Справа № 280/240/19
Суддя: Калашник Юлія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

30 травня 2019 року (15 год. 00 хв.)Справа № 280/240/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., секретар судового засідання Стовбур А.Ю., розглянув за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Азов-Автотранс» (69014, м. Запоріжжя, вул. Виробнича, буд. 2-Г, код ЄДРПОУ 41149662) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ), Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язати вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

15.01.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду (далі - суд) надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Азов-Автотранс» (далі позивач або ТОВ ТД «Азов-Автотранс») до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач 1), Державної фіскальної служби України (далі відповідач 2), в якому позивач просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС у Запорізькій області № 1014268/41149662 від 05.12.2018 та зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних датою подання податкову накладну № 2 від 15.11.2018 на суму ПДВ 33 333,33 грн., виписану на ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» ().

На обґрунтування позовних вимог у позовній заяві зазначає про безпідставність прийняття ГУ ДФС рішення про відмову у реєстрації спірної податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Вказував, що реальність господарських операцій, в межах яких виписано податкову накладну, беззаперечно підтверджується первинними документами, тобто всі здійснені господарські операції є прозорими та стандартними, підтвердженими усіма обов`язковими первинними документами. Податковому органу надані всі первинні документи, які підтверджують правомірність складення податкової накладної. Ураховуючи викладене, просить скасувати оскаржуване рішення Комісії ГУ ДФС України та зобов`язати відповідача 2 зареєструвати спірну податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних з дати її подання на реєстрацію.

Ухвалою суду від 21.01.2019 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 18.02.2019.

13.02.2019 до суду від представника відповідачів надійшов відзив на позов (вх. №5859), в якому представник відповідачів позовні вимоги не визнає, зокрема зазначає, що комісія ГУ ДФС України, діючи у відповідності до приписів Податкового кодексу України, забезпечуючи виконання покладених на неї функцій та повною мірою використовуючи надані їй законодавством права правомірно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України прийняла рішення про зупинення реєстрації податкової накладної відповідно до п. 201.16 ст. 201 Податкового кодексу України. Вказує, що позивачем не надано документів у повному обсязі, наявність яких передбачена пунктами 13, 14 Порядку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 117. На підставі виявленого, відповідачем 1 правомірно прийнято рішення про відмову у реєстрації податкової накладної № 2 від 15.11.2018. У зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову.

18.02.2019 у підготовчому засіданні оголошено перерву до 18.03.2019.Ухвалою суду від 18.03.2019 продовжено строк підготовчого провадження до 16.04.2019 та відкладено розгляд справи до 15.04.2019.

Ухвалою суду від 15.04.2019 провадження у справі зупинено до 06.05.2019.

Ухвалою суду від 06.05.2019 провадження у справі поновлено.

06.05.2019 протокольною ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначений судовий розгляд справи по суті на 06.05.2019.

06.05.2019 у судовому засіданні, за клопотанням учасників справи, судом ухвалено здійснювати подальший розгляд справи за наявними матеріалами.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Згідно з ч. 4 с. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 КАС України, суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Суд, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.

ТОВ ТД «Азов-Автотранс» зареєстровано як юридичну особу 13.02.2017 за № 0042180. Основним видом діяльності підприємства є вантажний автомобільний транспорт (а.с.27-28).

Між ТОВ ТД «Азов-Автотранс» (перевізник) та ТОВ «ОПТИМУСАГРО ТРЕЙД» (замовник) укладено договір № 19/П/О про надання послуг перевезення вантажів автомобільним транспортом по території України від 24.09.2018, за умовами якого перевізник зобов`язується надати замовнику автотранспортні послуги по перевезенню вантажів, а замовник зобов`язується їх прийняти та провести оплату вказаних послуг (а.с.11-13,14).

На виконання Договору № 19/П/О від 24.09.2018, Додаткової угоди № 85251 від 01.11.2018 позивачем надано послуги з перевезення с/г продукції на загальну суму 466935,62 грн., у т.ч. ПДВ 77822,60 грн., про що складено акт надання послуг від 30.11.2018 № 387 (а.с.52-56).

15.11.2018 позивачем, згідно з п. 3.4 Договору № 19/П/О від 24.09.2018, виставлений рахунок-фактура № СФ-0000002 від 15.11.2018 на попередню оплату на суму 200000,00 грн., у т.ч. ПДВ 33 333,33 грн., який сплачений контрагентом ТОВ «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД» в повному обсязі 15.11.2018, про що свідчить платіжне доручення № 103052 від 15.11.2018 (а.с.30, 31).

ТОВ ТД «Азов-Автотранс» на вказану подію (отримання попередньої оплати) виписало податкову накладну № 2 від 15.11.2018 на суму 200000,00 грн., у т.ч. ПДВ 33 333,33 грн. та направило через автоматизовану систему до ДФС України для проведення її реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с.9).

Відповідно до квитанції №1, реєстраційний номер від 30.11.2018, податкову накладну №2 прийнято, але реєстрацію зупинено. Відповідно до інформації, зазначеній у Квитанції, направленої ДФС України через «Автоматизовану систему «Єдине вікно подання електронних документів» ДФС України, версія 2.2.18.15: «відповідно до п.201.16. ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація ПН/РК зупинена. Обсяг постачання товару/послуги 49.41.15 перевищує величину залишку обсягу придбання такого товару/послуги та обсягу його постачання, що відповідає вимогам п.п. 2.1 п. 2 Критеріїв ризиковості платника податку. Запропоновано надати пояснення та копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної» (а.с.10).

На виконання даних вимог, позивачем подано відповідачу повідомлення щодо подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрацію яких зупинено. Надано пояснення та копії документів на підтвердження здійснених господарських операцій із контрагентом.

Проте, рішенням Комісії ГУ ДФС у Запорізькій області від 05.12.2018 № 1014268/41149662 відмовлено в реєстрації даної податкової накладної з мотивів ненадання платником податку копій документів: договорів, довіреностей, актів керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентиризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, актів приймання-передачі товарів (робіт-послуг), з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних; розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків.

Позивачем вживались заходи щодо адміністративного оскарження зазначеного рішення, зокрема подано скаргу від 13.12.2018 реєстраційний № до Комісії з питань розгляду скарг Державної фіскальної служби України, на рішення Комісії ГУ ДФС у Запорізькій області від 05.12.2018 № 1014268/41149662.

Однак, рішенням Комісії з питань розгляду скарг Державної фіскальної служби України № 53435/41149662/2 від 22.12.2018, скаргу залишено без задоволення, а рішення Комісії ГУ ДФС у Запорізькій області від 05.12.2018 № 1014268/41149662 - без змін (а.с.17).

Вважаючи прийняте відповідачем 1 рішення протиправним позивач звернувся до суду із даним позовом про його скасування та зобов`язання відповідача 2 зареєструвати податкову накладну № 2 від 15.11.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України № 2755-VI від 02.12.2010 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Податковий кодекс України).

Відповідно до підпункту 16.1.2,16.1.3 пункт 16.1 статті 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків та зборів, подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

В абз.1 п.201.1 ст.201 Податкового кодексу України зазначено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. За операціями з виконання підрядних будівельних робіт суб`єкти підприємницької діяльності можуть застосовувати касовий метод податкового обліку відповідно до підпункту 14.1.266 пункту 14.1 статті 14 цього Кодексу.

Згідно з абз.1-2 п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Як зазначено у п.201.16 ст.201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена в порядку та на підставах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п.56.23 ст.56 Податкового кодексу України, оскарження рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних здійснюється у порядку, визначеному цією статтею з урахуванням таких особливостей: 56.23.1 скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних подається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику; 56.23.2 скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних розглядається в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, за участі уповноваженої особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику; 56.23.3 скарга на рішення про відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних розглядається протягом 10 календарних днів з дня отримання такої скарги центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику. Термін розгляду скарги не може бути продовженим; (…).

У Листі Державної фіскальної служби України №959/99-99-07-18 від 21.03.2018 «Критерії ризиковості платника податку», зокрема, зазначено: «зокрема, зазначено: «1. податкові накладні/розрахунки коригування, складені платниками податку, перевіряються на відповідність ознакам ризиковості здійснення операцій: якщо: … 2.1. обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яку(ий) подано на реєстрацію в Реєстрі, дорівнює або перевищує величину залишку, що визначається як різниця обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, збільшеного у 1,5 раза, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеного у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75 відсотків загального такого залишку) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД та послуг з кодами згідно з ДКПП, перелік яких визначено ДФС відповідно до додатка, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в Таблиці даних платника податку як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється)….».

Доказів наявності підстав для віднесення позивача до ризикових платників податків відповідно до пп.1.6 п.1 Листа Державної фіскальної служби України №959/99-99-07-18 від 21.03.2018 при прийняті Комісією ГУ ДФС у Запорізькій області рішення №1014268/41149662 від 05.12.2018 про відмову в реєстрації податкової накладної №2 від 15.11.2018 відповідачами суду не надано.

Також, під час розгляду справи судом, відповідачами не було надано суду жодних доказів щодо приналежності позивача до перелічених категорій ризикових платників податків.

Згідно з вимогами п. 14 Порядку № 117 перелік документів, необхідних для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі, включає в себе: договори, зокрема зовнішньоекономічні контракти, з додатками до них; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи та/або банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Як вбачається з п. 15 Порядку № 117, письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку має право подати до контролюючого органу протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Платник податку має право подати письмові пояснення та копії документів до декількох податкових накладних/розрахунків коригування, якщо такі податкові накладні/розрахунки коригування складені на одного отримувача - платника податку за одним і тим самим договором або якщо в таких податкових накладних/розрахунках коригування відображені однотипні операції (з однаковими кодами товарів згідно з УКТЗЕД або кодами послуг згідно з Державним класифікатором продукції та послуг).

Пунктом 16 Порядку № 117 визначено, що письмові пояснення та копії документів, зазначених у пункті 14 цього Порядку, платник податку подає до ДФС в електронній формі засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", Про електронні документи та електронний документообіг" та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку. Згідно з вимогами п.п. 18-20 Порядку № 117 письмові пояснення та копії документів, подані платником податку до контролюючого органу відповідно до пункту 15 цього Порядку, розглядаються комісіями контролюючих органів.

Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС).

Зазначені комісії приймають рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі.

Відповідно до вимог п. 21 Порядку № 117 підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Як слідує з п.22 Порядку № 117, рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі за формою згідно з додатком 2 підлягає реєстрації в окремому Реєстрі податкових накладних/розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена. Відповідне рішення набирає чинності після реєстрації його в такому Реєстрі.

Відповідно до пункту 23 Порядку №117, таке рішення приймається комісією регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 15 цього Порядку.

Як вбачається із рішення Комісії ГУ ДФС у Запорізькій області від 05.12.2018 № 1014268/41149662 про відмову у реєстрації податкової накладної № 2 від 15.11.2018 підставою для відмови податковим органом позивачу у реєстрації податкової накладної є ненадання платником податку копій документів, а саме: договорів, довіреностей, актів керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для здійснення операції; первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складських документів (інвентиризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, актів приймання-передачі товарів (робіт-послуг), з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладних; розрахункових документів, банківських виписок з особових рахунків.

Вказані переліки помічені хрестиком без наявності відповідних підкреслень, як того вимагає форма рішення чи будь-яких дописів з конкретизацією відсутніх документів.

У відзиві контролюючий орган, як на підставу для відмови у реєстрації податкової накладної посилається на наступне:

у платіжному дорученні № 103052 від 15.11.2018 міститься посилання на договір №18/П/О від 24.09.2018, проте платником на розгляд комісії був наданий договір №19/П/О про надання послуг з перевезення вантажів автомобільним транспортом по території України від 24.09.2018 з TOB «ОПТІМУСАГРО ТРЕЙД», належний договір, на виконання якого здійснювались операції (автоперевезення), які є підставами для складання ПН №1, наданий не був;

відсутні документи або пояснення позивача, які підтверджують обставини фактичного виконання автоперевезень протягом жовтня 2018 року - товаро-транспортні накладні; акти виконаних робіт.

Суд оцінюючи доводи відповідачів зазначає таке.

Щодо тверджень контролюючого органу про те, що в платіжному дорученні № 103052 від 15.11.2018 міститься посилання на договір №18/П/О від 24.09.2018, суд зауважує, що згідно наданої до матеріалів справи копії листа ТОВ «ОПТИМУСАГРО ТРЕЙД» вих. № 15/2/19 від 15.02.2019 в платіжному дорученні № 103052 від 15.11.2018 помилково вказано посилання на договір № 18/П/О від 24.09.2018, вважати за вірне призначення платежу «за автопослуги, згідно Договору № 19/П/О від 24.09.2018». Натомість, договір № 19/П/О від 24.09.2018 надавався позивачем як до контролюючого органу так і до матеріалів справи.

Суд також не приймає до уваги посилання контролюючого органу на відсутність документів щодо обставини фактичного виконання автоперевезень протягом жовтня 2018 року, зокрема, товарно-транспортних накладних, оскільки дата зарахування коштів, відповідно до платіжного доручення № 103052 від 15.11.2018 підтверджує першу подію, а саме дату виникнення податкових зобов`язань. Податковим органом хибно вказано виконання автоперевезень за жовтень 2018 року, що не відповідає дійсності, оскільки сплачені кошти за платіжним дорученням № 103052 від 15.11.2018 були передплатою за перевезення за листопад 2018 року. Окрім того, дані пояснення надавались позивачем в поясненнях в Повідомленні № 1 про подання пояснень та копій документів щодо податкових накладних, реєстрацію яких зупинено від 03.12.2018.

Крім того, у квитанції № 1 від 30.11.2018 не зазначено які саме необхідно надати документи щодо надання послуг, позивачем надані в першу чергу первинні документи, що підтверджують першу подію - платіжне доручення на отримання передплати відповідно до укладеного між контрагентами Договору перевезення вантажів.

Сукупність первинних документів, наданих до матеріалів справи, не дають підстав для сумніву щодо дійсності укладеного договору № 19/П/О від 24.09.2018, на виконання вимог яких складено спірну податкову накладну від 15.11.2018 №2.

На думку суду позивачем надано всі необхідні та достатні документи для прийняття рішення про реєстрацію спірної податкової накладної в ЄРПН.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

В даному випадку, під час розгляду справи відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду доказів, які спростовували б твердження позивача, та не навели обґрунтованих мотивів прийняття рішення від 05.12.2018 № 1014268/41149662.

В той же час, зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарських операцій між позивачем та контрагентом, та на те, що такі документи були надані контролюючому органу, суд приходить до висновку, що останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової спірних накладних.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та необхідність задоволення позовних вимог позивача про визнання протиправним та скасування рішення від 05.12.2018 № 1014268/41149662 про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 15.11.2018 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

При цьому, суд звертає увагу, що відповідно до вимог п. 201.1, 201.10 ст. 201 ПК України реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних віднесено до обов`язків платника податків.

У той же час, наведені норми розраховані на відсутність спірних правовідносин, позаяк у випадку зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування механізм її подальшої реєстрації в ЄРПН є іншим.

Так, пунктом 28 Порядку №117, окрім іншого, визначено, що податкова накладна/розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийнято та набрало чинності рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Реєстрі; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

При цьому, згідно з нормами п.п. 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246, податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день настання однієї з таких подій: прийняття в установленому порядку та набрання чинності рішенням про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення); неприйняття та/або відсутність реєстрації в установленому порядку рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Отже, реєстрація в ЄРПН податкової накладної/розрахунку коригування, реєстрацію якої попередньо було зупинено, є повноваженням ДФС України.

Як встановлено судом, підтверджено матеріалами справи і не спростовано відповідачами, надані позивачем документи підтверджували здійснення господарських операцій по поданій податковій накладній. Документи складені з дотриманням вимог законодавства і були достатніми для реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Обставин, які б унеможливлювали реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, судом не встановлено.

Відповідно ч. 3 ст. 245 КАС України, у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Таким чином, з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №2 від 15.11.2018 датою її подання, а саме 30.11.2018.

У ст.19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Відповідно до ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності свого рішення, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (ч.1 ст.143 КАС України).

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи викладене, судові витрати, понесені позивачем на оплату судового збору, мають бути присуджені на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Керуючись ст.ст.9, 139, 243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Азов-Автотранс» (69014, м. Запоріжжя, вул. Виробнича, буд. 2-Г, код ЄДРПОУ 41149662) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя, пр. Соборний, буд. 166, ), Державної фіскальної служби України (04053, м. Київ, Львівська площа, 8, ) про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язати вчинити певні дії, задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення комісії Головного управління ДФС у Запорізькій області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №1014268/41149662 від 05.12.2018 про відмову у реєстрації податкової накладної №2 від 15.11.2018.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №2 від 15.11.2018 датою її подання, а саме: 30.11.2018.

Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Торговий дім «Азов-Автотранс» судовий збір у розмірі 1921,00 грн. (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізькій області.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 30.05.2019.

Суддя Ю.В. Калашник