Справа № 460/694/19
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

29 травня 2019 року м. Рівне №460/694/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Рівненський районний відділ Управління Державної міграційної служби України у Рівненській області, про визнання протиправним та скасування рішення відповідача від 15 лютого 2019 року № 5624-116/5624.1-19 про відмову позивачу у вклеюванні фотокартки до паспорта громадянина України у формі книжечки зразка 1994 року та зобов`язання відповідача вчинити відповідні дії. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що у зв`язку з досягненням 45-річного віку він 30 січня 2019 року звернувся до відповідача із заявою щодо вклеювання фотокартки до його паспорта. При цьому, як зазначає позивач, він повідомив відповідачу, що з релігійних переконань не бажає отримувати паспорт у формі ID-картки з безконтактним електронним носієм. Проте, листом від 15 лютого 2019 року № 5624-116/5624.1-19 відповідач відмовив позивачу в надані такої послуги, мотивуючи це тим, що позивач звернувся до нього з відповідною заявою пізніше ніж через один місяць після досягнення 45-річного віку. Позивач вважає таку відмову відповідача протиправною та, посилаючись на рішення Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у зразковій адміністративній справі № 806/3265/17, вказує, що вона порушує його права та спричиняє шкоду його приватному. З огляду на вказане, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що в даному випадку відсутній факт порушення права чи законного інтересу позивача на момент звернення до суду, оскільки останньому відповідно до Закону України "Про звернення громадян" була надана відповідь на звернення та роз`яснено правила та процедуру оформлення паспорта громадянина України. Також зазначив, що позивач звернувся до відповідача із заявою, у якій просив вклеїти фото до його паспорта громадянина України зразка 1994 року, у зв`язку із досягненням ним 45-річного віку. При цьому, відповідач зауважив, що 45 років позивачу виповнилось 08 січня 2018 року та він був зобов`язаний звернутися до територіального органу Державної міграційної служби України (далі ДМС України) з заявою про вклеювання фото протягом одного місяця, тобто в строк до 08 лютого 2018 року. Однак, відповідна заява (звернення) була подана позивачем лише 30 січня 2019 року. Також, відповідач вказав, що 03 жовтня 2018 року Кабінетом Міністрів України прийнято постанову за № 795, якою внесені зміни до постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302, за змістом яких обмін паспорта громадянина України здійснюється у разі якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законом порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток. Крім того, Законом України «Про адміністративні послуги» не передбачено надання послуги/вклейка фото у відповідності до вимог Положення про паспорт громадянина України, затвердженої Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-7, оскільки вказаний нормативно-правовий акт був прийнятий на виконання вимог статті 5 Закону України "Про громадянство України" від 08 жовтня 1991 року № 1636-ХІІ (втратив чинність згідно із Законом України «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року за № 2235-III). Концепція розвитку системи надання адміністративних послуг органами виконавчої влади затверджена розпорядженням Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2006 року № 90, положення якої визначають адміністративну послугу як результат здійснення владних повноважень уповноваженим суб`єктом, що відповідно до закону забезпечує юридичне оформлення умов реалізації фізичними особами юридичними особами прав, свобод і законних інтересів за їх заявою про надання послуги, які позивачем не подавалися, позаяк, останнім направлено лише заяву у відповідності до Закону України «Про звернення громадян». Також вказав, що рішення Великої Палати Верховного Суду у справі № 806/3265/17 (Пз9901/2/18) не може бути підставою для обміну/видачі позивачу паспорта громадянина України у формі книжечки, оскільки є індивідуальним актом та стосується прав або інтересів визначеної в рішенні особи, а саме позивача у зразкові справі. За наведених обставин, просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

Позивач відповідь на відзив до суду не подавав.

26 березня 2019 року позовна заява надійшла до суду.

29 березня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

16 квітня 2019 року відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому містилося клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

22 квітня 2019 року ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 08 січня 2018 року позивачу виповнилося 45 років.

30 січня 2019 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив вклеїти фотокартку до його паспорта у формі книжечки у зв`язку з досягненням 45-річного віку.

Листом від 15 лютого 2019 року за № 5624-116/5624.1-19 відповідач повідомив позивачу про відсутність підстав для вклеювання фотокартки до його паспорта у формі книжечки. Своє рішення відповідач мотивував тим, що згідно з Положенням про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ, до паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Відповідно до вказаного Положення, громадянин зобов`язаний подати документи для вклеювання фотокартки не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку. Паспорт, в якому не вклеєні такі фотокартки при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним. Паспорти громадянина України у формі книжечки, власники яких не звернулися з уклеювання фотокартки протягом одного місяця після досягнення віку, підлягають обміну відповідно до підпункту 6 пункту 6 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2018 року № 795.

Позивач, не погоджуючись з таким рішенням відповідача, звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи вказаний спір по суті та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 1 статті 5 Закону України «Про громадянство України», документом, що підтверджує громадянство України, є паспорт громадянина України.

Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-XII затверджено, зокрема, Положення про паспорт громадянина України (далі Положення № 2503).

Згідно з пунктами 1, 3, 5, 8, 9-11 Положення № 2503, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення. Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним. Паспорт, виготовлений у вигляді паспортної картки (інформаційного листка), має розмір 80 х 60 мм. У інформаційний листок вклеюється фотокартка і вносяться відомості про його власника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження і особистий номер, а також дата видачі і код органу, що його видав. Інформаційний листок заклеюється плівкою з обох боків. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної картки, визначається Кабінетом Міністрів України. Бланки паспортів виготовляються на замовлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, з високоякісного паперу з використанням спеціального захист.

Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» від 20 листопада 2012 року № 5492-VI (далі Закон № 5492) визначає правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Відповідно до підпункту «а» пункту 1 частини першої статті 13 Закону № 5492, документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на, крім іншого, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, до яких відноситься паспорт громадянина України.

Згідно з положеннями статті 14 Закону № 5492, документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону № 5492, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Згідно з пунктом 6 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі Порядок № 302), обмін паспорта здійснюється у разі: 1) зміни інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації); 2) отримання реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (РНОКПП) або повідомлення про відмову від прийняття зазначеного номера (за бажанням); 3) виявлення помилки в інформації, внесеній до паспорта; 4) закінчення строку дії паспорта; 5) непридатності паспорта для подальшого використання; 6) якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток; 7) наявності в особи паспорта зразка 1994 року (за бажанням).

Пунктом 21 Порядку № 302 передбачено, що у разі виникнення обставин (подій), у зв`язку з якими паспорт підлягає обміну (крім закінчення строку дії паспорта), документи для його обміну подаються протягом одного місяця з дати настання таких обставин (подій).

Аналіз правових норм наведених вище по тексту дозволяє прийти до висновку про те, що у разі якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток, здійснюється обмін паспорта.

Судом встановлено, що позивачу виповнилось 45 років 08 січня 2018 року, а тому він мав звернутися до відповідного територіального органу ДМС України з заявою про вклейку фотокартки протягом місяця, тобто в строк до 08 лютого 2018 року.

Разом з тим, таку заяву позивач подав тільки 30 січня 2019 року, що підтверджується матеріалами справи.

Таким чином, на переконання суду, відповідач, повідомляючи листом від 15 лютого 2019 року за № 5624-116/5624.1-19 позивачу про відсутність підстав для вклеювання до його паспорта фотокартки у зв`язку з досягненням 45-річного віку, діяв добросовісно, розсудливо, обґрунтовано, на підставі та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Щодо посилання позивача на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19 вересня 2018 року у зразковій адміністративній справі № 806/3265/17, суд зазначає, що Великою Палатою Верховного Суду були визначені наступні ознаки типової справи, за наявності яких адміністративна справа відноситься до вказаної зразкової справи, а саме:

а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ;

б) відповідач - територіальні органи ДМС України;

в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини третьої статті 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

За приписами частин п`ятої, шостої статті 13 вказаного Закону, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Висновки Великої Палати Верховного Суду у зразковій адміністративній справі № 806/3265/17 належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Разом з тим, у вказаній адміністративній справі спірні правовідносини виникли у зв`язку з відмовою відповідача за заявою позивача вклеїти до паспорта останнього фотокартку у зв`язку досягнення 45-річного віку.

Таким чином, враховуючи висновки суду, що позивачу не було відмовлено у видачі паспорта громадянина Україна у формі книжечки, а було відмовлено у вклеюванні до паспорта у формі книжечки фотокартки, суд приходить до висновку, що вказана адміністративна справа не має ознак зразкової справи № 806/3265/17, а тому висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19 вересня 2018 року у зразковій справі № 806/3265/17 в даному випадку застосуванню не підлягають.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Доводи позивача, якими він обґрунтовував позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду справи та спростовуються матеріалами справи.

За приписами частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідач довів суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами з посиланнями на відповідні положення законодавства про необґрунтованість позовних вимог позивача.

Підсумовуючи вищенаведене в його сукупності, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовної заяви.

Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до статті 139 КАС України, відсутні.

Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Рівненського районного відділу Управління Державної міграційної служби України у Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач - Рівненський районний відділ Управління Державної міграційної служби України у Рівненській області (33001, Рівненська обл., м. Рівне, вул. П.Могили, 41, ).

Суддя Комшелюк Т.О.