Справа № 420/6183/18
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6183/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

28.11.2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії.

Підстава звернення до суду - позивач вважає, що оскаржуваним рішенням суб`єкт владних повноважень порушив його право на перерахунок пенсії.

Ухвалою від 21.01.2019 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 15.09.1975 року позивач почав працювати на ОПО «Пресмаш» ім.60-річчя Жовтня, що підтверджується записом у трудовій книжці від 11.09.1975 р. Дане підприємство, на якому працював позивач, кілька разів перейменовувалось та реорганізовувалось, після чого, відповідно до Наказу Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу та конверсії України №1826 від 30.12.1994 року, отримало назву відкрите акціонерне товариство «Пресмаш». 18.10.2004 року позивач звільнився з ВАТ «Пресмаш» відповідно до ст.38 КЗпП, про що був виданий Наказ №106 від 26.10.2004 р., та зроблено відповідний запис до трудової книжки. 18 грудня 2013 р. позивач отримав довідку про заробітну плату для обчислення пенсії №755 від 18.12.2013 р. за 1982-1986 роки з ВАТ «Пресмаш», що знаходиться за адресою: 65098, м.Одеса, вул. Стовпова, буд.28. 31.08.2018 р. позивач звернувся до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одеса із заявою щодо розрахунку пенсії за віком з урахуванням довідки про заробітну плату до 2000 року. 03.09.2018 р. позивач отримав рішення про відмову у розрахунку пенсії, з урахуванням заробітної плати до 2000 року, від 03.09.2018 р. № 102 через відсутність первинних документів, що підтверджують заробітну плату за 1982-1986 роки. Оскільки ВАТ «Пресмаш» було припинено 30.12.2013 року та зроблено відповідний запис про державну реєстрацію припинення юридичної особи №0004612, позивач звернувся із заявою про надання копії первинних документів, що підтверджують заробітну плату 1982-1986 років, до Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради. Проте, 12.09.2018 р. Департамент архівної справи та діловодства Одеської міської ради надав відповідь №3101-Б-11.1-21 від 12.09.2018 р., у якій зазначено, що документи по особистому складу заводу ОПО «Пресмаш» департамент архівної справи та діловодства Одеської міської ради не отримував. 03.04.2018 р. позивач звернувся до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, щодо непередачі, арбітражним керуючим ОСОБА_2 . відповідних документів ВАТ «Пресмаш» до архівної установи. 26.04.2018 року від начальника територіального управління юстиції в Одеській області надійшла відповідь № Б-531-10 від 26.04.2018 р. щодо розгляду звернення 03.04. 2018 р., якій вказано, що з метою об`єктивного вивчення ситуації, керуючись п. 4 ч. 2 ст. 98 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», Головним територіальним управлінням юстиції в Одеській області направлено на адресу арбітражного керуючого Демченко Г.Г. листа щодо надання інформації стосовно ситуації викладеній у заяві позивача. Інших відповідей на своє звернення позивач не отримував.

14 грудня 2018 року від відповідача до суду за вх.№39183/18 надійшов відзив на позов, у якому відповідач зазначає, що позивач 31.08.2018 звернувся до Управління із заявою щодо призначення пенсії за віком із заробітної плати за період по 30.06.2000. До заяви про перерахунок пенсії були надані довідки про заробітну плату від 18.12.2013 № 755 та № 756, видані ВАТ «ПРЕСМАШ». Рішенням Управління від 03.09.2018 № 102 було відмовлено позивачу в перерахунку пенсії з більшого заробітку з врахуванням заробітної плати за будь-які 60 календарних місяців підряд до 1 липня 2000 року за період з 01.01.1982 по 31.12.1986, оскільки довідка про заробітну плату від 18.12.2013 № 755 не підтверджена первинними документами. А отже, Управління не порушувало прав, свобод та інтересів позивача, а діяло лише на підставі норм діючого законодавства України. Оскільки позивач виявив бажання обчислити розмір пенсійного забезпечення із урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000, підтвердження довідок про заробітну плату первинними документами, які видані ВАТ «ПРЕСМАШ» є обов`язковою умовою для перерахунку пенсії з більшого заробітку. З урахуванням наведеного, врахувати під час призначення пенсії позивачу надану довідку про заробітну плату підстав не має, оскільки вона не підтверджена первинними документами. Управління діяло на підставі законодавства та жодним чином не порушувало прав і свобод позивача, а отже немає підстав для задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

21 березня 2019 року ухвалою суду клопотання представника відповідача задоволено та визначено розгляд даної справи проводити за правилами загального позовного провадження.

23 квітня 2019 року до суду від відповідача за вх.№14734/19 надійшли додаткові пояснення, у яких відповідач зазначає, що 16.03.2017 до Управління звернувся позивач, із заявою № 2083 про призначення пенсії по інвалідності 3 групи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пенсію призначено з 06.02.2017. До заяви були надані документи:ксерокопія паспорту та ідентифікаційного коду; ксерокопія трудової книжки серія НОМЕР_1 0865086; ксерокопія військового квитка НО НОМЕР_2 ; довідки від 18.12.2013 № 755 та від 18.12.2013 № 756 про заробітну плату для обчислення пенсії видані ВАТ «ПРЕСМАШ»; довідка про перейменування підприємства. 09.11.2017 із заявою № 8924 до Управління звернувся позивач про перерахунок пенсії по заробітній платі відповідно до довідки підприємства ВАТ «ПРЕСМАШ». Рішенням від 22.11.2017 №154 відмовлено в розрахунку пенсії позивачу, з урахуванням заробітної плати до 01.07.2000, згідно п. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Згідно довідки МСЕК позивачу пенсію по інвалідності призупинено з 01.03.2018. 18.06.2018 із заявою № 3395 до Управління звернувся позивач про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», пенсію призначено з 13.06.2018. До заяви були надані документи: ксерокопія паспорту та ідентифікаційного коду; ксерокопія трудової книжки серія НОМЕР_1 0865086; ксерокопія військового квитка НО № НОМЕР_2 . При страховому стажі 35 років 8 місяців та середньомісячній заробітній платі 7118,89 грн. (середня заробітна плата в Україні за 2016-2017 - 5377,90 грн. х 1,32373 (індивідуальний коефіцієнт заробітку), пенсія обчислена за період з 01.07.2000 по 31.05.2018, розмір встановлено з 13.06.2018 нарівні 2539,09 грн. 31.08.2018 із заявою № 1443 до Управління звернувся позивач про перерахунок пенсії по заробітній платі відповідно до довідки підприємства ВАТ «ПРЕСМАШ». Рішенням від 03.09.2018 № 102 позивачу відмовлено в розрахунку пенсії, з урахуванням заробітної плати до 01.07.2000, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Довідки про заробітну плату від 18.12.2013 № 755 за 1982-1986 роки та від 18.12.2013 № 756 за 1987-1992 роки були надані до Управління із заявою про перерахунок пенсії по заробітній платі до пенсійної справи по інвалідності 3 групи, яка закрита. При винесені рішення від 03.09.2018 № 102 були розглянуті довідки про заробітну плату від 18.12.2013 № 755 та № 756, та залишені в закритій справі. Перевірити документи на даний час немає можливості.

Ухвалою суду від 21.03.2019 року вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

03.05.2019 року усною ухвалою суду закрито підготовче провадження по справі та призначено страву до судового розгляду по суті.

У судове засідання призначене на 21.05.2019 року учасники справи не прибули, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином та своєчасно, що підтверджується письмовими доказами наявними в матеріалах справи.

02.05.2019 року (вх.№15722/18) від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи у письмовому провадженні.

03.05.2019 року (вх. 15862/19) від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Згідно із ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене, у зв`язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце судового розгляду, а також за відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив рішення про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, відзиву на позов і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, суд дійшов висновку, що адміністративний позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 16.03.2017 до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі звернувся ОСОБА_1 із заявою про призначення пенсії по інвалідності (а.с.92).

Як зазначено відповідачем та не спростовується позивачем, ОСОБА_1 було призначено пенсію по інвалідності з 06.02.2017 року.

09.11.2017 року ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою № 8924 (а.с.93) до про перерахунок пенсії по заробітній платі відповідно до довідки підприємства ВАТ «ПРЕСМАШ».

Рішенням Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі від 22.11.2017 року №154 (а.с.88) позивачу відмовлено в розрахунку пенсії, з урахуванням довідки про заробітну плату до 2000 року від 18.12.2013 року №756, згідно п. 1 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки довідка не підтверджена первинними документами.

18.06.2018 року ОСОБА_1 звернувся до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі із заявою (а.с.63, 94) про призначення пенсії за віком.

Згідно протоколу №3395 від 27.06.2018 року ОСОБА_1 призначено пенсію за віком з 18.06.2018 року (а.с.58).

До заяви були надані документи: ксерокопія паспорту та ідентифікаційного коду (а.с.8-10, 65-67); ксерокопія трудової книжки серія НОМЕР_3 (а.с.17, 68-69); ксерокопія військового квитка НОМЕР_4 (а.с.70).

Згідно розрахунку стажу (а.с.59) при призначенні пенсії ОСОБА_1 було враховано наступні періоди його роботи: з 15.09.1975 року по 19.10.1976 року, з 04.11.1976 року по 20.10.1978 року, з 19.12.1978 року по 30.06.2000 року, з 01.07.2000 року по 31.12.2003 року, з 01.01.2004 року по 31.10.2004 року, з 16.08.2011 року по 06.07.2012 року та з 07.07.2012 року по 31.05.2018 року.

31 серпня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі із заявою (а.с.35), в якій просив прийняти до уваги довідки про заробітну плату №755 від 18.12.2013 року (а.с.16, 71) та №756 від 18.12.2013 року (а.с.72).

Рішенням Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі від 03.09.2018 року №102 (а.с.15) позивачу відмовлено в перерахунку пенсії з більшого заробітку за період з 01.01.1982 року по 31.12.1986 року, оскільки довідка про заробітну плату від 18.12.2013 року № 755 не підтверджена первинними документами.

Не погоджуючись з рішенням відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи з 01.01.1982 року по 31.12.1986 року згідно довідки про заробітну плату від 18.12.2013 року № 755, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до абз.1 ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-ХІІ громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Частиною 3 Статтею 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються, зокрема: види пенсійного забезпечення, умови участі в пенсійній системі чи їх рівнях, пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат, джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення, організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач, як застрахована особа, має право на отримання пенсійних виплат на умовах і в порядку, передбачених цим Законом.

Як передбачено ст. 22 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за віком призначаються довічно, незалежно від стану здоров`я.

Статтею 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачений порядок визначення розміру пенсії за віком.

Частиною 1 ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно ч. 1 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

При цьому відповідно до ч. 3 ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Крім того, питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058-IV врегульовано Порядком надання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління ПФУ від 25 листопада 2005 року №22-1 (далі Порядок №22-1).

Пунктом 2.1 Порядку №22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються зокрема такі документи: 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення). За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам. У разі якщо страховий стаж починаючи з 01 липня 2000 року становить менше 60 місяців, особою подається довідка про заробітну плату (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року (додаток 1).

Згідно з абз. 1,2 пункту 2.10 Порядку №22-1 довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами. У випадках, коли архівні установи не мають можливості видати довідку за встановленою формою з розшифровкою виплачених сум за видами заробітку, вони можуть видавати довідки, що відповідають даним, наявним в архівних фондах, без додержання цієї форми.

Порядком визначення заробітної плати (доходу) для призначення пенсії у разі втрати документів про її нарахування та виплату, затвердженого Постановою КМУ №919 від 05 липня 2006 року, запроваджено механізм визначення заробітної плати для обчислення пенсії у разі втрати первинних документів про нарахування та підприємствами заробітної плати за основним місцем роботи застрахованої особи та страхового стажу.

Так, відповідно до Порядку №919 за період роботи до 01 січня 1998 року заробітна плата (дохід) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні, визначається за наявності підприємства, де працювала особа, або його правонаступника - виходячи з розміру середньої заробітної плати за відповідною професією (посадою) на такому підприємстві, що склалася у кожному місяці роботи, за який втрачено документи про нарахування та виплату заробітної плати (доходу).

За відсутності на підприємстві або в його правонаступника відповідної професії (посади) заробітна плата визначається, виходячи з розміру середньої заробітної плати за аналогічною професією (посадою) на такому підприємстві або в його правонаступника. Довідка про середню заробітну плату за відповідною або аналогічною їй професією (посадою) надається підприємством, де працює (працювала) особа, або його правонаступником.

Відповідно до ч.1 ст.56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Таким чином, із системного аналізу вищенаведених законодавчих приписів вбачається, що Законом України «Про пенсійне забезпечення» передбачено зарахування періоду роботи на умовах трудового договору на підприємствах незалежно від форм власності та господарювання до загального трудового стажу особи.

Згідно з ст. 62 Закону «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Судом встановлено, що у період з 01.01.1982 року по 31.12.1986 року ОСОБА_1 працював у ОВО «ПРЕСМАШ» ім.60-ліття Жовтня, що підтверджується записами №№6-9 у трудовій книжці.

Згідно довідки про поетапне перейменування та реорганізацію підприємства (а.с.29) Одеський завод пресів перейменований у Одеське виробниче об`єднання по випуску КПО на підставі наказу Мінстанкпрому СРСР №155 від 02.04.1976 року. Одеське виробниче об`єднання по випуску КПО перейменоване в Одеське виробниче об`єднання «ПРЕСМАШ» ім.60-ліття Жовтня на підставі наказу міністра станкобудувальної та інструментальної промисловості СРСР від 13.11.1977 року. Одеське виробниче об`єднання «ПРЕСМАШ» ім.60-ліття Жовтня 26.06.1992 року було перейменовано в Одеський завод пресів-автоматів. На базі Одеського заводу пресів-автоматів наказом Міністерства машинобудування, військово-промислового комплексу та конверсії України від 30.12.1994 року №1826 було створено ВАТ «Пресмаш».

При цьому, як зазначалось вище, вказаний період роботи враховано позивачу при призначенні пенсії за віком згідно розрахунку трудового стажу.

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №755 від 18.12.2013 року, виданого відкритим акціонерним товариством «Пресмаш» ОСОБА_1 зазначено суму заробітної плати останнього за роки: січень 1982 року грудень 1986 року та зазначено, що: на всі виплати нараховано страхові внески (єдиний внесок); така видана на підставі особових рахунків, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 28, АДРЕСА_2 ; підприємство не заперечує проти проведення перевірки первинних документів за період, зазначений у цій довідці.

Вказана довідка підписана керівником А.Я.Співаковським та головним бухгалтером Л.А.Ізюмовою та скріплена печаткою підприємства.

Додатком 1 до вищевказаного Порядку №22-1 встановлено форму довідки про заробітну плату (дохід) до 01 липня 2000 року, в якій серед іншого має бути вказано про те що:

- на всі виплати нараховано страхові внески (єдиний внесок);

- назви первинних документів, на підставі яких видана довідка;

- адреса знаходження первинних документів, на підставі яких видана довідка;

- підприємство, станова або організація не заперечує проти проведення перевірки первинних документів за період, зазначений у цій довідці.

З вищенаведеного вбачається, що обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 1 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами із вказівкою на їх назви та місце розташування у відповідній довідці.

Судом встановлено, що довідка ВАТ «ПРЕСМАШ»» №755 від 18.12.2013 року про заробітку плату для обчислення пенсії ОСОБА_1 відповідає всім вищевказаним вимогам Порядку №22-1.

При цьому суд зазначає, що неможливість перевірки відповідачем відповідності запису довідки первинним документам, не покладає надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки довідка видана належним органом та містить усі необхідні реквізити та відомості.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23.01.2018 р. по справі №583/392/17.

Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів звернення до архівних установ та до ліквідатора ВАТ «ПРЕСМАШ» щодо наявності у них первинних документів.

При цьому суд не приймає до уваги наданий відповідачем лист ВАТ «ПРЕСМАШ» №4 від 14.02.2018 року, оскільки відповідач у рішенні про відмову в розрахунку пенсії, з урахуванням заробітної плати до 2000 року, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 03.09.2018 року №102 жодним чином не посилається на нього.

При цьому відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість первісної вимоги позивача щодо скасування рішення відповідача та з урахуванням вимог ст.9 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за доцільне задовольнити їх шляхом визнання протиправним та скасування рішення Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі від 03.09.2018 року №102 про відмову в розрахунку, з урахуванням заробітної плати до 2000 року, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

В свою чергу, вирішуючи вимоги позивача про зобов`язання Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі здійснити перерахунок пенсії позивача з урахуванням заробітної плати до 2000 року відповідно до довідки про заробітну плату для обчислення пенсії №755 від 18.12.2013 року за 1982-1986 роки, суд виходить з наступного.

Згідно з п.23 ч.1 ст.4 КАС України похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Оскільки вимога позивача про зобов`язання відповідача вчинити дії є похідною вимогою від вимоги про визнання протиправним та скасування рішення, вона також є обґрунтованою та підлягає задоволенню із врахуванням положень ст.9 КАС України шляхом зобов`язання Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням заробітної плати, отриманої за період роботи з 01.01.1982 року по 31.12.1986 року у Одеському виробничому об`єднанні «ПРЕСМАШ» ім.60-ліття Жовтня згідно довідки про заробітну плату для обчислення пенсії відкритого акціонерного товариства «ПРЕСМАШ» від 18.12.2013 року №755, починаючи з 31.08.2018 року.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, позовна заява ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 704,80 грн. згідно квитанції №0.0..1 від 28 листопада 2018 року (а.с.4).

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі за рахунок бюджетних асигнувань Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 704,80 грн.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі про визнання протиправними дії скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі від 03.09.2018 року №102 про відмову в розрахунку, з урахуванням заробітної плати до 2000 року, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії з урахуванням заробітної плати, отриманої за період роботи з 01.01.1982 року по 31.12.1986 року у Одеському виробничому об`єднанні «ПРЕСМАШ» ім.60-ліття Жовтня згідно довідки про заробітну плату для обчислення пенсії відкритого акціонерного товариства «ПРЕСМАШ» від 18.12.2013 року №755, починаючи з 31.08.2018 року.

Стягнути з Суворовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (місцезнаходження: 65003, місто Одеса, вулиця Чорноморського козацтва, будинок 95; ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 ) судовий збір у розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири грн. 80 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 );

Відповідач Суворовське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (місцезнаходження: 65003, місто Одеса, вулиця Чорноморського козацтва, будинок 95; ).

Суддя С.М. Корой

.