кредитором у розмірі різниці, розрахованої відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Кодексу, слід розглядати окремо.

При застосуванні даної норми матеріального права, вирішуючи спір необхідно враховувати фактичні обставини справи, а саме дослідити, що було анульовано банком основна сума боргу чи різниця, розрахована відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу

У разі якщо кредитором (банком) здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту), а не суми у розмірі різниці, розрахованої кредитором відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу, то з метою оподаткування сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу з урахуванням норм пп. "д" пп. 164.2.17 п.

164.2 ст. 164 Кодексу та оподатковується податком на доходи фізичних осіб.

Відповідно до повідомлення про анулювання боргу, прийнято рішення про анулювання, саме, суми основного боргу (тіло кредиту) у сумі 100 024,52 дол. США, а не

різниці, розрахованої кредитором відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу.

При цьому , банк звертає увагу, що додаткова угода про конвертацію валютного кредиту в національну валюту між ПУАТ «ФІДОБАНК» та ОСОБА_1 не укладалася, а відтак зміни валюти, зобов`язання за кредитним договором з іноземної валюти в гривню не здійснювалось.

Позивачем не надано жодного документа який вказує на те, що частина вказаної суми «не є сумою основного боргу (кредиту), а курсовою різницею». Слід зазначити, що «сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 01 січня 2014 року» відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX "Перехідні положення" Кодексу, розраховується кредитором (банком).

28.03.2019 року через канцелярію суду подано заяву за вхід. № ЕП/2374/19 про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить:

визнати протиправними дії Головного управління ДФС в Одеської області щодо проведення документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повнити нарахування та сплати належних сум податків до бюджету платника податків фізичної особи ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 за період з 01.01.2015 по 31.12.2015 року, що була проведена ГУ ДФС в Одеській області у період з 20.11.2018 по 26.11.2018 року за відсутності факту ознайомлення ОСОБА_1 з наказом про проведення перевірки.

29.03.2019 року через канцелярію суду за вхід. № 11340/19 надійшли пояснення по справі від ГУ ДФС в Одеській області, в яких зокрема зазначається.

Відповідно до статті 62 Податкового кодексу України, одним із способів здійснення податкового контролю є перевірки та звірки відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірки щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України було передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

В свою чергу ст. 78 ПКУ визначає обставини за наявності яких здійснюється документальна позапланова перевірка.

Відповідно до п.78.1.2 ст. 78 ПКУ однією із обставин є не подання в установлений законом строк податкову декларацію.

Відповідно до наявної податкової інформації ППФО Платон Л.М. за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. отримував дохід, який згідно з Податковим кодексом підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником в податковій декларації про майновий стан і доходи.

Згідно з АІС ЦБД ДРФО в період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року ППФО ОСОБА_1 отримала дохід у вигляді додаткового блага (анулювання прощення) заборгованості за кредитом від ПУАТ «ФІДОБАНК», , у сумі 2132229,20грн.

Відповідно до вимог п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п. 171.2 (б) ст. 171, п. 179.1 ст.179 ПК України ППФО Платон Л.М. повинна подати до ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеський області податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік у строки відповідно до п.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України та сплатити до бюджету податок на доходи фізичних осіб за ставками відповідно до п. 167.1 ст.167 ПК України у строки відповідно до и. 179.7 ст.179 ПК України.

В порушення зазначених норм податкова декларація про майновий стан та доходи за 2015 рік до ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області не надана, що і стало підставою для прийняття Наказу № 7952 від 17.10.2018 року про проведення документальної позапланової перевірки.

09.04.2019 р. за вхід. № 12806/19 надійшов відзив на заяву про збільшення предмету позову, в якому зокрема зазначено.

Відповідно до пункту 42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надісланні за адресою (місцезнаходження, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або особисто вручені йому чи його уповноваженому представнику під розписку.

Виходячи із змісту вказаної норми права копія наказу про призначення документальної невиїзної перевірки та письмове повідомлення про дату початку і місце проведення такої перевірки, платнику податків можуть бути вручені в спосіб:

по-перше, надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення;

по - друге, вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку.

ГУ ДФС в Одеській області направлені позивачу на податкову адресу (за місцезнаходження) ППФО ОСОБА_8 М засобами поштового зв`язку рекомендованим листом від 20.10.2018р.№ 474 - копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки №7952 від 17.10.2018 року, а також письмове повідомлення №2006/13-05 від 17.10.2018 р. про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Відповідно до довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області позивач зареєстрована з 02.03.2017 за адресою АДРЕСА_1 , саме за цією адресою надіслано поштове відправлення від 20.10.2018р. №474.

Відповідно до роздруківки із сайту Укрпошта дане поштове відправлення 22.11.2018 повернено за зворотною адресою, у зв`язку з закінченням строку зберігання.

Як вбачається із змісту позовної заяви, позивач вказує на те, що вона мешкає фактично за іншою адресою АДРЕСА_2 , і дана обставина обумовила не отримання поштової кореспонденції яка надійшла за адресою реєстрації.

При здійсненні заходів передбачених пункту 79.2 статті 79 ПК України, ГУ ДФС в Одеській області керувалося затвердженим Наказом Міністерства інфраструктури України від 28 листопада 2013року №958 - Нормативи і нормативні строки пересилання поштових відправлень.

Згідно з п.1 розділу II даного Наказу Міністерства інфраструктури України, нормативні строки пересилання поштових відправлень становлять:

1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1;

2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2;

3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3;

4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4,

ОСОБА_9 Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об`єкті поштового зв`язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання;

1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.

При пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.

ГУ ДФС в Одеській області направило позивачу повідомлення про проведення перевірки та копії наказу, заздалегідь, майже за місяць до дати початку перевірки, за адресою (місцезнаходження, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом із повідомленням.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

17 серпня 2007 року між Позивачем та Відкритим акціонерним банком «Ерсте Банк» укладено Кредитний договір із фізичною особою №014/1581/74/04042 від 17.08.2007 року, за умовами якого Позивач отримала кредит в розмірі 115 000,00 доларів США на строк до 16.08.2025 року зі сплатою 11,8% річних.

Розглянувши неможливість Позивача в подальшому обслуговувати її зобов`язання за Кредитним договором, ПУАТ «ФІДОБАНК» (що є правонаступником ВАТ «Ерсте Банк») прийнято рішення про припинення зобов`язань за Кредитним договором за умовисплати нею 860 000,00 грн., про що повідомлено Позивача листом №25.04.03.07.34 від 27.08.2015 року.

28 серпня 2015 року, між позивачем та ПУАТ «ФІДОБАНК» укладено Договір про прощення боргу за Кредитним договором №014/1581/74/04042 від 17 серпня 2007 року.

Відповідно до п. 2 Договору про прощення боргу, сторони домовились про наступне:

2.1 Банк прощає заборгованість Клієнта за Договором у сумі 100024, 52 (сто тисяч двадцять чотири) доларів США 52 центів, що станом на дату укладення цього Договору прощення боргу в гривневому еквіваленті за курсом НБУ становить 2132229, 20 грн. і складається з:

Тіло кредиту 100024, 52 доларів США, що еквівалентно 2132229, 20 грн.

2.2 Зобов`язання сторін за Договором повністю припиняється прощенням боргу відповідно до ст. 606 ЦК України і Банк в майбутньому не буде мати жодних претензій до Клієнта щодо цієї заборгованості.

3. Клієнт зобов`язаний самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб, військовий збір з анульованого боргу та відобразити суму боргу та сплаченого податку у річній податковій декларації.

28 серпня 2015 року, ОСОБА_1 отримала від ПУАТ «ФІДОБАНК» Повідомлення про анулювання (прощення) боргу №25.04.03.07.34 від 28.08.2015 року.

На підставі пп.20.1.4 п.20.1. ст.20, пп.78.1.2 п.78.1.ст.78, п.79.2 ст.79 Податкового Кодексу України та наказу ГУ ДФС в Одеській області №7952 від 17.10.2018 року про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, проведена документальна позапланова невиїзна перевірка позивача за період з 01 січня 2015р. по 31 грудня 2015 року.

Податковим кодексом України передбачено:

пп.162.1.1 п, 162.1 ст.162 : «платники податку є: фізична особа резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні так і іноземні доходи»; п. «д» н.п.164.2.17 п.164.2 ст.164 «...основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 25 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прошеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом ...»

п. 167.1 ст.167 «....ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2 - 167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами...»;

П. 171.2 ст. 171 «б». «особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з інших доходів, є платник податку для іноземних доходів та доходів, джерело виплати яких належить особам, звільненим від обов`язків нарахування, утримання або сплати (перерахування) податку до бюджету...» п.179.1 ст.179 «...платник податку зобов`язаний подавати річну декларацію про майновий стан і доходи (податкову декларацію) відповідно до цього Кодексу ...»;

п.179.7 ст.179 «...фізична особа зобов`язана самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в поданій нею податковій декларації ...»;

п.49.18.4 п.49.18 ст.49 «...податкові декларації, крім випадків , передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює календарному року для платників податку на доходи фізичних осіб - до 1 травня року, що настає за звітним...».

Згідно з АІС ЦБД ДРФО в період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року ППФО ОСОБА_1 отримала дохід у вигляді додаткового блага (анулювання прощення) заборгованості за кредитом від ГТУАТ «ФІДОБАНК», , у сумі 2132229,20грн.

На запит ГУ ДФС в Одеській області ПУАТ «ФІДОБАНК» листом від 25.09.2018 №2499АК підтверджено отримання доходу ОСОБА_1 у сумі 2132229,20 грн., як додаткове благо у вигляді анулювання (прощення) заборгованості ОСОБА_1 із відображенням відомості щодо зазначеного доходу у податковому розрахунку по формі 1 ДФ за ознакою доходу « 126».

Окрім того, ПУАТ «ФІДОБАНК» зазначає, що анулювання (прощення) заборгованості мало місце прощення саме суми основного боргу (тіло кредиту) у сумі 100 024,52 доларів США. При цьому звертає увагу, що додаткова угода про конвертацію валютного кредиту в національну валюту між ПУАТ «ФІДОБАНК» та ОСОБА_1 не укладалася, а відтак зміни валюти, зобов`язання за кредитним договором з іноземної валюти в гривню не здійснювалось.

В листі банку вказано на належне повідомлення ОСОБА_1 про суми прощеного боргу та про обов`язок задекларувати дохід і самостійно сплатити суму податків, що підтверджується копією договору про анулювання (прощення) боргу з власноручним підписом боржника.

Відповідно до вимог п.п.162.1.1 п. 162.1 ст.162, п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п. 171.2 (б) ст.171, п.179.1 ст.179 ПК України ППФО Платон Л.М. повинна подати до ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеський області податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік у строки відповідно до п.49,18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу України та сплатити до бюджету податок на доходи фізичних осіб за ставками відповідно до п. 167.1 ст.167 ПК України у строки відповідно до п.179.7 ст.179 ПК України.

В порушення вимог п.п.162.1.1 п. 162,1 ст.162, п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п. 171.2 (б) ст.,171, п.179.1 ст.179, пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України станом на дату складання акту податкова декларація про майновий стан та доходи за 2015 рік до ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області ППФО ОСОБА_6 Л ОСОБА_7 М. не надана.

В порушення вимог п.179.7 ст.179 Податкового кодексу України станом на дату складання акту податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб у сумі 419 137,84 грн. до бюджету не сплачено.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА.

Податковий кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

Підпункт 14.1.47 пункту14.1 статті14.

Додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку.

Підпункт 14.1.54 пункту 14.1 статті 14.

Дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні, у тому числі, але не виключно, доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті та будь-яких інших пасивних (інвестиційних) доходів, сплачених резидентами України.

Пункт 164.1 статті 164.

Базою оподаткування податком на доходи фізичних осіб є загальний оподатковуваний дохід з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпункт 164.2.14 пункт 164.2 статті 164.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.

Абзац «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті164.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається, дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу), зокрема у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Підпункт 165.1.49 пункту 165.1 статті165.

До загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються інші доходи, які згідно з цим Кодексом не включаються до складу загального місячного (річного) оподатковуваного доходу.

Цивільний кодекс України (у редакції на час виникнення спірних правовідносин):

Частина перша статті 509.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина перша статті 546.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частина друга статті 549.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання;

Частина третя статті 549.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частина перша статті 605.

Зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Закон України «Про банки і банківську діяльність».

Частина 14 статті 47.

Банк самостійно встановлює процентні ставки та комісійну винагороду за надані послуги.

Частина друга статті 53.

Банку забороняється встановлювати процентні ставки та комісійні винагороди на рівні нижче собівартості банківських послуг у цьому банку.

ВИСНОВКИ СУДУ

Щодо доводів позивача про протиправність дій про проведення перевірки.

Пунктом 75.1 статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

В свою чергу ст. 78 ПКУ визначає обставини за наявності яких здійснюється документальна позапланова перевірка.

Відповідно до п.78.1.2 ст. 78 ПКУ однією із обставин є не подання в установлений законом строк податкову декларацію.

Відповідно до податкової інформації ППФО Платон Л.М. за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р. отримувала дохід, який згідно з Податковим кодексом підлягає включенню до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та відображенню платником в податковій декларації про майновий стан і доходи.

Згідно з АІС ЦБД ДРФО в період з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року ППФО ОСОБА_1 отримала дохід у вигляді додаткового блага (анулювання прощення) заборгованості за кредитом від ПУАТ «ФІДОБАНК» у сумі 2132229,20грн.

Відповідно до вимог п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п. 171.2 (б) ст. 171, п. 179.1 ст.179 ПК України ППФО Платон Л.М. повинна подати до ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеський області податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2015 рік у строки відповідно до п.49.18.4 п.49.18 ст.49 ПК України та сплатити до бюджету податок на доходи фізичних осіб за ставками відповідно до п. 167.1 ст.167 ПК України у строки відповідно до и. 179.7 ст.179 ПК України.

В порушення п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162, п.п. 164.2.17 п. 164.2 ст.164, п. 171.2 (б) ст. 171, п. 179.1 ст.179 ПК України податкова декларація про майновий стан та доходи за 2015 рік до ДПІ у Київському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області не надана, що і стало підставою для прийняття Наказу №7952 від 17.10.2018 року про проведення документальної позапланової перевірки.

Відтак, підстави для проведення перевірки наявні, підтверджені в судовому засіданні та не спростовані позивачем.

Щодо доводів позивача про відсутність факту належного ознайомлення ОСОБА_1 з наказом про проведення перевірки та направленням на проведення перевірки.

Відповідно до пункту 42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надісланні за адресою (місцезнаходження, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або особисто вручені йому чи його уповноваженому представнику під розписку.

Виходячи із змісту вказаної норми права копія наказу про призначення документальної невиїзної перевірки та письмове повідомлення про дату початку і місце проведення такої перевірки, платнику податків можуть бути вручені в спосіб:

по - перше, надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення;

по - друге, вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку.

ГУ ДФС в Одеській області направлені позивачу на податкову адресу (за місцезнаходження) ППФО ОСОБА_8 М засобами поштового зв`язку рекомендованим листом від 20.10.2018р.№ 474 - копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки № 7952 від 17.10.2018 року, а також письмове повідомлення №2006/13-05 від 17.10.2018 р. про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Відповідно до довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області позивач зареєстрована з 02.03.2017 за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідно до роздруківки із сайту Укрпошта вказане поштове відправлення повернулося до відповідача 22 листопада 2018 року з відміткою Укрпошти «за закінченням встановленого строку зберігання».

Відтак, податковим органом проведено перевірку позивача з дотримання вимог, встановлених податковим законодавством.

Вказана позиція висловлена у рішенні Верховного Суду у справі № 0940/1886/18.

«У справі, що розглядається, судами попередніх інстанцій установлено, що податковим органом на виконання вимог статей 17, 42, 75, 78, 79 Податкового кодексу України, 07 червня 2018 року складено письмове повідомлення № 114 про проведення перевірки з 09 липня 2018 року тривалістю 5 робочих днів, а також письмове повідомлення про запрошення № 115, яким у зв`язку із проведенням документальної позапланової невиїзної перевірки громадянки ОСОБА_1 р.н.о.к.п.п. НОМЕР_2 , з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, повноти нарахування та сплати військового збору з отриманих доходів у 2016 році, запрошено ОСОБА_10 з`явитися до Головного управління ДФС в Івано-Франківській області 16 липня 2018 на 11.00 год.

07 червня 2018 року податковим органом направлено на адресу позивача ( АДРЕСА_1 .11) лист № 6838/10/ НОМЕР_2 , в якому містилися повідомлення про проведення перевірки, повідомлення про запрошення, копія наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки (аркуш справи 107), вказане поштове відправлення повернулося до відповідача 10 липня 2018 року з відміткою Укрпошти «за закінченням встановленого строку зберігання».

Відтак податковим органом проведено перевірку позивача з дотримання вимог, встановлених податковим законодавством, касаційна скарга висновків судів попередніх інстанцій не спростовує.»

Щодо визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДФС в Одеській області № від 21.01.2019 року та № від 21.01.2019 року.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 605 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Відповідно до підпункту «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо у вигляді, зокрема, суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Якщо кредитор повідомляє платника податку-боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Аналіз наведеної законодавчої норми дає підстави для висновку про те, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама собою ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку-боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається до його оподатковуваного доходу. Разом з тим, проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, не є доходом, який призводить до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Доходом платника податку у розумінні норм Податкового кодексу України (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) є основна сума боргу та відсотки за кредитним договором, які були анульовані (прощені) кредитором, натомість анульовані (прощені) пеня, штраф, підвищені відсотки (за прострочення платежу) та комісійні винагороди не є доходом платника податку, а відповідно і не є об`єктом оподаткування податком з доходу фізичних осіб.

Кредитор має належним чином повідомити платника податку - боржника про анулювання (прощеного) боргу (рекомендованим листом з повідомленням про вручення, шляхом укладення відповідного договору, шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто) та включити суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку.

Боржник (платник податків), який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) суми боргу за кредитом та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Вказана позиція неодноразово висловлювалась у рішеннях Верховного Суду, зокрема у справах №820/1407/15, №817/401/16, 813/432/17.

Як встановлено судом та підтверджено письмовими доказами, позивачу прощена саме основна сума боргу тіло кредиту, що підтверджує договір про прощення боргу за кредитним договором №014/1581/74/04042 від 17.08.2007 року.

Крім цього, вказаний договір містить зобов`язання позивача самостійно сплатити податок з доходів фізичних осіб та військовий збір з анульованого боргу.

Позивачем договір підписано, що свідчить про погодження з його умовами.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1,4 ст.90 КАС України).

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС України в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень рішень відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Пунктом 15.5 розділу VII Перехідні положення КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

ОСОБА_1 - адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1

Головне управління ДФС України в Одеській області - адреса: 65044, Одеська область, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, , телефон: , електронна пошта:

Головуючий суддя Потоцька Н.В.

.