Справа № 2040/6509/18
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 р.Справа № 2040/6509/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Бадюков Ю.В., м. Харків, повний текст складено 14.12.18 року по справі № 2040/6509/18

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 11.07.2018р., що винесене Головним управлінням ДФС у Харківській області; визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій № від 11.07.2018 р., що винесене Головним управлінням ДФС у Харківській області; визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій № від 11.078.2018 р., що винесене Головним управлінням ДФС у Харківській області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2018р. адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволено . Скасовано податкове повідомлення-рішення № від 11.07.2018 р. Головного управління ДФС у Харківській області про застосування до ФОП ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 564,50 грн. за порушення законодавства про патентування, регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Скасовано рішення про застосування фінансових санкцій № від 11.07.2018 р. Головного управління ДФС у Харківській області про застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансової санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000, 00 грн. за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за відсутності ліцензії. Скасовано рішення про застосування фінансових санкцій № від 11.07.2018 р. Головного управління ДФС у Харківській області про застосування до ФОП ОСОБА_1 фінансової санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000, 00 грн. за зберігання роздрібних партій алкогольних напоїв в місці, що не внесено до Єдиного державного реєстру місць зберігання.

Головне управління ДФС у Харківській області, не погодившись з рішенням суду першої інстанції , подало апеляційну скаргу , вважає рішення суду таким, що прийняте з неправильним застосування норм права, з викладенням в ньому висновків, які не відповідають обставинам справи, вважає , що податкове повідомлення-рішення та рішення про застосування фінансових санкцій законними та такими, що не підлягають скасуванню. Вказує , що факт здійснення в торговому кіоску за адресою: м. Харків, вул. П`ятихатська господарської діяльності саме ФОП ОСОБА_1 підтверджено матеріалами справи та поясненнями свідків. Просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2018р. , прийнявши по справі нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

ФОП ОСОБА_1 подала до суду відзив на апеляційну скаргу , вважає її доводи необґрунтованими, а рішення суду першої інстанції таким, що прийнято з дотриманням норм процесуального та матеріального права з повним та об`єктивним дослідженням усіх обставин справи. Просить суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.01.2019р. без змін.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав заперечення на апеляційну скаргу .

Представник відповідача наполягав на задоволенні апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції , що позивач зареєстрована як фізична особа-підприємець з 27.06.2006 р. про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань №2 063270 та підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію серії В02 № 224691 та є платником єдиного податку за ставкою 20%, 2 група, згідно копії свідоцтва серії А № 997896 від 31.05.2012 р.

З метою перевірки інформації, викладеної у листі Голови адміністрації Індустріального району Харківської міської ради від 06.06.2018 №Б-11-31796/0/1-17.08- 31-1379/0/157-18 у зв`язку з надходженням скарг мешканців м. Харкова щодо про продажу спиртних напоїв без дозвільних документів в об`єкті торгівлі, на підставі наказу ГУ ДФС у Харківській області від 20.06.2018 року №4506 "Про проведення фактичної перевірки, направлень на перевірку №№ 1005, 1006 від 20.06.2018 р. посадовими особами ГУ ДФС в Харківській області було здійснено виїзд задля перевірки кіоску, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Перед початком проведення фактичної перевірки, продавцю ОСОБА_3 були пред`явлені направлення па проведення перевірки, копія наказу та службові посвідчення. ОСОБА_3 після ознайомлення із зазначеними документами відмовилась розписуватись у направлені та отримання копії наказу на проведення перевірки про що було складено акт від 21.06.2018 р. № 4731/20-40-40-01-10 .

Опис наявної підакцизної продукції здійснювався вибірковим порядком з полиць вітрини кіску, із зазначенням найменування такого товару та ціни, зазначені на цінниках.

Під час перевірки кіоску за адресою вул. П`ятихатська, м. Харків посадовими особами контролюючого органу були встановлені наступні порушення:

- непроведення розрахункової операції через РРО на суму покупки 13,75 грн., нероздрукування та невидача розрахункового документу на суму 13,75 грн., чим порушено п. 1, п.2 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі -ЗУ №265/95-ВР);

- не ведення обліку/порушення порядку обліку встановленого законодавством, товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації: здійснення продажу товарів, які не відображені в облік) товарних запасів на складах та /або за місцем їх реалізації - до перевірки не надано прибуткові та товаротранспортні накладні на алкогольні напої згідно опису до акту перевірки на загальну суму 281.75 грн., чим порушено п.12 ст. 3 ЗУ № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахунковнх операцій у сфері торгівлі, громадського харчування га послуг";

- роздрібна торгівля алкогольними напоями без наявності ліцензії, що є порушенням ч.14 ст. 15 ЗУ № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного, і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (далі - Закон № 481/95-ВР);

- зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, що є порушенням ч.37 ст. 15 ЗУ №481/ 95-ВР.

Фактичну перевірку кіоску за адресою вул. П`ятихатська, м. Харків закінчено 21.06.2018. Акт про результати фактичної перевірки наступного робочого дня після закінчення перевірки - 22.06.2018 року зареєстровано за № 2259/20-40-40-01-10/ та рекомендованим листом з повідомленням про вручення 23.06.2018 направлено платнику податків ФО-П ОСОБА_1

26.06.2018 р. позивач отримала рекомендоване поштове відправлення № 085 від Головного управління ДФС у Харківській області, в якому містився акт про результати фактичної перевірки з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні виробництва і обігу підакцизних товарів №2559/20-40-40-01-10/ від 22.06.2018р. (далі по тексту - акт перевірки).

На підставі вказаного акту перевірки суб`єктом владних повноважень винесено:

- податкове повідомлення-рішення № від 11.07.2018 р. Головного управління ДФС у Харківській області про застосування до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) в розмірі 564, 50 грн. (п`ятсот шістдесят чотири гривні 50 копійок) за порушення законодавства про патентування, регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг;

- рішення про застосування фінансових санкцій № від 11.07.2018 р. Головного управління ДФС у Харківській області про застосування до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 фінансової санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000, 00 грн. (сімнадцять тисяч гривень) за роздрібну торгівлю алкогольними напоями за відсутності ліцензії;

- рішення про застосування фінансових санкцій № від 11.07.2018 р. Головного управління ДФС у Харківській області про застосування до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 фінансової санкції у вигляді штрафу в розмірі 17000, 00 грн. (сімнадцять тисяч гривень) за зберігання роздрібних партій алкогольних напоїв в місці, що не внесено до Єдиного державного реєстру місць зберігання, - за визнання протиправними та скасування яких позивач звернувся до суду.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того , що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність прийнятих ним рішень.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" № 265/95-ВР від 06.07.1995 визначає правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг. Дія його поширюється на усіх суб`єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до приписів пп.1, 2 ст.3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: 1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; 2) видавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми на повну суму проведеної операції; 3) вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Відповідно до п.12 ст.3 Закону №265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів на складах та/або за місцем їх реалізації, здійснювати продаж лише тих товарів (послуг), що відображені в такому обліку.

Згідно ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» до суб`єктів господарювання, що здійснюють реалізацію товарів які не обліковані у встановленому порядку, застосовується фінансова санкція у розмірі подвійної вартості необлікованих товарів, які не обліковані за місцем реалізації та зберігання, за цінами реалізації, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Тобто, вказані норми передбачають накладання штрафних санкцій лише у випадку здійснення реалізації товарів, які не обліковані у встановленому законом порядку.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 15 серпня 2018 року у справі №815/2751/16 (К/9901/28301/18) зазначивши, що стаття 20 вказаного Закону передбачає відповідальність саме за реалізацію товарів, які не обліковані у встановленому порядку.

При цьому, дослідивши матеріали справи колегія суддів встановлено, що в них відсутні докази реалізації ФОП ОСОБА_1 товару на суму 13,75 грн., тобто , відсутній факт порушення позивачем вимог п.1,п.2 та п.12 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" за які відповідачем згідно ст. 20 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» на позивача накладено штрафні санкції.

Також, Верховний Суд в постанові від 09 квітня 2019 року у справі №804/8017/16 (К/9901/38070/18) зазначив, що факт відсутності первинних документів у місці реалізації товарів не доводить склад порушення позивачем пункту 12 статті 3 Закону №265/95-ВР, оскільки не свідчить про те, що позивачем не ведеться облік товарних запасів на складах та/або за іншим місцем їх реалізації.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом - сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв і тютюнових виробів на території України є Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" (Закон № 481/95).

Відповідно до статті 1 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" місцем зберігання алкогольних напоїв визначено місце, яке використовується для зберігання спирту, або приміщення, яке використовується для зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, відомості про місцезнаходження якого внесені до Єдиного державного реєстру місць зберігання. Єдиний державний реєстр місць зберігання (Єдиний реєстр) - перелік місць зберігання, який ведеться органами доходів і зборів і містить визначені цим Законом відомості про місцезнаходження місць зберігання та відомості про заявників.

Абзацом 13 статті 1 Закону № 481/95, визначено, що роздрібна торгівля - діяльність по продажу товарів безпосередньо громадянам та іншим кінцевим споживачам для їх особистого некомерційного використання незалежно від форми розрахунків, у тому числі на розлив у ресторанах, кафе, барах, інших суб`єктах господарювання громадського харчування.

Відповідно до частини дванадцятої статті 15 Закону роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) може здійснюватися суб`єктами підприємницької діяльності всіх форм власності, у тому числі її виробниками, за наявності у них ліцензій.

Частиною першою статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" встановлено, що за порушення норм цього закону посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Абзацом 5 частини другої статті 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" та абзацом 11 частини другої статті 17 цього Закону визначена відповідальність за роздрібну торгівлю алкогольними напоями та зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, яка застосовується до суб`єктів господарювання.

Так, до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема: порушення вимог статті 15- 3 цього Закону - 6800 гривень; оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень; зберігання спирту, або алкогольних напоїв, або тютюнових виробів у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру, - 100 відсотків вартості товару, який знаходиться в такому місці зберігання, але не менше 17000 гривень.

Відповідно до п. 5 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених ст. 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів" затвердженого постановою КМУ від 2 червня 2003 року № 790 підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є, зокрема, матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Згідно приписів статті 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів", зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів здійснюється в місцях зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, внесених до Єдиного реєстру.

Внесення даних до Єдиного реєстру проводиться на підставі заяви суб`єкта господарювання з обов`язковим зазначенням місцезнаходження місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, а також: для юридичних осіб - найменування, місцезнаходження, коду Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців; для фізичних осіб - підприємців - прізвища, імені, по батькові, місця проживання, реєстраційного номера облікової картки платника податків.

До заяви додаються копія виданої заявнику ліцензії на відповідний вид діяльності, засвідчена нотаріально або посадовою особою органу ліцензування, та документ, що підтверджує право користування цим приміщенням.

Суб`єкти господарювання, які отримали ліцензію на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, вносять до Єдиного реєстру тільки ті місця зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що розташовані за іншою адресою, ніж місце здійснення торгівлі.

Довідка про внесення місця зберігання до Єдиного реєстру видається суб`єкту господарювання протягом семи календарних днів від дня подання заяви.

Враховуючи викладене, обов`язок у суб`єкта господарювання щодо внесення до Єдиного реєстру місць зберігання алкогольних напоїв та тютюнових виробів виникає після отримання останнім ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами у тому випадку, коли місце зберігання продукції не співпадає з місцем здійснення торгівлі.

В даному випадку , як вбачається з акту перевірки, контролюючий орган виявив алкогольні напої саме за місцем здійснення торгівлі - торгівельний кіоск.

Відповідно до ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Такий підхід узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини. Так, у пункті 110 рішення від 23 липня 2002 року у справі "Компанія "Вестберґа таксі Актіеболаґ" та Вуліч проти Швеції" Суд визначив, що "…адміністративні суди, які розглядають скарги заявників стосовно рішень податкового управління, мають повну юрисдикцію у цих справах та повноваження скасувати оскаржені рішення. Справи мають бути розглянуті на підставі поданих доказів, а довести наявність підстав, передбачених відповідними законами, для призначення податкових штрафів має саме податкове управління".

Всупереч вимогам ст.77 КАС України відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не надано суду належних та допустимих доказів того, що саме ФОП ОСОБА_1 на момент проведення перевірки здійснювала господарську діяльність з роздрібної торгівлі алкогольними напоями в приміщенні, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час проведення перевірки посадовими особами контролюючого органу не було встановлено факту того чи дійсно ФОП ОСОБА_1 здійснювала підприємницьку діяльність за вищевказаною адресою, чи перебував перевірений павільйон в оренді чи власності ФОП ОСОБА_1 , не встановлено особу власника чи користувача вказаного павільйону на час проведення перевірки, не встановлено власника виявлених алкогольних напоїв .

В матеріалах справи взагалі відсутні будь-які документи, які б могли вказувати на причетність ФОП ОСОБА_1 до продажу у цьому павільйоні алкогольних напоїв .

Посилання податкового органу на лист Виконавчого комітету ХМР адміністрації Індустріального району ХМР від 06.06.2018р. №Б-11-31796/0/1-17.08-31 - 1379/0/157-18 до уваги судом не приймається , оскільки він містить лише інформацію про скаргу мешканців м. Харкова щодо продажу спиртних напоїв без дозвільних документів в об`єкті торгівлі (тимчасова споруда - кіоск з продажу продовольчих товарів), порушення громадського порядку (підприємницька діяльність у кіоску проводиться ФОП ОСОБА_1 ), яка надійшло на адресу ГУ ДФС у Харківській області, однак , такий лист не є доказом здійснення господарської діяльності саме ФОП ОСОБА_1 в такому приміщенні.

Посилання апелянта на показання свідків працівників управління патрульної поліції, які були при проведенні перевірки, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки співробітники поліції є посадовими особами, які здійснюють сумісний контроль за дотриманням громадського порядку в даному випадку, про наявність таких свідків не відображено в акті перевірки , їх пояснення до акту не надані тощо.

Судом першої інстанції відображено , що з показань свідка ОСОБА_3 в 21.06.2018 року вона дійсно реалізовувала продукцію у торгівельному кіоску по вул. П`ятихатській у м. Харків замість своєї хрещеної матері, котра попросила її підмінити - ОСОБА_6 , яка мешкає у АДРЕСА_2 . Зазначені обставини також підтвердили й свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , які прибувши за викликом до місця події чули про це від продавця ОСОБА_3

З допиту свідка ОСОБА_3 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , дослідженого в судовому засіданні відеозапису події проведеної перевірки достеменно не встановлено обставини здійснення у ньому підприємницької діяльності саме ФОП ОСОБА_1 та належність товару саме цій особі. Твердження свідка ОСОБА_8 про те, що ніби-то ОСОБА_3 при ньому підтвердила , що у цьому кіоску здійснює діяльність ФОП ОСОБА_1 , спростовуються наданими показаннями ОСОБА_3 , котра зазначила про те, що вона жодних прізвищ вона під час перевірки не називала й не обізнана у тому, хто саме здійснює діяльність у цьому кіоску.

Також, відповідачем не надано ні до суду першої інстанції ні до суду апеляційної інстанції доказів того, що особа, яка здійснювала продаж алкогольних напоїв в приміщенні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 або особа, яку вона підміняла ОСОБА_6 перебувала у трудових відносинах з позивачем або наявні цивільно-правові договори з реалізатором, або будь-яких інших документальних підтверджень щодо наявності між позивачем та вказаними особами будь-яких інших домовленостей, змови тощо про реалізацію останньою алкогольної продукції з торгівельних кіосків (кіоску), які належать позивачу, а також доказів зберігання алкогольних напоїв у місцях зберігання, не внесених до Єдиного реєстру.

Тобто , доказів перебування позивача у трудових відносинах з продавцем ОСОБА_3 або особою, яку вона підміняла ОСОБА_6 матеріали справи не містять.

В підтвердження відсутності трудових відносинах з ОСОБА_3 позивачкою до матеріалів справи надано копії листів Харківського міського центру зайнятості від 22.10.2018 року № 10495, повідомлень про прийняття на роботу від 11.09.2018 р. №№ 28269 та 29279, відомості з ЦБД Державного реєстру фізичних осіб ДФС України про суми виплачених доходів по ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_3 , з яких вбачається , що ОСОБА_3 не перебуває на обліку як безробітна , між ФОП Шаповаловою та ОСОБА_3 трудові договори не реєструвалися.

З огляду на наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, встановлені фактичні обставини, за яких відповідачем виявлено порушення Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» з боку позивача, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача не надав та не довів правомірності прийнятих рішень.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги є безпідставними , не впливають на правомірність висновків суду, оскільки в апеляційній скарзі зазначено лише те, що постанова суду першої інстанції є незаконною, підлягає скасуванню у зв`язку із ненаданням судом належної правової оцінки обставинам справи та невірним застосуванням норм матеріального та процесуального права, зміст апеляційної скарги , який повністю дублює заперечення на позов, подані до суду першої інстанції , містить виключно суб`єктивне бачення апелянта обставин справи, які розглянуто судом першої інстанції та надано належну правову оцінку, апелянтом у скарзі абсолютно не зазначено в чому ж конкретно виявилося ненадання судом першої інстанції належної правової оцінки обставинам справи, тобто які з них випали з поля зору суду, а які було досліджено невірно, а також не зазначено того, які ж висновки, натомість, повинні були б бути зроблені судом та не обґрунтовано в чому полягає невірність застосування судом норм матеріального права, які саме норми та яким чином було порушено чи неправильно застосовано та яких процесуальних норм адміністративного судочинства не було дотримано судом під час розгляду даної адміністративної справи, а також не зазначено які з поданих доказів суд дослідив неправильно або неповно, а відповідно і підстави для скасування постанови суду першої інстанції відсутні.

Суд зазначає, що доводи апеляційної скарги є ідентичними тим, які були висловлені в запереченнях на позов та з урахуванням яких суд апеляційної інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи, інших обґрунтувань в касаційній скарзі наведено не було.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 року по справі № 2040/6509/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя З.Г. Подобайло
Судді Н.С. Бартош А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 27.05.2019 року