Справа № 819/208/16
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 травня 2019 року

Київ

справа №819/208/16

адміністративне провадження №К/9901/27307/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Чортківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області на постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року (суддя Осташ А.В.) та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року (головуючий суддя Гулид Р.М., судді: Кузьмич С.М., Улицький В.З.) у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Чортківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області про скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2016 року фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - Підприємець, позивач) звернувся до суду з позовом до Чортківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області (далі - Інспекція, відповідач) про скасування податкового повідомлення-рішення № від 03 грудня 2015 року про застосування штрафних (фінансових санкцій) в сумі 17000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовну заяву, вказував, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким на підставі Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19 грудня 1995 року №481/95-BP (далі - Закон №481) до нього застосовано штрафні санкції, є протиправним, а контролюючий орган дійшов необґрунтованих висновків про порушення позивачем законодавства, оскільки позивачем не здійснювався продаж алкогольних напоїв (зокрема пива) без ліцензії, а виявлені перевіряючими в холодильнику (який до того ж не є вітриною та використовувався для власного користування) дві пляшки пива були призначені для будівельників, які проводили роботи біля магазину; разом з тим, на думку позивача, у випадку провадження ним реалізації пива у власному магазині, його було б виявлено більше, ніж дві пляшки.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Інспекції № від 03 грудня 2015 року.

Приймаючи таке рішення, суди, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та допитавши як свідка ОСОБА_2 (дружину позивача, яка підміняла останнього в магазині під час здійснення контрольної закупки і проведення перевірки) та посадових осіб відповідача, що проводили перевірку належного позивачеві магазину, прийшли до висновку про недоведеність відповідачем факту реалізації ОСОБА_2 пляшки пива та його підтвердження лише записами в акті перевірки, а також відсутність належного протоколу вилучення підакцизного товару як речового доказу та отримання коштів у сумі 18,00 грн.; до того ж повноважним органом протокол про адміністративні правопорушення щодо наведених обставин не складався, а матеріали справи працівниками податкового органу в органи Національної поліції не надсилались.

Не погоджуючись з прийнятими судами рішеннями, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення ними норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В касаційній скарзі контролюючий орган вказував на правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення про накладення штрафних санкцій, оскільки під час перевірки магазину позивача продаж пива за відсутності відповідної ліцензії фактично відбувся, що підтверджується актом перевірки, підписаним ОСОБА_2 без зауважень.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21 червня 2016 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Позивач своїм правом на подання письмових заперечень (відзиву) на касаційну скаргу не скористався.

В подальшому справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Переглянувши судові рішення та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що на підставі наказу ГУ ДФС у Тернопільській області від 18 листопада 2015 року №613 та направлень на перевірку від 18 листопада 2015 року №1022/22-07, №1023/22-07 та №1023/24-07 посадовими особами ГУ ДФС у Тернопільській області 24 листопада 2015 року проведено фактичну перевірку належного Підприємцю магазину-павільйону, розташованого в с.Товстеньке Чортківського району Тернопільської області, щодо дотримання суб`єктами господарювання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, за результатами якої складено акт від 24 листопада 2015 року, зареєстрований за місцем здійснення діяльності суб`єкта господарювання 25 листопада 2015 року за №0150/19/19/22/, яким зафіксовано факт реалізації алкогольних напоїв без наявності ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі ними, а саме: реалізовано одну пляшку пива "Оболонь" світле об`ємом 1,25 л, міцністю 4,5 % за ціною 18,00 грн., чим порушено вимоги статті 15 Закону №481.

На підставі висновків акту перевірки відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № від 03 грудня 2015 року, яким до Підприємця застосовано фінансові санкції в розмірі 17000,00 грн. відповідно до статті 17 Закону №481.

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України, визначає Закон №481.

Згідно зі статтею 1 Закону №481 роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.

За змістом статті 15 Закону №481 роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

В частині 1 статті 17 Закону №481 закріплено, що за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Так, відповідно до абзацу 5 частини 2 вказаної статті до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень.

Разом з тим статтею 159 КАС України (в редакції, чинній на час прийняття рішення судами) було передбачено, що судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з частиною 1 статті 138 КАС України предметом доказування є обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги чи заперечення або які мають інше значення для вирішення справи та які належить установити при ухваленні судового рішення у справі.

За змістом пункту 3 частини 1 статті 163 КАС України у мотивувальній частині постанови зазначаються обставини, встановлені судом із посиланням на докази, мотиви неврахування окремих доказів, а також мотиви, з яких суд виходив при ухваленні рішення, і положення закону, якими він керувався.

В мотивувальній частині рішення наводяться дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінка всіх доказів, з яких виходив суд при вирішенні спору; визнаючи одні і відхиляючи інші докази, суд повинен це обґрунтувати.

Аналогічні вимоги було викладено і в статтях 206, 207 КАС України, які регулюють зміст мотивувальних частин ухвал та постанов апеляційного суду.

В той же час частиною 4 статті 11 КАС України визначалось, що суд вживає передбачені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Отже, виходячи зі змісту зазначених норм, мотивувальна частина кожного рішення повинна мати посилання на закон та інші нормативні акти матеріального права, на підставі яких визначено права й обов`язки сторін у спірних правовідносинах, на відповідні статті КАС України та інші норми процесуального права, керуючись якими суд встановив обставини справи, права й обов`язки сторін; разом з тим саме лише посилання в мотивувальній частині на положення законодавства без належного наведення мотивів застосування певних норм права або незастосування інших норм, на які посилається сторона при обґрунтуванні своїх вимог, не може вважатися належною юридичною кваліфікацією.

Судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються, а відтак суди зобов`язані давати обґрунтування своїх рішень за аргументами, які сторона представила в суд, та проаналізувати позов з точки зору цих аргументів.

Суд першої інстанції, встановивши під час розгляду справи, що позивач не має ліцензії на роздрібну торгівлю алкогольними напоями, свій висновок щодо недопущення ним порушення вимог Закону №481 у зв`язку з продажем таких напоїв (зокрема пива) без наявності відповідної ліцензії ґрунтував фактично на поясненнях допитаної як свідка ОСОБА_2 (яка зазначала, що 24 листопада 2015 року в магазин, який належить їх сім`ї та де вона знаходилась під час перевірки, зайшов працівник контролюючого органу й, відчинивши холодильник, взяв пляшку пива, яку приніс на прилавок разом з грошима, після чого перевіряючі склали акт, в якому вказали про реалізацію нею пива, не зважаючи на те, що вона пояснювала, що ці дві пляшки пива належали будівельникам, які на той час проводили роботи біля їх магазину), зазначивши про непітведження відповідачем жодними доказами (крім акту перевірки) факту реалізації ОСОБА_2 пива та отримання коштів у сумі 18,00 грн.

Разом з тим суд не навів жодних мотивів, за яких він визнав неналежним та відхилив як доказ поданий відповідачем акт перевірки й додані до нього пояснення ОСОБА_2 від 24 листопада 2015 року, в яких вона визнала факт продажу (хоча й помилкового) працівникам фіскальної служби однієї пляшки пива, а також не взяв до уваги пояснення свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (посадових осіб контролюючого органу, що здійснювали перевірку), які, в свою чергу, зазначали про придбання під час контрольної закупки однієї пляшки пива.

Апеляційний же суд, погодившись з висновком та мотивами суду першої інстанції, зазначених недоліків також не усунув.

Водночас не надано судами оцінки й посиланням відповідача, наведеним як в запереченнях на позовну заяву, так і в апеляційній скарзі, на те, що розрахункову операцію проведено без застосування реєстратора розрахункових операцій, не роздруковано та не видано покупцеві відповідний розрахунковий документ встановленої форми на повну суму покупки, в зв`язку з чим ним прийнято податкове повідомлення-рішення про застосування до Підприємця штрафної санкції в розмірі 1,00 грн., яке останнім не оскаржено.

Як встановлено частиною 1 статті 242 КАС України (в редакції, що діє після 15 грудня 2017 року), рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно з частиною 4 статті 9 КАС України на суд покладається обов`язок вживати визначених законом заходів, необхідних для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

За правилами частини 1 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 2 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Враховуючи, що допущені судами першої та апеляційної інстанції порушення норм процесуального права не можуть бути усунуті судом касаційної інстанції, який процесуальним законом позбавлений можливості досліджувати докази і встановлювати нові обставини, судові рішення на підставі статті 353 КАС України підлягають скасуванню, а справа - направленню на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи необхідно врахувати викладене, всебічно і повно з`ясувати всі фактичні обставини справи з перевіркою їх належними та допустимими доказами та прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Чортківської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Тернопільській області задовольнити частково.

Постанову Тернопільського окружного адміністративного суду від 16 березня 2016 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 31 травня 2016 року скасувати, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко ,

Судді Верховного Суду