Справа № 300/344/19
Суддя: Довга Ольга Іванівна
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/4400/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючий-суддя Довга О.І.,

суддя Запотічний І.І.,

суддя Бруновська Н.В.

секретар судового засідання Гнатик А.З.

за участю представників:

позивача - Щадей В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 (головуючий суддя Біньковська Н.В., проголошено в м. Івано-Франківськ о 13:14:21) у справі № 300/344/19 за адміністративним позовом Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» до Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування окремих положень постанови про арешт коштів, -

В С Т А Н О В И В:

ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» (позивач) звернулося з позовом до Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області (відповідач) про визнання протиправними та скасування окремих положень постанови від 04.02.2019, винесеної у зведеному виконавчому провадженні №43824756 заступником начальника Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби про арешт коштів боржника - Старицького військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат» на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 МФО325796, який відкрито у ТББВ №10013/0288 філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» щодо арешту коштів боржника, які стосуються виплати заробітної плати працівникам та сплати обов`язкових платежів до бюджету.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. Оскаржуваною постановою накладено арешт на грошові кошти в межах суми стягнення, що містяться на всіх рахунках Старицького військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», в тому числі на рахунку № НОМЕР_1 в ТББВ №10013/0288 філії Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», МФО 325796. Оскільки вказаний рахунок призначений для забезпечення виплати заробітної плати працівникам підприємства, сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та інших обов`язкових зборів та платежів, внаслідок чого порушуються конституційні права громадян, які працюють на підприємстві та унеможливлюється виконання обов`язку позивача зі сплати податків та інших обов`язкових платежів, позивач вважає зазначені положення індивідуального акту протиправними та такими, що підлягають скасуванню в судовому порядку.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 у справі № 300/344/19 позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову про арешт коштів боржника від 04.02.2019 Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, винесену у зведеному виконавчому провадженні №43824756, в частині арешту коштів, які призначені для виплати заробітної плати, сплати єдиного соціального внеску, податку з доходів фізичних осіб, військового збору та податку на додану вартість, що містяться на рахунку №6883, МФО 325796, в ТББВ №10013/0288 Філії - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк».

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції відповідачем подано апеляційну скаргу. З посиланням на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального права апелянт просить скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити. В апеляційній скарзі наголошує, що відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачений чинним законодавством України.

Представник позивача в судовому зсіданні проти апеляційної скарги заперечує, та скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу. У відзиві зазначає що судом першої інстанції досліджено всі обставини спору, судом прийнято законне рішення з дотриманням всіх норм матеріального права.

Відповідач явку повноважного представника не забезпечив, причин неявки суду не повідомив.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що на виконанні у Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області перебуває зведене виконавче провадження № 43824756.

Відповідачем, при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №.02.2019 винесено постанову про арешт коштів боржника, якою постановлено накласти арешт на кошти в межах суми 4144254,31 грн., що містяться на всіх рахунках Старицького військового лісгоспу Державного підприємства «Івано-Франківський військовий ліспромкомбінат», відкритих в Львівське ОУ АТ «Ощадбанк» МФО 325796.

Як слідує з позовної заяви, та її доводів, позивач просить визнати протиправними та скасувати окремі положення індивідуального акту - постанови начальника Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Люкляном О.П. про арешт коштів боржника, що містяться на розрахунковому рахунку № НОМЕР_1 , тобто просить скасувати арешт по конкретному розрахунковому рахунку.

Згідно довідки Філії - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк» розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «Ощадбанк» арештований згідно постанови про арешт коштів боржника від 04.02.2019 за №ЗВП 43824756, яка надійшла до банку 11.02.2019.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції зазначив, що накладення арешту на рахунки позивача, серед яких є призначений для виплати заробітної плати, унеможливлює своєчасну виплату заробітної плати та інших виплат працівникам боржника, що призводить до порушення прав громадян, що працюють на підприємстві.

Колегія суддів суду апеляційної інстанції з такими висновками не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЗУ «Про виконавче провадження» № 606-ХІУ (далі - Закон № 606-ХІУ, чинний у період спірних правовідносин) примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Правовідносини у сфері примусового виконання судових рішень регулюються Законом України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 (далі Закон №1404-VIII).

Відповідно до ст.1 Закону №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.1 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII, виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.18 Закону №1404-VIII, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Виконавець може звернути стягнення на кошти боржника - юридичної особи, розміщені на його рахунках і на рахунках, відкритих боржником - юридичною особою через свої філії, представництва та інші відокремлені підрозділи (ч.2 ст.52 Закону №1404-VIII).

Згідно з ч.3 ст. 52 Закону №1404-VIII, не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Предметом даного позову є правомірність оскаржуваного рішення відповідача, а саме постанови про накладення арешту при примусовому виконанні зведеного виконавчого провадження №.02.2019.

Наведеними вище нормами ЗУ «Про виконавче провадження» регламентовано порядок дій державного виконавця при здійсненні виконавчого провадження, у якому має місце накладення арешту на рахунки боржника.

Згідно із ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржуване рішення відповідача, апеляційний суд дійшов висновку що таке прийняте відповідачем з врахуванням вимог чинного законодавства, зокрема ЗУ «Про виконавче провадження», Інструкції про проведення виконавчих дій, та з дотриманням передбачених ч. 2 ст. 2 КАС України принципів та критеріїв, оскільки державний виконавець діяв відповідно до вказаних вище наведених норм законодавства та положень Інструкції.

Матеріалами справи доведено, що на запит заступника начальника Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області, про відкриті рахунки у банках та фінансових установах, орган ДФС надав відповідь № , згідно якої у боржника є відкриті рахунки у філії Львівське ОУ АТ «Ощадбанк» м. Львів, МФО: 325796; філії ПАТ «ПІБ», м. Львів, МФО: 325633; З ГРУ ПАТ КБ «Приватбанк», м. Львів, МФО: 325321; АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО: 380805.

Відтак, як вірно зазначає відповідач, згідно отриманої відповіді визначити чи підпадає будь-який розрахунок під обмеження встановлені ч. 3 ст. 52 ЗУ «Про виконавче провадження» не було можливо.

Отже в матеріалах справи відсутні докази надходження на адресу Івано-Франківського МВ ДВС ГТУЮ в Івано-Франківській області інформації від АТ «Ощадбанк» (МФО-325796) про цільове призначення рахунку № НОМЕР_1 , та не було повернуто постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на цьому рахунку. Більш того, Банком прийнято постанову про арешт коштів та надано відповідь про недостатність коштів на вищевказаному рахунку.

Крім цього апеляційний суд зазначає наступне. Постановою Правління Національного банку України від 11.09.2017 № 89 затверджено План рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкцію про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України.

Планом передбачено, що до Класу 2 рахунків «Операції з клієнтами» включено, зокрема, рахунки 2600 кошти на вимогу суб`єктів господарювання та 2604 цільові кошти на вимогу суб`єктів господарювання.

Відповідно до вимог Інструкції призначення рахунку « 2600» (кошти на вимогу суб`єктів господарювання): облік вкладів (депозитів) на вимогу суб`єктів господарювання (крім небанківських фінансових установ), у тому числі поточні рахунки суб`єктів господарювання та розрахунки за ними; надані кредити овердрафт. На цьому рахунку також обліковуються суми, що перераховуються клієнтами для формування статутного капіталу до їх реєстрації як юридичних осіб. За дебетом рахунку проводяться суми перерахувань, виплат за розпорядженням власників рахунків згідно з режимом роботи рахунків; суми коштів, що підлягають примусовому стягненню відповідно до законодавства України; суми, що обумовлені договором між банком і клієнтом - власником рахунку; надані кредити овердрафт. За кредитом рахунку проводяться суми, що надходять у встановленому порядку на рахунки клієнтів згідно з режимом роботи рахунків; суми залишків кредитів овердрафт, що перераховані на рахунки обліку відповідних кредитів.

Призначення ж рахунку « 2604» (цільові кошти на вимогу суб`єктів господарювання): облік коштів на вимогу, цілі використання яких обумовлені окремими законодавчими актами України. За кредитом рахунку проводяться суми, що надходять на рахунки. За дебетом рахунку проводяться суми витрат і перерахувань згідно з режимом роботи рахунків. Відтак, саме рахунки « 2604» є спеціальними рахунками, на які розповсюджуються обмеження у накладенні арешту, передбачені положеннями ЗУ «Про виконавче провадження».

В матеріалах справи відсутні докази повернення Банком постанови виконавця з підстав, зазначених вище, відтак колегія суддів приходить до висновку, що у відповідача не було належних та допустимих доказів того, що на рахунку № НОМЕР_1 знаходяться кошти щодо виплати заробітної плати та спеціальних платежів.

Даний факт підтверджено довідкою № 14 Ощадбанку (а.с. 10), якою повідомлено позивача в тому, що рахунок НОМЕР_1 відкритий в АТ «Ощадбанк» арештований згідно постанови про арешт коштів боржника від 04.02.019 року за номером ЗВП № 43824756, яка надійшла до банку 11.02.2019 року, і докази повернення такої постави на адресу виконавця в матеріалах справи відсутні.

З врахуванням наведених вище обставин справи та норм чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про арешт коштів боржника - Старицького військового лісгоспу ДП «Івано-Франківський ліспромкомбінат» в межах суми 4144245,31 грн., в частині накладення арешту на розрахунковий рахунок № 6883, прийнята відповідачем у відповідності до вимог ст. 18, 48, 56 Закону України «Про виконавче провадження», п. 8 розділу 8 Інструкції з організації примусового виконання рішень, та ст. 59 Закону України «Про банки та банківську діяльність».

Одночасно суд апеляційної інстанції зважає на положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, оскільки суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи і рішення прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 308, 310, 312, п. 2 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 317, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Івано-Франківського міського відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області - задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 у справі № 300/344/19 скасувати, та прийняти нове, яким у задоволені позову відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. І. Довга
судді Н. В. Бруновська
І. І. Запотічний
Повне судове рішення складено 28 травня 2019 року.