Справа № 808/1670/16
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 травня 2019 року

Київ

справа №808/1670/16

адміністративне провадження №К/9901/35663/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши в порядку письмового провадження
касаційну скаргуБердянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області
на постановуЗапорізького окружного адміністративного суду від 08.11.2016 (суддя: О.В. Матяш)
та ухвалуДніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2017 (колегія суддів у складі: Н.А. Олефіренко, В.А. Шальєва, С.В. Білак)
у справі №808/1670/16
за позовомБердянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області
доФізичної особи-підприємця ОСОБА_1
простягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Бердянська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області звернулась до суду з адміністративним позовом, в якому просила стягнути з Фізичної особи-підприємця Цекової Євгенії Анатоліївни податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 26179,71 гривень та податку на доходи фізичних осіб у розмірі 510 гривень, який виник внаслідок самостійного визначення сум податкового зобов`язання в податкових деклараціях й прийняття податкових повідомлень-рішень.

Позов мотивований тим, що у відповідача виникла заборгованість перед бюджетом по сплаті податку, яка є узгодженою, в добровільному порядку відповідачем не сплачена, а тому підлягає стягненню.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 08.11.2016, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2017, позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податковий борг з податку на додану вартість у розмірі 1173 гривень 28 коп.

Таке рішення мотивоване тим, що ОСОБА_1 сплатила суми самостійно визначеного нею податкового зобов`язання у податкових деклараціях, крім того, навіть допущено переплату таких податкових зобов`язань.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відзив або заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

З урахуванням відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, касаційний суд дійшов висновку про можливість розгляду касаційної скарги в порядку письмового провадження відповідно до пункту 1 частини першої статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що податковим органом проведено камеральну перевірку ФОП ОСОБА_1. щодо порушення термінів реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у ЄРПН.

За результатами перевірки складено акт №836/08-22-15-01/ від 18.02.2016, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Н" № від 18.02.2016, яким визначено суму штрафу з ПДВ у розмірі 298,8 гривень.

Також позивачем була проведена невиїзна документальна позапланова перевірка своєчасності сплати ПДВ до бюджету ФОП ОСОБА_1., результати якої викладені в акті перевірки №81 від 13.04.2016, на підставі якого прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Ш" № від 13.04.2016 про визначення ФОП ОСОБА_1. штрафу з ПДВ у розмірі 874,88 гривень.

За результатами проведеної документальної планової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 з питань повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску за період з 01.01.2014 по 31.12.2014, складено акт №25/1720/ від 11.12.2015 та прийнято податкове повідомлення-рішення № від 25.01.2016 про збільшення ФОП ОСОБА_1 . суми грошового зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами із доходів платника податку у вигляді заробітної плати, на 510 гривень за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Крім того, ОСОБА_1 подала до ОДПІ податкові декларації з ПДВ: № від 19.08.2015, в якій самостійно визначено податкове зобов`язання з ПДВ за липень 2015 року у розмірі 929 гривень; № від 20.09.2015, в якій самостійно визначено податкове зобов`язання з ПДВ за серпень 2015 року у розмірі 1477 гривень; № від 19.11.2015, в якій самостійно визначено податкове зобов`язання з ПДВ за жовтень 2015 року у розмірі 661 гривні; № від 16.12.2015, в якій самостійно визначено податкове зобов`язання з ПДВ за листопад 2015 року у розмірі 4210 гривень; № від 21.03.2016, в якій самостійно визначено податкове зобов`язання з ПДВ за лютий 2016 року у розмірі 2340 гривень; № від 16.04.2016, в якій самостійно визначено податкове зобов`язання з ПДВ за березень 2016 року у розмірі 11231 гривень.

Загальна сума податкових зобов`язань за вищенаведеними податковими деклараціями становить 20848 гривень. За період з 15.09.2015 по 26.04.2016 відповідачем було сплачено 21800 гривень податкових зобов`язань з ПДВ, що підтверджується долученими до справи копіями платіжних доручень (а.с.7-10, 12, 15).

З огляду на викладене суди дійшли висновку, що ФОП ОСОБА_1 було сплачено суми самостійно визначеного податкового зобов`язання по вищенаведеним податковим деклараціям, крім того, навіть допущено переплату таких податкових зобов`язань.

Судами попередніх інстанцій також встановлено, що постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.06.2016 в адміністративній справі №808/881/16 за позовом ФОП ОСОБА_1. до Бердянської ОДПІ про визнання протиправними дій та скасування рішень частково задоволено позов й визнано протиправними дії Бердянської ОДПІ щодо проведення документальної планової невиїзної перевірки ФОП ОСОБА_1 , за наслідками якої складений акт № 85/1720/ від 11.12.2015, визнано протиправними та скасовано наказ Бердянської ОДПІ №1599 від 26.11.2015, вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф- від 11.12.2015, рішення № про застосування штрафних санкцій й податкове повідомлення-рішення № від 25.01.2016. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Оскільки станом на 08.11.2016 справа №808/881/16 знаходиться на розгляді в суді апеляційної інстанції, як наслідок правові наслідки такої перевірки не можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання до остаточного вирішення питання щодо правомірності цієї перевірки, а саме набрання судовим рішенням законної сили.

Відносно пені у розмірі 4158,43 гривень суди відзначили, що згідно наданого розрахунку пеня в зазначеному розмірі складається з пені, нарахованої на борг минулих періодів по невизначеному документу від 27.02.2015 на підставі службової записки галузевого підрозділу №808/3554/13-а від 28.11.2014.

Зважаючи на встановлені судами попередніх інстанцій обставини, касаційний суд вважає їх висновки про необґрунтованість позовних вимог передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а відтак такі судові рішення не є такими, що відповідають вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з пунктом 87.9 статті 87 Податкового кодексу України, у разі наявності у платника податку податкового боргу органи державної податкової служби зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. Спрямування коштів платником податків на погашення грошового зобов`язання перед погашенням податкового боргу забороняється.

Право податкового органу, надане статтею 87 Податкового кодексу України щодо зміни призначення платежу, виникло з набранням чинності цього Кодексу, тобто з 01.01.2011, тому зарахування податковим органом в рахунок погашення податкового боргу минулих періодів сплачених відповідачем коштів з податку на прибуток є правомірним.

Відповідно обставини щодо підтвердження наявності (або відсутності) заборгованості по сплаті податку, зокрема, зворотнім боком облікової картки платника (відповідача) та законності зарахування контролюючим органом, здійснених відповідачем платежів, в рахунок погашення його податкового боргу минулих періодів, входять до предмета доказування при розгляді судом цього адміністративного позову в силу вимог статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України.

Про невжиття судами належних заходів щодо офіційного з`ясування обставин справи та не дотримання правил оцінки доказів в порядку, встановленому статтею 90 КАС України, свідчить також те, що, суди, підтримуючи доводи відповідача, не витребовували у податкового органу в ході розгляду справи докази на підтвердження нарахування пені, в тому числі облікову картку платника (відповідача) за 2014 рік. Фактично суди в обґрунтування відмови у стягненні пені обмежились лише висновком про те, що пеня нарахована на борг минулих періодів по невизначеному документу від 27.02.2015 на підставі службової записки галузевого підрозділу №808/3554/13-а від 28.11.2014.

Встановлення даних обставин є важливим для правильного вирішення даної справи по суті.

Між тим, з позовної заяви вбачається, що податковий орган обґрунтовує наявність податкового боргу та його узгодженість також і наявністю податкової вимоги від 19.08.2010.

За таких обставин, підлягали встановленню обставини щодо безперервності наявної у відповідача податкової заборгованості з моменту направлення йому вказаної податкової вимоги, оскільки податкова вимога є дійсною протягом усього терміну безперервного існування податкового боргу платника податків з моменту його утворення до моменту, зокрема, повного погашення податкового боргу платником за всіма видами податків і зборів.

Відповідно підлягає врахуванню те, що грошові зобов`язання, які складають податковий борг, можуть змінюватися як кількісно, так і за видами податків. І тільки після того, як платник податків повністю погасить податковий борг, включаючи пеню, податкова вимога буде вважатись відкликаною, а у разі виникнення в майбутньому суми податкового боргу - контролюючим органом має бути виставлена нова податкова вимога.

Від встановлення наведених обставин також залежить правильність висновків стосовно правомірності дій з зарахування податковим органом сплачених відповідачем коштів в рахунок погашення податкового боргу минулих періодів і у разі правомірності таких зарахувань, оплата відповідачем за період з 15.09.2015 по 26.04.2016 суми 21800 гривень податкових зобов`язань з ПДВ, що підтверджується долученими до справи копіями платіжних доручень не може свідчити про відсутність заявленої суми боргу.

Важливо перевірити процедуру правомірності також звернення до суду з позовом про стягнення суми боргу, які має передувати направлення вимоги боржнику. Як вже зазначалась, позивач, звертаючись до суду з позовом зазначав про наявність податкової вимоги від 19.08.2010. Натомість суди серед інших обставин справи встановили про наявність іншої вимоги від 11.12.2015 р., яка скасована судами першої та апеляційної інстанції по справі № 808/881/16.

Викладене дає підстави стверджувати про неповноту встановлення судами всіх обставин справи, що мають значення для правильного вирішення справи, що також вказує на непідтвердження відповідних обставин та фактів належними засобами та у передбачений чинним законодавством спосіб.

Не дослідження вказаних обставин взагалі та не надання їм оцінки, виключає можливість перевірки касаційним судом правильності судових актів.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, що входять до предмета доказування у даній справі, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами пункту 1 частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

З огляду на викладене, ухвалені у справі судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 353, 355 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Бердянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Запорізькій області задовольнити.

2. Постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 08.11.2016 та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 25.01.2017 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

.......................

.......................

.......................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду