Справа № 817/800/18
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2019 року м. Рівне №817/800/18

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу пенсії за вислугу років, на підставі довідки Управління Служби безпеки України в Рівненській області №17/24 від 29.01.2018, починаючи з 31 грудня 2017 року, із врахуванням при їх здійсненні матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, нагородних та одноразової грошової винагороди за безперервний стаж військової служби, виплачених позивачу за останні 24 місяці, що передують даті звільнення. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 01.01.2018 перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». При цьому, як вказує позивач, при призначенні йому пенсії за вислугу років відповідачем не були включенні усі види грошового забезпечення виплачені позивачу за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме: матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, нагородні, одноразова грошова винагорода за безперервний стаж військової служби. В січні 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив перерахувати його пенсію з врахуванням вказаних вище видів грошового забезпечення. Проте, листом від 20.02.2018 за № К-385/07.1-59 відповідач відмовив позивачу в проведені такого перерахунку, мотивуючи це тим, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, нагородні та одноразова грошова винагорода за безперервний стаж військової служби не визначені положеннями чинного законодавства як складові частини грошового забезпечення, що враховується для обчислення розміру пенсій. Такі дії відповідача позивач вважає протиправними, оскільки згідно з пунктом 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393, особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 р. - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. З наведених підстав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовував тим, що аналіз положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», зокрема статті 43 вказаного Закону, дозволяє прийти до висновку про те, що до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, включаються лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії. Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, нагородні та одноразова грошова винагорода за безперервний стаж військової служби, на які вказує позивач, оскільки їх виплата останньому здійснювалася не на постійній основі. З огляду на наведене, відповідач просив відмовити в задоволенні позовної заяви повністю.

19.03.2018 позовна заява надійшла до суду.

Ухвалою суду від 21.03.2018 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

05.04.2018 відповідач подав до суду клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ухвалою суду від 06.04.2018 задоволено клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Розгляд справи по суті призначено на 21.05.2018.

21.05.2018 відповідач подав до суду клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суд від 21.05.2018 задоволено вказане вище клопотання відповідача та зупинено провадження у справі до набрання чинності рішенням Палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у адміністративній справі за № 522/2738/17.

Ухвалою суду від 17.07.2018 поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 17.07.2018 провадження у справі було зупинене до набрання чинності рішенням Великої Палати Верховного Суду у адміністративній справі № 522/2738/17.

Ухвалою суду від 10.05.2019 провадженні у справі поновлено та призначено судовий розгляд справи по суті на 27.05.2019.

В судове засідання 27.05.2019 учасники справи (їх представники) не прибули, про дату, час та місце його проведення були повідомленні належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили.

Відповідно до частин першої, дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що перешкоди для розгляду справи, передбаченні статтею 205 КАС України, та потреба заслухати свідка чи експерта відсутні, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній доказів в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що з 01.01.2018 позивачу призначена пенсія за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

В січні 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії з включенням до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, нагородних та одноразової грошової винагороди за безперервний стаж військової служби, виплачених позивачу за останні 24 місяці, що передують даті звільнення.

Листом від 20.02.2018 за № К-385/07.1-59 відповідач повідомив позивачу, що відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Згідно з наявною в його пенсійній справі довідкою Управління Служби безпеки України в Рівненській області від 05.01.2018 № 203 при розрахунку пенсії позивача враховувалися наступні додаткові щомісячні види грошового забезпечення: надбавка за виконання особливо важливих завдань; надбавка за роботу в умовах режимних обмежень; надбавка за інформаційно-аналітичну роботу; премія. З огляду на вказане, одноразова грошова винагорода, матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань та нагородні не визначені нормативними документами як складова частина грошового забезпечення для визначення розміру пенсії. Щодо грошової компенсації за неотримане речове майно та одноразової грошової допомоги при звільнені, то відповідач вказав, що оскільки на зазначені види виплат не нараховано єдиний соціальний внесок, то підстав для врахування їх в додаткові види грошового забезпечення для визначення розміру пенсії немає.

Позивач, не погоджуючись з такими діями відповідача, звернувся до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011).

Частиною першою статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Згідно з частинами другою, третьою статті 9 Закону № 2011, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових:

1) посадовий оклад;

2) оклад за військовим званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення;

4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Частиною першою статті 15 Закону № 2011 визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262), однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.

Так, частиною третьою статті 43 Закону № 2262 визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей», пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Таким чином, Закон України № 2262, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Тобто, при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.

Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262, який є вичерпним.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, нагородні та одноразова грошова винагорода, виплата яких позивачу здійснювалися не щомісячно, не входять до встановленого частиною третьою статті 43 Закону № 2262 видів грошового забезпечення, а тому дії відповідача, які виразилися у неврахуванні зазначених виплат при розрахунку пенсії позивача, вчинені добросовісно та обґрунтовано, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі № 522/2738/17, у постановах Верховного Суду, зокрема, від 06.03.2019 у справі № 522/11262/16-а, від 13.03.2019 у справі № 758/12628/16-а, від 19.03.2019 у справі № 727/5754/16-а, від 05.04.2019 у справі № 552/4875/17, від 15.04.2019 у справі № 522/9659/16-а.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи.

При цьому, доводи та обґрунтування позивача не спростовують правомірності поведінки відповідача та не дають суду підстав для висновку про допущення останнім протиправної бездіяльності чи вчинення протиправних дій.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що в задоволенні вказаного позову належить відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до статті 139 КАС України, відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 263 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про зобов`язання вчинення певних дій, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (33028, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Короленка, 7, ).

Суддя Комшелюк Т.О.