Справа № 520/10271/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 р.Справа № 520/10271/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Жигилія С.П. , Спаскіна О.А. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.,

представників сторін : позивача - Халабурдіна С.В., відповідача - Зекової С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "СК ДМ" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Білова О.В., м. Харків, повний текст складено 21.03.19 року по справі № 520/10271/18

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "СК ДМ"

до Головного управління ДФС у Харківській області

про скасування податкового повідомлення - рішення,

ВСТАНОВИВ

Товариство з обмеженою відповідальністю "СК ДМ" (далі по тексту ТОВ «СК ДМ», позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі по тексту ГУ ДФС у Харківській області, відповідач), в якому просить суд скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Харківській області № 9 від 31 липня 2018 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 по справі № 520/10271/18 в задоволенні адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю "СК ДМ" (вул. Римарська, буд. 21-А, м. Харків, 61057, ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46,м. Харків, 61057, ) про скасування податкового повідомлення-рішення відмовлено.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 по справі № 520/10271/18, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги стверджує, що фінансово-господарські відносини між ТОВ «СК ДМ» та ТОВ «Лісмор Груп» мали реальний характер, а відтак, податковий кредит по відносинам із вказаним контрагентом сформований правомірно. Та обставина, що укладення договорів позивачем, як замовником із ТОВ «Лісмор Груп», передує підписанню договорів між ТОВ «СК ДМ», як підрядником із замовником КП «Харківводоканал», на думку позивача, не свідчить про нереальність господарських операцій позивача із ТОВ «Лісмор Груп». Пояснив, що з огляду на складність та обсяг запланованих робіт, які в подальшому стали предметом договорів із КП «Харківводоканал», позивач ще до моменту укладення основних договорів із КП «Харківводоканал» дійшов висновку про неможливість виконання робіт своїми силами та необхідність залучення субпідрядника ТОВ «Лісмор Груп». Враховуючи викладене, вважає, що така послідовність укладення договорів є обґрунтованою, не суперечить законодавству та умовам основних договорів підряду із КП «Харківводоканал». Вказує, що роботи Товариством з обмеженою відповідальністю «Лісмор Груп» виконувались саме на об`єктах КП «Харківводоканал», що вбачається зі змісту договорів підряду від 08.08.2016 із ТОВ «Лісмор Груп». Отримання позивачем саме письмової згоди генерального підрядника на залучення субпідрядника не передбачена умовами основних договорів. Крім того, договори із ТОВ «Лісмор Груп» укладені до моменту укладення договорів із КП «Хакрівводоканал», а тому відсутність у позивача такої згоди основного замовника не є підставою вважати господарські операції із ТОВ «Лісмор Груп» нереальними. Надана відповідачем податкова інформація жодним чином не підтверджує фактичну відсутність у ТОВ «Лісмор Груп» необхідних трудових та матеріальних ресурсів та не свідчить про нереальність відповідних господарських операцій з ТОВ «СК ДМ» та не є доказом правомірності спірного податкового повідомлення-рішення. Враховуючи викладене, вважає спірне податкове повідомлення-рішення необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав з підстав, викладених в останній, просив суд апеляційної інстанції рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 по справі № 520/10271/18 скасувати, прийняти нове рішення про задоволення позову.

Представник відповідача в надісланому до суду письмовому відзиві та в судовому засіданні просив суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що Головним управління ДФС у Харківській області проведено документальну позапланову перевірку ТОВ «СК ДМ» щодо реальності та повноти відображення в бухгалтерському та податковому обліку з відповідним відображенням у податкових деклараціях (розрахунках, звітах тощо) результатів операцій щодо господарських відносин з КП «Харківводоканал» (податковий номер 03361715) за січень 2015 квітень 2017 року та подальшому ланцюгу придбання товарів (робіт, послуг), за результатами якої складено акт перевірки № 2704/20-40-14-09-09/38257900 від 02.07.2018 (т. 1 а.с. 19-40).

За висновками акту, відповідачем встановлено відображення в податковому обліку господарських операцій та розрахунків із КП «Харківводоканал» (податковий номер 03361715) за січень 2015-квітень 2017 року, а також документальне підтвердження реальності здійснення господарських відносин із КП «Харківводоканал» (податковий номер 03361715) за січень 2015-квітень 2017 року, їх вид, обсяг та якість.

Разом з тим, зазначеним актом зафіксовано порушення п.198.3, п.198.6 ст. 198, п.201.1, п.201.6, п.201.10 ст.201 Податкового Кодексу України за рахунок завищення податкового кредиту на загальну суму 38818,52 грн., у тому числі за вересень 2016 року у сумі 38818,52 грн. внаслідок віднесення до складу податкового кредиту операцій по взаємовідносинам з ТОВ «ЛІСМОР ГРУП» (податковий номер 39932979).

На підставі наведеного висновку акту Головним управлінням ДФС у Харківській області відповідачем прийнято податкове повідомлення-рішення № 9 від 31 липня 2018 року, яким позивачу збільшено суму грошових зобов`язань з податку з податку на додану вартість у сумі 48523,75 грн, в тому числі за податковими зобов`язаннями - у розмірі 38819 грн та за штрафними санкціями у розмірі 9704,75 грн. (т. 1 а.с. 41).

Позивач не погодився із зазначеним податковим повідомленням-рішенням та оскаржив його в адміністративному порядку. За результатами адміністративного оскарження рішенням Державної фіскальної служби України від 05.11.2018 № 35967/6/99-99-21-01-02-25 скаргу ТОВ «СК ДМ» залишено без задоволення, а спірне податкове повідомлення-рішення № 9 від 31 липня 2018 року - без змін (а.с.42-43).

Скориставшись правом, наданим пунктом 56.1 ст.56 Податкового кодексу України, ТОВ «СК ДМ» звернулось до суду з цим позовом про визнання його протиправним та скасування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з правомірності оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, оскільки наявними доказами не підтверджено реальності господарських операцій ТОВ «СК ДМ» з придбання результатів робіт у ТОВ «ЛІСМОР ГРУП».

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що підставою для винесення спірного податкового повідомлення-рішення слугували висновки акту перевірки про відсутність реального характеру господарських операцій з придбання ТОВ «СК ДМ» будівельно-монтажних робіт у ТОВ «Лісмор Груп», та як наслідок, відсутність у позивача права на формування податкового кредиту за результатами відносин із вказаним вище контрагентом.

Підпунктом 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податковий кредит - це сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Згідно з пунктом 198.2 статті 198 Податкового кодексу України датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше:

дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

дата отримання платником податку товарів/послуг.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс) (п.201.7 ст.201 ПК України).

У відповідності до п.201.10 ст.201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний надати покупцю податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з пунктом 201.8 статті 201 Податкового кодексу України право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому статтею 183 цього Кодексу.

За змістом положень п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

За змістом вищенаведених норм ПК України право платника податків на включення сум ПДВ до податкового кредиту обумовлено юридичним складом, до якого входять такі юридичні факти, як придбання цим платником податків товарів (робіт, послуг), основних фондів (необоротних активів) (щодо останніх, крім того, будівництво, спорудження, створення), призначених для використання в оподатковуваних операціях, що відповідають цілям його господарської діяльності; підтвердження обліковими, розрахунковими документами, зокрема щодо податкового кредиту - податковою накладною, виписаною постачальником - платником ПДВ, митною декларацією (іншими подібними документами, перелік яких встановлений п. 201.11 ст. 201 Податкового кодексу України) сум витрат на придбання товару (робіт, послуг) та ПДВ, нарахованого (сплаченого) в ціні придбання товару (робіт, послуг).

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством (п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України).

Таким чином, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Отже, наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, 08.08.2016 між ТОВ «СК ДМ» та ТОВ «ЛІСМОР ГРУП» укладені договори підряду:

1) №1808/2, відповідно до умов якого Замовник, ТОВ "СК ДМ", передає, а підрядник, ТОВ «ЛІСМОР ГРУП», приймає на себе зобов`язання виконання таких робіт з матеріалів замовника та підрядника: капітальний ремонт водопровідної магістралі (інв. № 73444 В/М 605 М/Р D=500, L= 963), за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, 102.(а.с.54);

2) №1808/1, за умовами якого замовник, ТОВ "СК ДМ", передає, а підрядник, ТОВ «ЛІСМОР ГРУП», приймає на себе зобов`язання виконання таких робіт з матеріалів замовника та підрядника: капітальний ремонт водопровідної магістралі (інв. № 75930 В/М, колодязя -3 гидр 1 завд - 6 D=300, L= 280), за адресою: м. Харків, вул. Велика Панасівська, 203-205 (а.с.103).

Пунктом 2.2 договорів установлено, що для початку виконання робіт Замовник передає Підряднику матеріальні цінності згідно з кошторисною документацією.

Пунктами 4.1 зазначених договорів передбачено, що замовник зобов`язаний на вимогу підрядника надати у його розпорядження всю технічну документацію, необхідну для виконання робіт.

За твердженням представника позивача, договори підряду №1808/2 від 08.08.2016 та №1808/1 від 08.08.2016 фактично укладені між позивачем та ТОВ «ЛІСМОР ГРУП» з метою виконання позивачем договорів підряду № 60/8-КС/16 від 18.08.2016 та №62/8-КС/16 від 18.08.2016, укладених між позивачем та КП «Харківводоканал». Тобто, договори між позивачем та ТОВ «Лісмор Груп» є субпідрядними та передбачають проведення ремонтних робіт на об`єктах КП «Харківводоканал», а не позивача (т. 1 а.с.69-71, 116-118).

Відповідно до умов договорів № 60/8-КС/16 від 18.08.2016 та №62/8-КС/16 від 18.08.2016 Замовник, КП «Харківводоканал», доручає, а Підрядник, ТОВ "СК ДМ", зобов`язується за завданням Замовника на свій ризик та в установлений договором строк виконати роботи з капітального ремонту водопровідної магістралі (інв. № 73444 В/М 605 М/Р D=500, L= 963), за адресою: м. Харків, пр. Тракторобудівників, 102, а також роботи з капітального ремонту водопровідної магістралі (інв. № 75930 В/М, колодязя -3 гидр 1 завд - 6 D=300, L= 280), за адресою: м. Харків, вул. Велика Панасівська, 203-205 відповідно.

Згідно з п.1.2 цих договорів склад та обсяг робіт визначені кошторисною документацією. Роботи по договору виконуються з матеріальних ресурсів (матеріалів, устаткування, обладнання) Замовника.

Пунктами 4.3.1 зазначених договорів передбачено право підрядника залучати за згодою Замовника до виконання Договору третіх осіб, а також пунктами 4.4.6 зазначених договорів передбачено, що підрядник зобов`язаний вжити заходів до недопущення передачі без згоди замовника проектної документації (примірників, копій) третім особам.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено в суді апеляційної інстанції, договори підряду від 08.08.2016 №1808/2 та №1808/1 фактично укладені між позивачем та ТОВ «ЛІСМОР ГРУП» раніше, ніж первинні договори від 18.08.2016 № 60/8-КС/16 та №62/8-КС/16, укладені між позивачем та КП «Харківводоканал», якими позивачу були замовлені роботи з капітального ремонту водопровідної магістралі, для виконання яких в якості субпідрядника було залучено ТОВ «ЛІСМОР ГРУП».

З матеріалів справи вбачається, що предмет договорів підряду №1808/2 від 08.08.2016 та №1808/1 від 08.08.2016, укладених між позивачем та ТОВ «ЛІСМОР ГРУП», не дозволяє ідентифікувати роботи, як такі, що замовлені КП «Харківводоканал», оскільки в них не визначено належність об`єктів, на яких мають проводитися ремонтні роботи, до КП «Харківводоканал», відсутнє посилання на первинні договори підряду позивача з КП «Харківводоканал» № 60/8-КС/16 від 18.08.2016 та №62/8-КС/16 від 18.08.2016, а також відсутні докази виконання позивачем умов п. 4.3.1, 4.4.6 договорів № 60/8-КС/16 від 18.08.2016 та №62/8-КС/16 від 18.08.2016 щодо отримання згоди замовника на залучення до виконання цих договорів третіх осіб та недопущення передачі без згоди замовника проектної документації третім особам.

Як підтвердив представник позивача в суді першої та апеляційної інстанцій, письмова згода на залучення субпідрядника відсутня.

Колегія суддів відхиляє посилання позивача на те, що отримання саме письмової згоди на залучення субпідрядника не передбачено умовами договорів із КП «Харківводоканал», оскільки, у цих договорах не встановлено, що така згода може бути усною.

При цьому, позивачем, незважаючи на виникнення під час перевірки питання щодо такої згоди, не надано ані до перевірки, ані до суду першої та апеляційної інстанції доказів того, що КП «Харківводоканал» надавало хоча б усну згоду на залучення субпідрядника ТОВ «Лісмор Груп».

Відсутність згоди КП "Харківводоканал" на залучення субпідрядника, необхідність отримання якої передбачено договорами підряду від 18.08.2016 № 60/8-КС/16 та №62/8-КС/16, у поєднанні із встановленою договорами забороною передачі технічної документації КП «Харківводоканал», суперечить положенням п.4.1 договорів від 08.08.2016№1808/2 та №1808/1 щодо наявності у позивача обов`язку замовника надати ТОВ «Лісмор Груп» технічну документацію, необхідну для виконання робіт.

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що наведені розбіжності ставлять під сумнів виконання ТОВ «Лісмор» субпідрядних робіт для ТОВ «СК ДМ», обумовлених договорами від 08.08.2016 №1808/2 та №1808/1, та зв`язок цих робіт із господарською діяльність позивача, зокрема, з виконанням договорів від 18.08.2016 № 60/8-КС/16 та №62/8-КС/16, укладених позивачем із КП «Харківводоканал».

Надані позивачем документи та наведені ним доводи такого сумніву не усувають.

Крім того, колегія суддів відмічає, що в силу п.7.1 договорів від 18.08.2016 № 60/8-КС/16 та №62/8-КС/16 між ТОВ «СК ДМ» та КП «Харківводоканал», позивач, за згодою замовника, може залучати до виконання певних видів робіт субпідрядні організації, які мають відповідати кваліфікаційним та іншим вимогам (мати ліцензію, дозвіл на виконання робіт, тощо), досвід виконання аналогічних робіт та ресурси, достатні для їх виконання.

Разом з тим, позивачем не надано доказів того, що ТОВ «Лісмор Груп» відповідає наведеним вимогам, має відповідні дозвільні документа та ресурси, необхідні для виконання робіт, обумовлених договорами із КП «Харківводоканал».

Як вбачається з матеріалів справи, основним видом діяльності ТОВ «Лісмор Груп» є ремонт і технічне обслуговування машин промислового призначення, що ставить під сумнів наявність у нього досвіду виконання вказаних вище робіт, які за своїм змістом є будівельними.

З наданої відповідачем до матеріалів справи копії результатів опрацювання зібраної податкової інформації від 17.10.2016 № 404/10-13-14-04/39932979 щодо ТОВ «ЛІСМОР ГРУП» з питань проведення фінансово-господарської діяльності з контрагентами-покупцями та контрагентами-постачальниками з 01.08.2016 по 31.08.2016, вбачається, що по ТОВ «Лісмор Груп» не підтверджено наявність трудових ресурсів, необхідних для проведення того обсягу господарських операцій, які задекларовані, звітність за формою 1-ДФ за ІІІ квартал 2016 року не подана, не встановлено придбання результатів робіт, реалізованих позивачу, від інших суб`єктів господарювання (т. 2 а.с. 5-19).

Наведені вище обставини самі по собі не є підставою для позбавлення позивача права на податковий кредит, у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови для віднесення сум ПДВ до складу податкового кредиту, зокрема, якщо факт виконання робіт підтверджено первинними документами, які узгоджуються між собою та з умовами договорів, в рамках виконання яких складені ці документи.

Разом з тим, враховуючи ненадання позивачем жодних документів на підтвердження відповідності ТОВ «Лісмор Груп» заявленим КП «Харківводоканал» вимогам, відсутність належних доказів зв`язку робіт, замовлених у ТОВ «Лісмор Груп», з господарською діяльністю позивача, вказані вище обставини вказують на відсутність реального характеру господарських операцій між позивачем та вказаним контрагентом.

Право на віднесення сум податку на додану вартість до податкового кредиту виникають у разі здійснення господарських операцій, підтверджених відповідними розрахунковими платіжними та інші первинними документи, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачена правилами ведення бухгалтерського обліку та нарахування податку. Факт відсутності, або невідповідності первинного документу, який посвідчує господарську операцію, встановленим вимогам, унеможливлює формування на його підставі витрат або податкового кредиту.

Прийняття до обліку неналежних первинних документів обумовило безпідставне формування позивачем у справі податкового кредиту з порушенням норм податкового законодавства, а саме, п.198.3, п.198.6 ст. 198 ПК України.

Такий висновок суду першої та апеляційної інстанцій узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 23.01.2018 по справі № 826/7047/13, від 08.08.2018 по справі № 2а-7067/11/1370, від 30.07.2018 по справі № 810/5312/15, яка є обов`язковою для врахування в силу ч. 5 ст. 242 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 31.07.2018 № 9 діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, з дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України, отже, відсутні підстави для скасування даного податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "СК ДМ" залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 року по справі № 520/10271/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) С.П. Жигилій О.А. Спаскін
Повний текст постанови складено 28.05.2019 року