Справа № 520/3368/19
Суддя: Зінченко А.В.
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Харків
22 травня 2019 р. № 520/3368/19
Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Зінченко А.В.

при секретарі- Алавердян Е.А.

за участі сторін:

позивача - ОСОБА_1

представника позивача - Смоленка О.І.

представника відповідачів - Іванова І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Адміністрації Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, буд. 26,м. Київ,01601, ), Харківського прикордонного загіну (4 прикордонний загін) (вул. Клочківська, буд. 228,м. Харків,61045, ) про визнання незаконними та скасування рішення і наказу, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив суд визнати незаконним та скасувати рішення №11/м-2607 від 05.03.2019 року Адміністрації Державної прикордонної служби України про відмову в задоволені заяви ОСОБА_1 про надання йому статусу ветерана військової служби; визнати незаконним та скасувати наказ №335-ОС від 10.10.2018 р. Начальника 4 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби в частині внесення змін в наказ начальника загону від 01.09.2018 року №254-ОС. а саме абзац 2 підпункту 2.2 пункту 2. та зобов`язати Адміністрацію Державної прикордонної служби України визнати ОСОБА_1 ветераном військової служби на підставі п.1 ч.1 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист".

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що підполковника ОСОБА_1 (Т-613846), старшого офіцера відділення автомобільного та бронетанкового забезпечення інженерно-технічного відділу, було звільнено з військової служби в запас наказом т.в.о. начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 20.07.2018 № 336-ОС за підпунктом "а" (у зв`язку з закінченням строку контракту) пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з наданням права носіння військової форми одягу.

Відповідно до витягу з Наказу Начальника 4 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 01.08.2018 року № 254-ОС, вислуга років станом на 01.08.2018 року становить календарна: 27 років 00 місяців 06 днів; пільгова: 02 роки 10 місяців 18 днів; всього: 29 років 10 місяців 24 днів.

Пізніше позивачу стало відомо, що Наказом Начальника 4 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 10.10.2018 року № 335-ОС у наведений вище наказ були внесені змін, а саме: в абзац 2 підпункту 2.2 пункту 2 в такій редакції: "Вислуга років станом на 01 серпня 2018 року становить: календарна: 24 років 06 місяців 15 днів; навчання у вищому навчальному закладі: 02 роки 05 місяців 06 днів; пільгова: 02 роки 10 місяців 18 днів; всього для призначення пенсії: 29 років 10 місяців 09 днів".

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист" позивач звернувся до Адміністрації Державної прикордонної служби з проханням визнати його ветераном військової служби та видати відповідне посвідчення, так як вислуга років складає 27 років 00 місяців 06 днів в календарному обчисленні.

13.03.2019 року ОСОБА_1 отримав рішення та в результаті розгляду своєї заяви.

Адміністрацією Державної прикордонної служби було відмовлено у визнанні ветераном військової служби, так як відповідно до розрахунку вислуги років на пенсію, оформленого Харківським прикордонним загоном у жовтні 2018 року, загальна вислуга років на військовій службі складає 29 років 10 місяців 09 днів, з яких вислуга років на військовій службі у календарному обчисленні становить 24 роки 06 місяців 15 днів, у пільговому обчисленні 02 роки 10 місяців 18 днів та навчання у вищому навчальному закладі - 02 роки 05 місяців 06 днів. Відповідно до п. 1 ст. 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист", мотивуючи це тим, що наявність такої вислуги років у військовослужбовців на день звільнення з військової служби є недостатньою для такого визнання. А також було роз`яснено, що час навчання військовослужбовця у цивільних навчальних закладах, будучи студентом, не є видом військової служби, визначених ч. 6 ст. 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".

Отже, позивач вважає наказ №335-ОС від 10.10.2018 р. Начальника 4 прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби в частині внесення змін в наказ начальника загону від 01.09.2018 року №254-ОС, а саме абзац 2 підпункту 2.2 пункту 2 та рішення №11/м-2607 від 05.03.2019 року Адміністрації Державної прикордонної служби України, незаконним та таким, що порушує його права та інтереси, що стало підставою звернення до суду.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, позов просили задовольнити.

Представник відповідачів в судовому засіданні проти позову не заперечував, надав до суду відзив на позов, в задоволенні вимог просив відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані до справи матеріали, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у статті 12 зазначає, що пенсія за вислугу років призначається особам офіцерського складу, незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня-2016 року по ЗО вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше.

До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.

Стаття 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» визначає види служби та періоди часу, які зараховуються до вислуги років для призначення пенсії, якими, станом на 01.08.2017 року були: а)військова служба; б) служба в органах внутрішніх справ, поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; в) час роботи в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України; г) час виконання депутатських повноважень із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України; д) час перебування під вартою та час відбуття покарання в місцях позбавлення волі особами, які мають право на пенсію за цим Законом, безпідставно притягнутими до кримінальної відповідальності, безпідставно репресованими та згодом реабілітованими; е) час перебування у фашистських концтаборах, гетто та інших місцях примусового тримання осіб, у тому числі дітей, які були насильно вивезені з тимчасово окупованої території колишнього Союзу РСР у період Великої Вітчизняної війни та які після звільнення з цих місць були призвані або прийняті на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, якщо за час перебування в зазначених місцях примусового тримання ними не було вчинено злочину проти миру і людства; є) час перебування в полоні або заручником, якщо полонення чи захоплення заручником не було добровільним і особа, яка має право на пенсію за цим Законом, перебуваючи в полоні або заручником, не вчинила злочину проти миру і людства; ж) час роботи в судових органах та органах прокуратури осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих і перебувають на військовій службі або службі в органах і військових формуваннях Служби безпеки України, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України на посадах офіцерського та начальницького складу; з) військова служба у збройних силах, органах внутрішніх справ, Національній поліції, органах державної безпеки держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав та інших військових формуваннях, створених законодавчими органами цих держав, Об`єднаних Збройних Силах Співдружності Незалежних Держав. Вислуга років (у тому числі на пільгових умовах) у цьому випадку обчислюється в порядку, встановленому законодавством держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав, на території яких військовослужбовці, особи, які мають право на пенсію за цим Законом, проходили військову службу, службу в органах внутрішніх справ, Національній поліції, органах державної безпеки, якщо інше не встановлено відповідними міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;и) час роботи в державних органах у разі переходу на військову службу в органи і військові формування Служби безпеки України, Управління державної охорони України, органи внутрішніх справ, Національну поліцію, державну пожежну охорону, Державну службу спеціального зв`язку та захисту інформації України, органи і підрозділи цивільного захисту, податкову міліцію або Державну кримінально-виконавчу службу України на посади офіцерського та начальницького складу згідно з переліками посад, затверджуваними відповідно Службою безпеки України, Управлінням державної охорони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки, державної фінансової політики;і) час перебування на посадах службовців Державної кримінально - виконавчої служби України, у підрозділах професійної (невоєнізованої) пожежної охорони, які в подальшому були переведені в категорію посад, що заміщуються рядовим і начальницьким складом за переліком посад і на умовах, які визначаються центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у сферах виконання кримінальних покарань, цивільного захисту, пожежної і техногенної безпеки;ї) час проходження військової служби за межами України в порядку військового співробітництва або у складі національного контингенту чи персоналу відповідно до міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;й) служба у військовому резерві під час безпосередньої участі в антитерористичній операції чи забезпеченні її проведення.

При призначенні пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, враховуються тільки повні роки вислуги років або страхового стажу без округлення фактичного розміру вислуги років чи страхового стажу в бік збільшення.

Аналізуючи зазначену норму, суд вказує, що до вислуги років для призначення пенсії в розумінні цього Закону враховуються не тільки військова служба, але і інші види служби та періоди часу, ХОЧА Закон України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» визначає, що набуття статусу ветерана військової служби пов`язане саме з військовою службою. Інші періоди не враховуються.

Щодо зарахування до вислуги років часу навчання на у Харківському автомобільно-дорожньому інституті в період 1985 - 1992 роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» (в редакції від 25.03.1992 року, чинної на час навчання позивача у Харківському автомобільно-дорожному інституті в якості студента), початком перебування на військовій службі вважається: день прибуття до військового комісаріату для відправлення у військову частину - для призовників і офіцерів, призваних із запасу; день від`їзду до місця служби, вказаний у розпорядженні, виданому військовим комісаріатом, - для військовозобов`язаних і жінок; день прибуття на навчання до військово-навчального закладу (військового ліцею), вказаний у приписі, виданому військовим комісаріатом, допризовників, призовників і військовозобов`язаних. Даний перелік є вичерпним, і жоден не стосується позивача. У своєї відповіді на відзив позивач посилається на редакцію ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» чинну на момент його звільнення в запас.

Однак, з такою позицією позивача суд не погоджується, оскільки відповідно до одного основних принципів сучасного права, встановленого ст. 58 Конституції України - закони та інші нормативні-правові документи не мають зворотної дії в часі.

Але навіть якщо б не було даної норми Конституції, і застосовувалась редакція на з якої наполягає позивач, то початком проходження військової служби вважався би день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу - для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити що позивач під час навчання в Харківському автомобільно-дорожному інституті на посаді курсанта не був, а проходив навчання в якості студента. Поряд з цим, Харківський автомобільно-дорожний інститут не є вищим військовим навчальним закладом або військовим навчальним підрозділом.

Навчання військовослужбовця у цивільних навчальних закладах, будучи студентом не є видом військової служби відповідно до частини 6 статті 2 Закону України «про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу» (в редакції від 25.03.1992 року, чинної на час навчання позивача у Харківському автомобільно-дорожному інституті в якості студента) - громадяни, які навчаються у військово-навчальних закладах, перебувають на військовій службі і не мають звань прапорщиків чи мічманів та офіцерського складу, є курсантами, а ті, що мають такі звання, - слухачами.

Однак, як встановлено судом, Харківський автомобільно-дорожний інститут не є вищим військовим навчальним закладом.

Суд зазначає, що згідно з вимогами ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з ме тою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтер есів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів влад них повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень тау спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім фор мам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, протягом розумного строку.

Статтею 6 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Таким чином, проаналізувавши наведене, суд вважає за необхідне вказати, що позовні вимоги є не обґрунтованими, не підтверджені нормативно та документально, а тому є такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 243, 244, 245, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Адміністрації Державної прикордонної служби України (вул. Володимирська, буд. 26,м. Київ,01601, ) та Харківського прикордонного загону (4 прикордонний загін) (вул. Клочківська, буд. 228,м. Харків,61045, ) про визнання незаконними та скасування рішення і наказу, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення в повному обсязі виготовлено 28 травня 2019 року.

Суддя Зінченко А.В.