Справа № 826/17028/18
Суддя: Патратій О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ

28 травня 2019 року № 826/17028/18

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючого судді Патратій О.В., розглянувши в спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна"

до Головного Управління Державної казначейської служби України у м.Києві

третя особа Державна податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління

ДФС у м. Києві

про стягнення пені в розмірі 205 800,00 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Головного Управління Державної казначейської служби України у м. Києві (далі - Відповідач), в якому просить стягнути з Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві пеню в розмірі 205 800,00 грн., нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість за період з 04.02.2016р. по 18.10.2018р.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 23.10.2018р. відкрито спрощене позовне провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача - Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем вимог чинного податкового законодавства України щодо порушення строків бюджетного відшкодування податку на додану вартість в розмірі 400 000,00 грн.

Відповідач у відзиві проти позову заперечив, зазначивши про відсутність підстав для відшкодування ПДВ у зв`язку з ненадходженням відповідного висновку та інформації з Реєстру про здійснення відшкодування.

Третя особа у поданому поясненні заперечує проти позовних вимог та вказує на невірне обрахування пені згідно власного розрахунку.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи, 18.12.2015 року ТОВ «Аскоп-Україна» подало до ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві податкову декларацію з податку на додану вартість з додатками за листопад 2015 року, яка була прийнята і зареєстрована Відповідачем того ж дня, що підтверджується роздруківкою електронної квитанції № 2.

У вказаній податковій декларації з податку на додану вартість в рядку 23.2 Розділу ІІІ «Розрахунки за звітний період» сума від`ємного значення, що не перевищує суму обчислену відповідно до п. 200-1.3 ст. 200-1 розділу V Податкового кодексу України, яка підлягає бюджетному відшкодуванню на рахунок у банку позивач задекларував 400000,00 грн.

Вважаючи протиправною бездіяльність ДПІ у Дніпровському районі ГУ ДФС у м. Києві щодо не проведення бюджетного відшкодування заявленої суми податку в розмірі 400000,00 грн. ТОВ «Аскоп-Україна» звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва відповідним позовом.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2017 року у справі № 826/5990/16 позов було задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність відповідача щодо неподання до органу Державної казначейської служби України висновку із зазначенням суми податку на додану вартість у розмірі 400 000,00 грн., що підлягає відшкодуванню з бюджету на користь ТОВ «Аскоп-Україна». Зобов`язано Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню товариству з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» за листопад 2015 року. В іншій частині в позовних вимог відмовлено.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2017р. у справі № 826/5990/16 апеляційну скаргу ТОВ «Аскоп-Україна» задоволено частково. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2017 року в частині задоволення позовних вимог про зобов`язання Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві скласти та подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок про суму податку на додану вартість, що підлягає бюджетному відшкодуванню Товариству з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» за листопад 2015 року - скасовано. Ухвалено в цій частині нове рішення. Зобов`язано Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління Державної фіскальної служби України у м. Києві внести заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Аскоп-Україна» про повернення суми бюджетного відшкодування у розмірі 400000,00 грн. відповідно до податкової декларації з податку на додану вартість за листопад 2015 року № від 18.12.2015 до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 17.12.2017р. по справі № 826/5990/16 замінено боржника - Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві на правонаступника - Офіс великих платників податків ДФС.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.06.2018р. замінено боржника в адміністративній справі № 826/5990/16 Офіс великих платників податків ДФС на правонаступника - Державну податкову інспекцію у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 07.11.2018р. замінено боржника по справі № 826/5990/16 з Державної податкової інспекції у Дніпровському районі Головного управління ДФС у м. Києві на Головне управління ДФС у місті Києві.

Як зазначає позивач, незважаючи на набрання чинності постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2017р. у справі № 826/5990/16, відповідачем до цього часу суму ПДВ в розмірі 400 000,00 грн. позивачу так і не відшкодовано, у зв`язку з чим позивач просить стягнути пеню в розмірі 205 800,00 грн., нараховану на суму заборгованості бюджету з відшкодування податку на додану вартість.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Так, згідно з частиною 2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Алгоритм дій державних органів щодо відшкодування з Державного бюджету України (бюджетного відшкодування) податку на додану вартість врегульовано статтею 200 Податкового кодексу України.

В силу пунктів 200.7 та 200.10 статті 200 Податкового кодексу України платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. Протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, контролюючий орган проводить камеральну перевірку заявлених у ній даних.

Пунктом 200.12 ст. 200 Податкового кодексу України встановлено, що контролюючий орган зобов`язаний протягом п`яти робочих днів після закінчення перевірки: або подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету; або за заявою платника податку до відповідного контролюючого органу зарахувати таку суму в рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України.

Відповідно до пункту 200.13 статті 200 Податкового кодексу України на підставі отриманого висновку відповідного контролюючого органу орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, видає платнику податку зазначену в ньому суму бюджетного відшкодування шляхом перерахування коштів з бюджетного рахунка на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу.

У відповідності до пункту 200.23 статті 200 Податкового кодексу України суми податку, не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Системний аналіз наведених норм підтверджує висновок про те, що контролюючий орган зобов`язаний протягом 30 календарних днів, що настають за граничним терміном отримання податкової декларації, провести камеральну перевірку та протягом п`яти робочих днів після закінчення такої перевірки, тобто до 27.01.2016 року подати органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, висновок із зазначенням суми, а орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти операційних днів після отримання висновку контролюючого органу, тобто до 04.02.2016 року (з врахуванням того, що з 30.01 та 31.01 були вихідні) зобов`язаний перерахувати кошти на рахунок платника податків. Невідшкодовані протягом визначених статтею 200 ПК строків суми податку на додану вартість вважаються заборгованістю бюджету, а тому на таку суму нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Відповідно до п. 200.23 ст. 200 ПК України , не відшкодовані протягом визначених статтею 200 Податкового кодексу України строків, які вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість, нараховується пеня на рівні 120 відсотків облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення. Неподання органом державної податкової служби після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв`язку з цим заборгованості бюджету з податку на додану вартість, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 14 березня 2019 року у справі №803/591/16 (адміністративне провадження №К/9901/26655/18).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не було забезпечено своєчасне перерахування позивачеві сум бюджетного відшкодування. В той же час, позивач виконав всі необхідні дії, передбачені Податковим кодексом України, для отримання бюджетного відшкодування сум від`ємного значення ПДВ у відповідній сумі.

Оскільки ПДВ не було відшкодовано вчасно, позивач набув право на нарахування пені в порядку, встановленому пунктом 200.23 ст. 200 ПК України починаючи з 04 лютого 2016 року.

В свою чергу, відсутність у Порядку взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2011 року №39, прописаного механізму бюджетного відшкодування ПДВ у спосіб судового стягнення не є достатнім підґрунтям для висновку про відсутність даного способу захисту у національній правовій системі взагалі. До того ж, цей Порядок визначає механізм взаємодії органів державної податкової служби та органів державної казначейської служби в процесі відшкодування податку на додану вартість та не регулює питання погашення простроченої заборгованості з відшкодування ПДВ.

Частиною 1 статті 55 Конституції України передбачено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

В силу частини 4 статті 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Таким чином, особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Суд зазначає, що суми податку, не відшкодовані або несвоєчасно відшкодовані платникам, вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість, а отже пеня, яка нараховується на такі суми підлягає стягненню саме з Державного бюджету України.

Водночас, відповідно до п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України суми податку не відшкодовані платникам протягом визначеного цією статтею строку вважаються заборгованістю бюджету з відшкодування податку на додану вартість. На суму такої заборгованості нараховується пеня на рівні 120 % облікової ставки Національного банку України, встановленої на момент виникнення пені, протягом строку її дії, включаючи день погашення.

Враховуючи те, що позивачу не було відшкодовано відповідні суми бюджетного відшкодування, у встановлені законом строки, позивач беззаперечно набув право на нарахування пені у порядку, встановленому п. 200.23 ст. 200 Податкового кодексу України.

При цьому, неподання податковим органом після закінчення перевірки до органу Державного казначейства України висновку із зазначенням суми, що підлягає відшкодуванню з бюджету, та непогашення у зв`язку з цим заборгованості бюджету з ПДВ, не позбавляє платника податку права пред`явити вимоги про стягнення зазначеної пені.

Пеня розраховується за наступним алгоритмом: розмір бюджетної заборгованості х (120% облікової ставки НБУ) / 366 (кількість днів у році) х кількість днів прострочення, та становить:

1) сума бюджетної заборгованості 400 000,00 грн., кількість днів бюджетної заборгованості за період з 04.02.2016 року по 21.04.2016 року складає 78 днів; річна ставка НБУ у розмірі 120% у даному періоді становить 26,40% (22,00% річних х 1,2). Розмір пені за обумовлений період становить 22 566,58 грн. (400 000,00 х 26,40% / 365 днів х 78 днів бюджетної заборгованості);

2) сума бюджетної заборгованості 400 000,00 грн., кількість днів бюджетної заборгованості за період з 22.04.2016 року по 26.05.2016 року складає 35 днів; річна ставка НБУ у розмірі 120% у даному періоді становить 22,80% (19,00% річних х 1,2). Розмір пені за обумовлений період становить 8 745,21 грн. (400 000,00 х 22,80% / 365 днів х 35 днів бюджетної заборгованості);

3) сума бюджетної заборгованості 400 000,00 грн., кількість днів бюджетної заборгованості за період з 27.05.2016 року по 23.06.2016 року складає 28 днів; річна ставка НБУ у розмірі 120% у даному періоді становить 21,60% (18,00% річних х 1,2). Розмір пені за обумовлений період становить 6 627,95 грн. (400 000,00 х 21,60% / 365 днів х 28 днів бюджетної заборгованості);

4) сума бюджетної заборгованості 400 000,00 грн., кількість днів бюджетної заборгованості за період з 24.06.2016 року по 28.07.2016 року складає 35 днів; річна ставка НБУ у розмірі 120% у даному періоді становить 19,80% (16,50% річних х 1,2). Розмір пені за обумовлений період становить 7 594,52 грн. (400 000,00 х 19,80% / 365 днів х 35 днів бюджетної заборгованості);

5) сума бюджетної заборгованості 400 000,00 грн., кількість днів бюджетної заборгованості за період з 29.07.2016 року по 15.09.2016 року складає 49 днів; річна ставка НБУ у розмірі 120% у даному періоді становить 18,60% (15,50% річних х 1,2). Розмір пені за обумовлений період становить 9 987,95 грн. (400 000,00 х 18,60% / 365 днів х 49 днів бюджетної заборгованості);

6) сума бюджетної заборгованості 400 000,00 грн., кількість днів бюджетної заборгованості за період з 16.09.2016 року по 27.10.2016 року складає 42 днів; річна ставка НБУ у розмірі 120% у даному періоді становить 18,00% (15,00% річних х 1,2). Розмір пені за обумовлений період становить 8 284,95 грн. (400 000,00 х 18,00% / 365 днів х 42 днів бюджетної заборгованості);

7) сума бюджетної заборгованості 400 000,00 грн., кількість днів бюджетної заборгованості за період з 28.10.2016 року по 13.04.2017 року складає 149 днів; річна ставка НБУ у розмірі 120% у даному періоді становить 16,80% (14,00% річних х 1,2). Розмір пені за обумовлений період становить 27 432,33 грн. (400 000,00 х 16,80% / 365 днів х 149 днів бюджетної заборгованості);

8) сума бюджетної заборгованості 400 000,00 грн., кількість днів бюджетної заборгованості за період з 14.04.2017 року по 25.05.2017 року складає 42 днів; річна ставка НБУ у розмірі 120% у даному періоді становить 15,60% (13,00% річних х 1,2). Розмір пені за обумовлений період становить 7 180,27 грн. (400 000,00 х 15,60% / 365 днів х 42 днів бюджетної заборгованості);

9) сума бюджетної заборгованості 400 000,00 грн., кількість днів бюджетної заборгованості за період з 26.05.2017 року по 26.10.2017 року складає 154 днів; річна ставка НБУ у розмірі 120% у даному періоді становить 15,00% (12,50% річних х 1,2). Розмір пені за обумовлений період становить 25 315,07 грн. (400 000,00 х 15,00% / 365 днів х 154 днів бюджетної заборгованості);

10) сума бюджетної заборгованості 400 000,00 грн., кількість днів бюджетної заборгованості за період з 27.10.2017 року по 14.12.2017 року складає 49 днів; річна ставка НБУ у розмірі 120% у даному періоді становить 16,20% (13,50% річних х 1,2). Розмір пені за обумовлений період становить 8 699,18 грн. (400 000,00 х 16,20% / 365 днів х 49 днів бюджетної заборгованості);

11) сума бюджетної заборгованості 400 000,00 грн., кількість днів бюджетної заборгованості за період з 15.12.2017 року по 25.01.2018 року складає 41 днів; річна ставка НБУ у розмірі 120% у даному періоді становить 17,40% (14,50% річних х 1,2). Розмір пені за обумовлений період становить 7 818,08 грн. (400 000,00 х 17,40% / 365 днів х 41 днів бюджетної заборгованості);

12) сума бюджетної заборгованості 400 000,00 грн., кількість днів бюджетної заборгованості за період з 26.01.2018 року по 01.03.2018 року складає 35 днів; річна ставка НБУ у розмірі 120% у даному періоді становить 19,20% (16,00% річних х 1,2). Розмір пені за обумовлений період становить 7 364,38 грн. (400 000,00 х 19,20% / 365 днів х 35 днів бюджетної заборгованості);

13) сума бюджетної заборгованості 400 000,00 грн., кількість днів бюджетної заборгованості за період з 02.03.2018 року по 12.07.2018 року складає 133 днів; річна ставка НБУ у розмірі 120% у даному періоді становить 20,40% (17,00% річних х 1,2). Розмір пені за обумовлений період становить 29 733,70 грн. (400 000,00 х 20,40% / 365 днів х 133 днів бюджетної заборгованості);

14) сума бюджетної заборгованості 400 000,00 грн., кількість днів бюджетної заборгованості за період з 13.07.2018 року по 06.09.2018 року складає 56 днів; річна ставка НБУ у розмірі 120% у даному періоді становить 21,00% (17,50% річних х 1,2). Розмір пені за обумовлений період становить 12 887,67 грн. (400 000,00 х 21,00% / 365 днів х 56 днів бюджетної заборгованості);

15) сума бюджетної заборгованості 400 000,00 грн., кількість днів бюджетної заборгованості за період з 07.09.2018 року по 18.10.2018 року складає 42 днів; річна ставка НБУ у розмірі 120% у даному періоді становить 21,60% (18,00% річних х 1,2). Розмір пені за обумовлений період становить 9 941,92 грн. (400 000,00 х 21,60 % / 365 днів х 42 днів бюджетної заборгованості).

Отже, сума пені за період з 04.02.2016р. по 18.10.2018р. (день звернення до суду) згідно розрахунку суду становить 200 179,76 грн.

Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Частиною третьою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України також передбачено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат зі сплати судового збору пропорційно до задоволених вимог. Оскільки задоволено 97,27 % позовних вимог то стягненню підлягає сума: (3087,00:100)х97,27= 3 002,72 грн.

Керуючись статтями 77, 122, 123, 139, 241-246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" (02660, м. Київ, вул. М. Раскової, буд. 11, оф. 600; ) з Державного бюджету України пеню в розмірі 200 179,76 грн. (двісті тисяч сто сімдесят дев`ять) грн. 76 коп.

3. У задоволені решти позовних вимог відмовити.

4. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Аскоп-Україна" (02660, м. Київ, вул. М. Раскової, буд. 11, оф. 600; ) судові витрати за сплату судового збору в загальному розмірі 3 002,72 (три тисячі дві) гривень 72 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного Управління Державної казначейської служби України у м.Києві (01601, м. Київ, вул. Терещенківська 11-А, ).

Рішення суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено за правилами, встановленими ст. ст. 293, 295 - 297 КАС України.

Суддя О.В. Патратій