Справа № 140/2585/18
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 рокуЛьвів№857/3393/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Луців І.І.

за участю представника відповідача Кошатюк І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року у справі №140/2585/18 (головуючий суддя Каленюк Ж.В. проголошене за правилами спрощеного позовного провадження у м. Луцьку) за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Луцького прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій в частині не виплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 липня 2015 року по 31 липня 2018 року; зобов`язання нарахувати та виплатити таку компенсацію.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що проходив військову службу у відповідача; наказом начальника 6 прикордонного загону Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 31 липня 2018 року №325-ос позивача виключено зі списків особового складу і всіх видів забезпечення.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року у справі №0340/1484/18, яке набрало законної сили, Луцький прикордонний загін зобов`язано виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01 липня 2015 року по 31 липня 2018 року. 06 листопада 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявами про виплату індексації згідно з вказаним рішенням суду, а також про виплату компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 липня 2015 року по 31 липня 2018 року.

15 листопада 2018 року відповідач перерахував на картковий рахунок позивача індексацію за зазначений період та листом №11/12965 відмовив у виплаті компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення, мотивуючи тим, що рішенням суду позов задоволений лише в частині виплати індексації, вказавши, що вимоги про виплату компенсації є передчасними. З посиланням на Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, та Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року №159, ОСОБА_1 вважає дії відповідача щодо невиплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення протиправними.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо не виплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 липня 2015 року по 31 липня 2018 року. Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 липня 2015 року по 31 липня 2018 року.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що із рішенням суду першої інстанції не погоджується з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, невірного встановлення обставин у справ. Зазначає, що основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії), і компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою організацією добровільно чи на виконання судового рішення. Тобто, за наявності визначених згаданим Законом обов`язкових умов, присуджена за рішенням суду сума коштів підлягає компенсації у тому ж самому порядку, якщо ці умови настали у зв`язку з несвоєчасним виконанням такого рішення суду. Сума перерахованої і сплаченої на виконання судового рішення індексації грошового забезпечення носить разовий характер і не підлягає під визначення доходів, передбачених Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», за порушення строків виплати яких сплачується компенсація. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав зазначених у скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Позивач в судове засідання не прибув, хоча належним чином був повідомлений про дату судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що ОСОБА_1 в період з 19 листопада 1997 року по 01 серпня 2018 року проходив військову службу в ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року у справі №0340/1484/18 задоволено частково позов ОСОБА_1 до Луцького прикордонного загону про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Визнано дії Луцького прикордонного загону в частині невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 01 липня 2015 року по 31 липня 2018 року протиправними; зобов`язано Луцький прикордонний загін нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 липня 2015 року по 31 липня 2018 року. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Рішення набрало законної сили 06 листопада 2018 року. Суд, вирішуючи спір, вказав, що вимога ОСОБА_1 щодо проведення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення є передчасною, оскільки актуальність питання щодо компенсації втрати частини грошових доходів матиме місце після проведення відповідачем нарахування та виплати сум індексації грошового забезпечення ОСОБА_1

06 листопада 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявами: про перерахування належної суми індексації грошового забезпечення за період служби з 01 липня 2015 року по 31 липня 2018 року на картковий рахунок; про нарахування та виплату компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення за період проходження військової служби з 01 липня 2015 року по 31 липня 2018 року. На вказані звернення відповідач листом від 15 листопада 2018 року №11/12965 повідомив ОСОБА_1 , що кошти для виплати індексації грошового забезпечення 15 листопада 2018 року перераховано на картковий рахунок позивача у банку. Відповідач також вказав, що оскільки позов ОСОБА_1 у справі №0340/1484/18 задоволено тільки в частині виплати індексації грошового забезпечення, то виплата компенсації за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення не можлива.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що відповідачем не доведено правомірності прийняття відмови у нарахуванні та виплаті компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Як встановлено частинами другою, третьою статті 9 Закону №2011-XII, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Як визначено статтею 1 Закону України від 03 липня 1991 року №1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі Закон №1282-XII), індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

За приписами статті 2 Закону №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року (далі Порядок №1078) індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців.

Згідно з пунктом 4 Порядку №1078 у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Статтею 1 Закону України від 19 жовтня 2000 року №2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» (далі Закон №2050-III) встановлено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок №159).

Статтею 2 Закону №2050-III, пунктом 2 Порядку №159 встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом (з 1 січня 2001 року).

Відповідно до приписів частини другої статті 2 Закону №2050-III під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Відповідно до пункту 3 Порядку №159 компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру: пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, щомісячної державної грошової допомоги та компенсаційних виплат); соціальні виплати (допомога сім`ям з дітьми, державна соціальна допомога інвалідам з дитинства та дітям-інвалідам, допомога по безробіттю, матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, матеріальна допомога по безробіттю, допомога по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), допомога по вагітності та пологах, щомісячна грошова сума в разі часткової чи повної втрати працездатності, що компенсує відповідну частину втраченого заробітку потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання, допомога дитині, яка народилася інвалідом внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання її матері під час вагітності, тощо); стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення).

Згідно із статтею 3 Закону №2050-III сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом (пункт 4 Порядку №159).

Як встановлено статтею 4 Закону №2050-III, пунктом 5 Порядку №159, виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць

Статтею 5 Закону №2050-III встановлений випадок, коли доход компенсації не підлягає: якщо доход своєчасно не отриманий з вини громадянина.

Положеннями статті 6 Закону № 2050-III, пункту 7 Порядку 159 визначено, що компенсацію виплачують за рахунок коштів відповідного бюджету - підприємства, установи і організації, що фінансуються чи дотуються з бюджету.

Відповідно до статті 7 Закону №2050-III відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до рішення Волинського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2018 року у справі №0340/1484/18, що набрало законної сили, відповідачем за період з липня 2015 року по липень 2018 року нараховано загальну суму індексації в розмірі 57979,13 грн., з якої утримано військовий збір (1,5%) та податок з доходів фізичних осіб (18%). Сума індексації з урахуванням утриманих сум податків становить 46673,20 грн. Вказана сума індексації грошового забезпечення виплачена позивачу відповідно до платіжного доручення від 14 листопада 2018 року №3052. Крім того, ОСОБА_1 компенсовано 18% податку з доходів фізичних осіб в сумі 10436,24 грн. (платіжне доручення від 14 січня 2019 року №104) а.с.58.

Як слідує з розрахунку нарахованої та виплаченої ОСОБА_1 індексації, така індексація була нарахована відповідачем щомісяця.

Індексацію грошового забезпечення за період 01 липня 2015 року по 31 липня 2018 року виплачено у листопаді 2018 року, що є несвоєчасним.

Щодо доводів відповідача про те, що сума коштів, які нараховані та сплачені позивачу згідно з рішенням суду, не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом №2050-III, оскільки у розумінні статті 2 Закону, пункту 3 Порядку №159 доходами є грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема грошове забезпечення та інші; компенсації підлягають грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України.

З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що доводи відповідача в частині правомірності відмови у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати індексації грошового забезпечення є безпідставними та суперечать нормам чинного законодавства.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року у справі №140/2585/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. С. Затолочний
Повний текст постанови складено 30.05.2019р.