Справа № 260/1385/18
Суддя: Ващилін Р. О.
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

17 травня 2019 року м. Ужгород№ 260/1385/18
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващиліна Р.О.

при секретарі судового засідання Неміш Т.В.

за участю:

позивача - представник Резуненко О.А. ,

відповідача - представник Крупа-Газуда М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Континент" до Головного управління ДФС у Закарпатській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Євро Континент" звернулося до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Закарпатській області, в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 18 червня 2018 року № та від 18 червня 2018 року №. Заявлені позовні вимоги обґрунтовує тим, що за результатами проведеної перевірки електронних документів з інформаційно-програмного комплексу АСМО «Інспектор 2006» відповідачем зроблено висновок про ввезення на митну територію України товарів за заниженим рівнем ставок ввізного мита. Такі висновки контролюючого органу вважає безпідставними, оскільки підприємством було ввезено на митну територію України декілька партій товару, що експортувалися з Європейського Союзу, вартістю до 6000,00 євро. Кожна партія оформлялася окремими митними деклараціями на підставі окремих декларацій-інвойсів та CMR. Під час митного оформлення було подано всі необхідні документи, що підтверджують країну походження товару та факт вивезення такого за межі Європейського Союзу, а тому митним органом правомірно застосовано преференційні ставки ввізного мита.

Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, наведених в позовній заяві та відповіді на відзив, та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у засіданні суду 16 травня 2019 року проти позову заперечив з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву б/н від 25.01.2019 р. Зокрема зазначив, що за результатами проведеної перевірки встановлено митне оформлення товарів за зниженим рівнем ставок ввізного мита, декларантом яких є ТОВ "Євро Континент", за 16 митними деклараціями на підставі 7 автотранспортних накладних CMR, відповідно до яких транспортування товару здійснювалося від одного експортера одному одержувачу за одним товарно-транспортним документом. Однак сукупна вартість преференційних товарів за однією партією згідно з поданими деклараціями інвойсами перевищувала 6000 євро, чим порушено умови преференційного режиму оподаткування товарів на умовах Угоди для товарів, що імпортуються з території ЄС та мають преференційне європейське походження. Позивачем про митному оформленні сертифікати з перевезення товару EUR.1 не подавались.

04 лютого 2019 року до Закарпатського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив б/н від 04.02.2019 р., відповідно до змісту якої представник позивача з позицією відповідача не погоджується та вважає її помилковою. Так, зазначає, що підтвердженням походження товарів з Європейського Союзу є декларація інвойс, складена затвердженим експортером або експортером будь-якої партії товару, що складається з одного чи декількох місць товарів, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро. Митне оформлення товару відбулося на підставі експортної декларації, яка підтверджує факт вивезення товару за межі Європейського Союзу. Тому вважає, що митний орган правомірно застосував положення митного та податкового законодавства та взято до уваги під час митного оформлення товару подані належні документи, які підтверджують вартість кожної окремої партії товару до 6000 євро.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що посадовими особами Головного управління ДФС у Закарпатській у період (далі - ГУ ДФС У Закарпатській області) у період з 25 квітня 2018 року по 03 травня 2018 року проведено документальну невиїзну перевірку стану дотримання Товариством з обмеженою відповідальністю "Євро Континент" (далі - ТОВ "Євро Континент") вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів в частині обґрунтованості та законності надання (отримання) пільг і звільнення від оподаткування згідно МД типу ІМ 40 ДЕ: №UA305200/2017/025247 від 30.10.2017; №UA305200/2017/025248 від 30.10.2017; №UA305200/2017/027187 від 16.11.2017; №UA305200/2017/027188 від 16.11.2017; №UA305200/2017/031641 від 28.12.2017; №UA305200/2017/031642 від 28.12.2017; №UA305160/2018/000999 від 15.01.2018; №UA305160/2018/001004 від 15.01.2018; №UA305160/2018/002793 від 01.02.2018; №UA305160/2018/002794 від 01.02.2018; №UA305200/2018/003347 від 06.02.2018; №UA305200/2018/003348 від 06.02.2018; №UA305160/2018/005774 від 01.03.2018; №UA305160/2018/005776 від 01.03.2018; №UA305160/2018/005777 від 01.03.2018; №UA305160/2018/005778 від 01.03.2018, за результатами якої складено акт №501/07-16-14-09/37968542 від 11.05.2018 р. (арк. спр. 12- 26).

Згідно з висновками акту перевірки посадовими особами контролюючого органу встановлено наступні порушення, вчинені ТОВ "Євро Континент":

- ч. 1 ст. 270, п. 2 ч. 1 ст. 292, ч. 1 ст. 300 Митного кодексу України, Закону України «Про митний тариф України» від 19 вересня 2013 №584-VII, поняття преференційної «партії товару» згідно Протоколу І до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27.06.2014 р., та п. 19 «Положення про митні декларації», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 р. №450 зі змінами і доповненнями, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті мита за переліком МД, вказаним в додатку до Акта перевірки, на загальну суму 192406,28 грн.;

- п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р. №2755-VI, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті податку на додану вартість за переліком МД, вказаним в додатку до Акта перевірки, на загальну суму 38481,26 грн.

За результатами проведеної податкової перевірки, у зв`язку з виявленими порушеннями, відповідачем прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:

- № від 18.06.2018 р., яким за порушення ч. 1 ст. 270, п. 2 ч. 1 ст. 292, ч. 1 ст. 300 Митного кодексу України, Закону України «Про митний тариф України» від 19 вересня 2013 №584-VII, поняття преференційної «партії товару» згідно Протоколу І до Угоди про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони від 27.06.2014 р., та п. 19 «Положення про митні декларації», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.05.2012 р. №450 збільшено суму грошового зобов`язання за платежем мито та товари, що ввозяться суб`єктами підприємницької діяльності на суму 288609,42 грн., в тому числі 192406,28 грн. за основним платежем та 96203,14 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (арк. спр. 10);

- № від 18.06.2018 р., яким за порушення п. 190.1 ст. 190 Податкового кодексу України збільшено суму грошового зобов`язання за податок на додану вартість з ввезених на територію України товарів на суму 57721,89 грн., в тому числі 38481,26 грн. за основним платежем та 19240,63 грн. за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) (арк. спр. 11)

Не погоджуючись з прийнятими контролюючим органом податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Приймаючи рішення по суті спірних правовідносин, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2017 року ТОВ "Євро Континент" ввезено на митну територію України згідно з митними деклараціями №UA305200/2017/025247 та №UA305200/2017/025248 напівпричіп трьохосьовий тентовий без бортів, марка Schwarzmuller вартістю 1700,00 євро та сідельний тягач для перевезення напівпричепів, марка Volvo вартістю 6000,00 євро відповідно на підставі автотранспортної накладної CMR №000372 від 26.10.2017 р. Відповідно до відомостей зазначених документів, відправником товару є Pieran Company s.r.o. (Чехія), одержувачем - ТОВ "Євро Континент" (арк. спр. 79 - 84).

16 листопада 2017 року ТОВ "Євро Континент" ввезено на митну територію України згідно з митними деклараціями №UA305200/2017/027187 та №UA305200/2017/027188 сідельний тягач для перевезення напівпричепів, марка DAF вартістю 5900,00 євро та напівпричіп трьохосьовий тентовий без бортів, марка Schwarzmuller вартістю 2300,00 євро відповідно на підставі автотранспортної накладної CMR №000377 від 10.11.2017 р. Відповідно до відомостей зазначених документів, відправником товару є Replicant s.r.o. (Словаччина), одержувачем - ТОВ "Євро Континент" (арк. спр. 85 - 90).

28 грудня 2017 року ТОВ "Євро Континент" ввезено на митну територію України згідно з митними деклараціями №UA305200/2017/031641 та №UA305200/2017/031642 сідельний тягач для перевезення напівпричепів, марка DAF вартістю 3500,00 євро та напівпричіп трьохосьовий тентовий без бортів, марка Krone вартістю 2700,00 євро відповідно на підставі автотранспортної накладної CMR №000419 від 23.12.2017 р. Відповідно до відомостей зазначених документів, відправником товару є Replicant s.r.o. (Словаччина), одержувачем - ТОВ "Євро Континент" (арк. спр. 91 - 98).

15 січня 2018 року ТОВ "Євро Континент" ввезено на митну територію України згідно з митними деклараціями №UA305160/2018/000999 та №UA305160/2018/001004 сідельний тягач для перевезення напівпричепів, марка DAF вартістю 3900,00 євро та напівпричіп самоскидний з сувним тентом трьохосьовий, марка Wieltone вартістю 5700,00 євро відповідно на підставі автотранспортної накладної CMR №000421 від 04.01.2018 р. Відповідно до відомостей зазначених документів, відправником товару є Replicant s.r.o. (Словаччина), одержувачем - ТОВ "Євро Континент" (арк. спр. 99 - 103).

01 лютого 2018 року ТОВ "Євро Континент" ввезено на митну територію України згідно з митними деклараціями №UA305160/2018/002793 та №UA305160/2018/002794 напівпричіп трьохосьовий з тентом без бортів, марка Panav вартістю 2100,00 євро та сідельний тягач для перевезення напівпричепів, марка DAF вартістю 4100,00 євро відповідно на підставі автотранспортної накладної CMR №000435 від 25.01.2018 р. Відповідно до відомостей зазначених документів, відправником товару є Replicant s.r.o. (Словаччина), одержувачем - ТОВ "Євро Континент" (арк. спр. 104 - 110).

06 лютого 2018 року ТОВ "Євро Континент" ввезено на митну територію України згідно з митними деклараціями №UA305200/2018/003347 та №UA305200/2018/003348 сідельний тягач для перевезення напівпричепів, марка Volvo вартістю 5000,00 євро та напівпричіп трьохосьовий, марка Schmitz вартістю 3000,00 євро відповідно на підставі автотранспортної накладної CMR №0102 від 01.02.2018 р. Відповідно до відомостей зазначених документів, відправником товару є Bojkun spol. s.r.o. (Словаччина), одержувачем - ТОВ "Євро Континент" (арк. спр. 111 - 117).

01 березня 2018 року ТОВ "Євро Континент" ввезено на митну територію України згідно з митними деклараціями №UA305160/2018/005774, №UA305160/2018/005776, №UA305160/2018/005777 та №UA305160/2018/005778 сідельний тягач для перевезення напівпричепів, марка Volvo вартістю 5900,00 євро, напівпричіп трьохосьовий без бортів, без тента, марка Kogel вартістю 1950,00 євро, напівпричіп трьохосьовий без бортів (не укомплектований), марка Kogel вартістю 1950,00 євро та напівпричіп трьохосьовий без бортів, без тента (не укомплектований), марка Kogel вартістю 1950,00 євро відповідно на підставі автотранспортної накладної CMR №2018-091 від 22.02.2018 р. Відповідно до відомостей зазначених документів, відправником товару є Replicant s.r.o. (Словаччина), одержувачем - ТОВ "Євро Континент" (арк. спр. 118 - 132).

При митному оформленні товару за даними митними деклараціями країною походженням вказаних в них товарів зазначено Європейський Союз, визначено код преференції по ввізному миту « 410», у зв`язку з чим сплачено зменшену суму ввізного миту за пільговою ставкою 5% в 2017 році та 2,5% у 2018 році.

Вказані обставини справи сторонами не заперечуються.

Приймаючи оскаржені рішення, контролюючий орган виходив з того, що сукупна вартість преференційних товарів за однією партією перевищувала 6000,00 євро, чим порушено умови преференційного режиму оподаткування товарів на умовах Угоди про асоціацію між Україною, з однією сторони, та Європейським Союзом, Європейським Співтовариством з атомної енергії і їхніми державами-членами, з іншої сторони.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Ст. 67 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012 р. (далі - МК України), відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.

Нормами ст. 336 та 345 МК України надано право органам доходів і зборів здійснювати митний контроль шляхом проведення документальних виїзних (планових або позапланових) та документальних невиїзних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи.

Митом в розумінні норм МК України є загальнодержавний податок, встановлений Податковим кодексом України та цим Кодексом, який нараховується та сплачується відповідно до цього Кодексу, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 276 МК України платником мита є особа, яка ввозить товари на митну територію України чи вивозить товари з митної території України у порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом.

П. 2 ч. 1 ст. 277 МК України до об`єкту оподаткування митом віднесено товари, що ввозяться (пересилаються) на митну територію України в обсягах, які підлягають оподаткуванню митними платежами відповідно до розділу XII цього Кодексу, а також розділів V та VI Податкового кодексу України.

Нормами ч. 1 ст. 281 МК України передбачена можливість встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

При цьому, відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 292 МК України, митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів - у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 300 МК України умови надання звільнення (умовного звільнення) від оподаткування митними платежами визначаються цим Кодексом, Податковим кодексом України, іншими законами України та міжнародними договорами, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України. Порядок надання документів, необхідних для підтвердження права на звільнення (умовне звільнення) від оподаткування митними платежами, визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Законом України від 16.09.2014 р. № 1678-УІІ ратифіковано Угоду про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами - членами, з іншої сторони (далі - Угода).

Торгівля і питання, які з нею пов`язані, регулюються Розділом IV Угоди. Так, ч. 1 ст. 29 Угоди визначено, що кожна Сторона зменшує або скасовує ввізне мито на товари, що походять з іншої Сторони, відповідно до Графіків, встановлених у Додатку I-A до цієї Угоди.

Відповідно до ст. 26 цього розділу, положення такого застосовуються до торгівлі товарами, що походять з територій Сторін. Для цілей цієї Глави "походження" означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі 1 до цієї Угоди ("Щодо визначення концепції "походження товарів" і методів адміністративного співробітництва") (далі - Протокол 1).

Положення ч. 3 ст. 44 МК України передбачають необхідність обов`язкового подання для підтвердження країни походження товару у разі ввезення на митну територію України товарів, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, сертифікат про походження товару.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 16 Розділу V Протоколу 1 товари, що походять з Європейського Союзу, і товари, що походять з України, після ввезення до України чи Європейського Союзу відповідно підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:

- сертифікат з перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у Додатку III до цього Протоколу; або

- у випадках, вказаних у статті 22(1) цього Протоколу, - декларація, що надалі іменуватиметься "декларацією інвойс", надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати; текст декларації інвойс наведений у Додатку IV до цього Протоколу.

Норми ст. 22 Розділу V Протоколу 1 встановлюють, що декларація інвойс, зазначена в ст. 16 цього Протоколу, може бути складена:

- затвердженим експортером у розумінні статті 23 цього Протоколу, або

- експортером будь-якої партії товару, що складається з одного чи декількох місць товарів, що походять з певної країни, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.

Декларація інвойс може бути складена, якщо розглядувані товари можуть бути визнані такими, що походять з Європейського Союзу або України і відповідають іншим вимогам цього Протоколу.

Таким чином, провівши правовий аналіз законодавчих норм, які регулюють порядок застосування тарифних преференцій щодо ставок Митного тарифу України, суд дійшов висновку, що такими передбачене право імпортера на застосування знижених ставок ввізного мита у разі ввезення на митну територію України товарів, що походять, в тому числі з країн-членів, Європейського Союзу за умови подання підтверджуючих документів. При цьому такими документами в розумінні Угоди та Протоколу 1 є сертифікат з перевезення товару EUR.1 або декларація інвойс, що складається затвердженим експортером чи експортером будь-якої партії товару, сукупна вартість яких не перевищує 6000 євро.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що при митному оформленні товарів за вказаними митними деклараціями на підтвердження країни-походження ТОВ "Євро Континент" сертифікати з перевезення товару EUR.1 не подавались.

Вказану обставину позивач обґрунтовує поданням в порядку ст. 22 Розділу V Протоколу 1 в якості підтвердження декларацій інвойсів, складених експортером.

З цього приводу суд зазначає, що Протоколом 1 надано право імпортеру підтверджувати країну походження товару декларацією інвойсом, складеною затвердженим експортером або експортером будь-якої партії товару, однак виключно в разі, якщо сукупна вартість такої партії товарну не перевищує 6000 євро.

Жодних доказів того, що відправники товару були затвердженими експортерами в розумінні ст. 23 Розділу V Протоколу 1 позивачем не надано та не стверджується в позовній заяві.

Тому визначальним для правильного вирішення даного спору є дослідження поняття «партії товару».

Так, відповідно до визначення, наданого в ст. 1 Протоколу 1, "партією товару" є товари, що або одночасно посилаються від одного експортера одному одержувачу, або зазначені в одному транспортному документі, що регламентує їх відправку від експортера одержувачу, або, за відсутності такого документу, в єдиному інвойсі.

Зазначене кореспондується також з нормами п. 19 Положення про митні декларації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №450 від 21.05.2012 р., згідно з яким партією товарів вважаються:

- товари, що переміщуються через митний кордон України від одного відправника на адресу одного одержувача за одним товарно-транспортним документом на перевезення;

- товари, що переміщуються через митний кордон України трубопровідним транспортом або лініями електропередачі протягом одного календарного місяця;

- товари, що пересилаються на митну територію України від одного відправника на адресу одного одержувача в міжнародних поштових відправленнях в одній депеші;

- товари, що пересилаються на митну територію України в міжнародних експрес-відправленнях протягом однієї доби, незалежно від кількості товарно-транспортних документів на перевезення;

- товари, що переміщуються через митний кордон України одним громадянином в ручній поклажі у пасажирському відділенні (салоні) транспортного засобу, яким прямує такий громадянин, або супроводжуваному (несупроводжуваному) багажі.

Отже, характеризуючою ознакою, що визначає приналежність певної сукупності товарів до однією партії в розумінні Угоди, Протоколу 1 та Положення про митні декларації є їх переміщення від одного відправника на адресу одного одержувача за одним товарно-транспортним документом на перевезення.

При цьому нормами п. 20 Положення про митні декларації надано право декларанту або уповноваженій ним особі декларувати товари, що ввозяться на митну територію України у складі однієї партії, за кількома митними деклараціями за умови, що таке розділення не призводить до віднесення товарів до таких, що не є об`єктом оподаткування митними платежами.

Судом встановлено, що для митного оформлення товарів за вказаними вище митними деклараціями (у кількості 16 шт.) із застосуванням тарифних преференцій ТОВ "Євро Континент" було надано 7 товарно-транспортних накладних CMR, транспортування за якими здійснювалося від одного відправника одному одержувачу, сукупна вартість товару за якими перевищувала 6000,00 євро.

Отже, ТОВ "Євро Континент" фактично ввозилося 7 партій товару, оформлених 16 митними деклараціями.

Таким чином, враховуючи ту обставину, що сукупна вартість однієї партії товару перевищувала 6000,00 євро, суд вважає, що для підтвердження країни походження товару для застосування зниженої ставки ввізного мита в даному випадку позивач повинен був подавати саме сертифікат з перевезення товару EUR.1.

Суд відхиляє посилання позивача на обґрунтування своєї позиції на лист Державної фіскальної служби України "Про застосування кодів документів, що підтверджують країну походження" №5247/7/99-99-19-03-17 від 01.03.2017 р., з огляду на те, що такий не є нормативно-правовим актом та не регулює спірні правовідносини з урахування їх особливостей.

Ч.ч. 1, 2 ст. 270 МК України визначено, що правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, митом, крім особливих видів мита, встановлюються цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, іншими (крім мита) митними платежами встановлюються Податковим кодексом України з урахуванням особливостей, що визначаються цим Кодексом.

Відповідно до положень пп. в) п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.12.2010 р., об`єктом оподаткування податком на додану вартість є операції платників податку з ввезення товарів на митну територію України.

З огляду на вище встановлені обставини справи та законодавчі норми, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що контролюючий орган дійшов правомірного висновку про безпідставне застосування ТОВ "Євро Континент" тарифних преференцій при митному оформленні зазначених товарів, а тому правомірно здійснив донарахування митних платежів та податку на додану вартість за їх ввезення на митну територію України.

Згідно ч. 2. ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Конституційно закріплений принцип законності також міститься і в п. 21.1 ст. 21 Податкового кодексу України, згідно з яким, посадові особи контролюючих органів зобов`язані, зокрема, дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами.

Відповідності до ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням вищенаведеного, суд дійшов висновку, що відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень-рішень діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачений Конституцією та законами України, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Євро Континент" (місцезнаходження: вул. Східна, буд. 5, с. Великі Лази, Ужгородський район, Закарпатська область, 89440, код ЄДРПОУ - 37968542) до Головного управління ДФС у Закарпатській області (місцезнаходження: 88000, Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Волошина, буд. 52, код ЄДРПОУ - 39393632) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарг всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (з урахуванням особливостей, що встановлені Розділом VII КАС України).

Повний текст рішення виготовлено 27 травня 2019 року.

СуддяР.О. Ващилін