Справа № 120/1750/19-а
Суддя: Слободонюк Михайло Васильович
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про забезпечення адміністративного позову

м. Вінниця

31 травня 2019 р. Справа № 120/1750/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Слободонюка Михайла Васильовича, розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області про визнання протиправною та скасування вимоги

ВСТАНОВИВ:

30.05.2019 року до Вінницького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (далі - ГУ ДФС у Вінницькій області, відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу.

Разом із позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення дії вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2018 року № Ф-144075-54 та зупинення виконавчого провадження з примусового виконання вимоги від 07.11.2018 року № Ф-144075-54 до вирішення адміністративної справи.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову позивач зазначає, що постановою державного виконавця Могилів-Подільського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 21.02.2019 року ВП № 58453837 відкрито виконавче провадження з виконання вимоги ГУ ДФС у Вінницькій області № Ф-144075-54 від 07.11.2018 року про стягнення боргу в розмірі 15 819,54 грн. На даний час державним виконавцем здійснюються заходи з приводу її примусового виконання, зокрема 04.03.2019 року винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, яка направлена до виконання в ТОВ "УБК "Доміно", де він працює як найманий працівник. На думку позивача до прийняття судом рішення по суті спору існує очевидна загроза порушення його прав, оскільки стягнення визначеної у оскарженій вимозі суми боргу в розмірі 15819,54 грн., а також супутніх витрат на проведення виконавчих дій до набрання законної сили рішення суду в цій справі, призведе до негативних наслідків у вигляді майнових втрат, можливого обмеження користування його майном, що є істотним для нього, так як у разі завершення стягнення процедура повернення коштів буде довготривалим та складним процесом.

Частиною 1 статті 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що матеріалів справи достатньо для вирішення відповідного процесуального питання, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши заяву про забезпечення позову та дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1, 2 статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Тобто, забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом (правовий висновок викладено у п. 30 постанови Верховного Суду від 20.03.2019 року в справі № 826/14951/18).

При цьому, враховуючи вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, який передбачений ч. 2 ст. 150 КАС України, суд, виходячи з конкретних доказів, повинен встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Крім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

При оцінці підстав для забезпечення позову суд враховує, що за оскаржуваною вимогою про сплату боргу № Ф-144075-54 від 07.11.2018 року позивач зобов`язаний сплатити 15 819,54 грн. недоїмки по єдиному внеску.

Постановою головного державного виконавця Могилів-Подільського міськрайонного відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області від 21.02.2019 року відкрито виконавче провадження ВП № 58453837. Виконавчим документом вказано оскаржувану вимогу відповідача.

Іншою постановою державного виконавця від 04.03.2019 року в межах даного виконавчого провадження ВП №58453837 звернуто стягнення на доходи боржника (позивача) ОСОБА_1 , які він отримує в ТОВ "УБК "Доміно" та встановлено обов`язок здійснювати відрахування із доходів боржника в розмірі 20% до виплати загальної суми боргу. При цьому визначено, що сума боргу уже становить 17626,49 грн., в тому числі 225 грн. витрати на проведення виконавчих дій.

Із змісту клопотання про забезпечення позову та позовної заяви встановлено, що позивач вважає незаконним нарахування єдиного внеску згідно оскаржуваної вимоги про сплату боргу та переслідує мету уникнення обов`язку сплати відповідних сум грошових коштів, які, на його думку, нараховані неправомірно. Водночас, оскаржувана вимога № Ф-144075-54 від 07.11.2018 року є виконавчим документом, на підставі якого розпочато виконавче провадження.

В силу положень частини 5 статті 150 КАС України подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Тому, факт судового оскарження вимоги Головного управління ДФС у Вінницькій області № Ф-144075-54 від 07.11.2018 року не зупиняє її дію та виконання у межах виконавчого провадження ВП № 58453837. За цих обставин суд доходить висновку, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача у випадку задоволення пред`явленого ним позову, оскільки ймовірною є ситуація, що навіть у випадку скасування оскаржуваної вимоги відповідача та набрання рішенням суду законної сили, визначена у ній сума недоїмки, а також виконавчий збір на цей момент може бути стягнуто органами Державної виконавчої служби України.

Крім того, у межах спору який виник між сторонами, суд вважає недопустимою ситуацію, при якій одночасно здійснюється судовий розгляд справи про оскарження вимоги про сплату боргу та її примусове виконання органами ДВС з відповідними негативними наслідками для позивача, які можуть мати місце.

В іншому випадку, намір позивача захистити свої права та інтереси в суді залишиться нереалізованим якщо відбудеться примусове стягнення з нього спірних коштів або їх частини. Також може виникнути ситуація, що зумовить необхідність вжиття інших заходів позивачем для повернення стягнутих коштів, тому для відновлення прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль. Водночас це не відповідатиме завданню адміністративного судочинства, яке відповідно до ст. 2 КАС України полягає, зокрема, у вирішенні судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В цьому контексті суд також застосовує Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року N ETS N 005 (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").

Зокрема, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

З огляду на викладене, суд погоджується з доводами позивача, що не вжиття заходів до забезпечення позову може заподіяти позивачу майнову шкоду у вигляді стягнення сум грошових коштів, правомірність нарахування яких наразі перевіряється судом, чи призвести до покладення на нього обов`язку сплатити додаткові витрати у вигляді виконавчого збору, чим також може буде заподіяно шкоду правам, свободам та інтересам позивача. Наведені обставини свідчать про те, що в разі задоволення позовних вимог для відновлення прав позивача необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Згідно частини 6 статті 154 КАС України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може, також, зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Частиною першою статті 151 КАС України передбачено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3)встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти інші дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за якими стягнення здійснюється у безспірному порядку.

У відповідності до частини 2 статті 151 КАС України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії ( правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 24.04. 2019 року в справі № 826/10936/18 (провадження № К/9901/728/19).

Так, позивач просить суд забезпечити позов шляхом: 1) зупинення дії вимоги Головного управління ДФС у Вінницькій області про сплату боргу № Ф-144075-54 від 07.11.2018 року та 2) зупинити виконавче провадження з примусового виконання вимоги від 07.11.2018 року № Ф-144075-54 до вирішення адміністративної справи.

Проте, на переконання суду, у даному випадку найбільш ефективним способом забезпечення позову буде зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за якими стягнення здійснюється у безспірному порядку, що передбачено п. 5 ч. 1 ст. 151 КАС України. Вказане також кореспондуються із положеннями пункту 2 частини 1 статті 34 Закону України "Про виконавче провадження", згідно яких виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

Отже, законом визначено порядок виконання судового рішення про зупинення стягнення на підставі виконавчого документа та встановлено обов`язок державного виконавця зупинити вчинення виконавчих дій в разі прийняття судом відповідного рішення.

Відтак вжиття судом заходів забезпечення позову у спосіб зупинення стягнення на підставі вимоги Головного управління ДФС у Вінницькій області № Ф-144075-54 від 07.11.2018 року про сплату боргу (недоїмки) в сумі 15819,54 грн., унеможливить подальше вчинення виконавчих дій.

Щодо співмірності та адекватності вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у такий спосіб, то необхідно вказати, що забезпечення адміністративного позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа не скасовує оскаржувану вимогу про сплату боргу, не змінює обсягу прав та обов`язків сторін у спорі та зацікавлених осіб. Для відповідача такий захід не несе будь-яких негативних наслідків, не покладає додаткових обтяжень та не має невідворотного характеру.

Застосування заходів забезпечення позову у цій справі матиме наслідком лише відтермінування стягнення суми недоїмки, визначеної у вимозі Головного управління ДФС у Вінницькій області № Ф-144075-54 від 07.11.2018 року, якщо за результатом розгляду справи по суті суд відмовить у задоволенні адміністративного позову. Водночас невжиття таких заходів може спричинити для позивача негативні наслідки щодо можливої втрати майна (грошових коштів), у зв`язку з чим захист прав, свобод та інтересів позивача за захистом яких він звернувся до суду буде істотно ускладнений.

Тому, враховуючи встановлені обставини, які підтверджуються доказами, що містяться в поданих матеріалах, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви позивача та вжиття заходів забезпечення позову у спосіб зупинення стягнення на підставі виконавчого документа - оскаржуваної вимоги Головного управління ДФС у Вінницькій області № Ф-144075-54 від 07.11.2018 року, до набрання законної сили рішення суду в цій справі.

Керуючись ст. 150, 151, 154, 156, 243, 248, 256 КАС України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Зупинити стягнення у виконавчому провадженні ВП № 58453837 на підставі виконавчого документа - вимоги Головного управління ДФС у Вінницькій області № Ф-144075-54 У від 07.11.2018 року про стягнення боргу (недоїмки) до набрання законної сили рішення суду в адміністративній справі № 120/1750/19-а.

Копію ухвали про забезпечення позову негайно надіслати учасникам справи та Могилів-Подільському міськрайонному відділу ДВС Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області

Ухвала з питань забезпечення адміністративного позову може бути оскаржена. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 256 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач (стягувач): ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 )

Відповідач (боржник): Головне управління ДФС у Вінницькій області (, місцезнаходження: вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100)

Суддя Слободонюк Михайло Васильович