Справа № 460/519/19
Суддя: Махаринець Д.Є.
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

22 травня 2019 року м. Рівне №460/519/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Махаринець Д.Є., після одержання позовної заяви

ОСОБА_1
доПрокуратури Рівненської області
про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до Прокуратури Рівненської області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинення певних дій.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 11 березня 2019 року позовну заяву було залишено без руху та запропоновано позивачу у строк не більше 5 днів з дня вручення ухвали усунути недоліки позовної заяви шляхом подання суду:

- нового примірнику позовної заяви на державній мові, форма та зміст якої відповідають вимогам статтею 160-161 КАС України (для суду та відповідача);

- належним чином засвідчених копій доданих до адміністративного позову документів, з урахуванням вимог статті 94 КАС України та Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07.04.2003 «ДСТУ 4163-2003» (в 2-х примірниках) та зазначення відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

- власного письмового підтвердження про неподання іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Ухвалу про залишення позовної заяви без руху позивач отримав 18.03.2019.

28.03.2019 від позивача надійшла заява (згідно відмітки на конверті надіслано 26.03.2019) про продовження строків для усунення недоліків позовної заяви, які були визначені в ухвалі суду від 11.03.2019.

Ухвалою суду від 01.04.2019 задоволено заяву ОСОБА_1 про продовження строку на усунення недоліків позовної заяви в адміністративній справі за його позовом до Прокуратури Рівненської області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинення певних дій та продовжено процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви тривалістю не більше 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Вказану ухвалу позивач отримав 08.04.2019, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, виплату поштового переказу.

25.04.2019 від позивача надійшла заява у якій він просив надати інформацію щодо розгляду судом його клопотання про продовження строків для усунення недоліків.

26.04.2019 суддею був надісланий запит на адресу Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1) про надання інформації щодо отримання засудженим ОСОБА_1 ухвали Рівненського окружного адміністративного суду від 01.04.2019 про продовження процесуального строку, яка була надіслана останньому 02.04.2019.

16.05.2019 повторно позивачу було надіслано копію ухвали про продовження строку на усунення недоліків від 01.04.2019.

20.05.2019 ОСОБА_1 було подано заяву про роз`яснення ухвали від 11.03.2019, а також заяву у якій він зокрема просив повернути йому матеріали які він долучив до позовної заяви, щоб усунути недоліки визначені ухвалою суду від 11.03.2019.

21.05.2019 від Державної установи "Вінницька установа виконання покарань (№1) надійшла відповідь на запит судді від 26.04.2019, де вказано, що на адресу цієї державної установи надійшов закритий лист 08.04.2019 для вручення ОСОБА_1 з Рівненського окружного адміністративного суду і який згідно довідки молодшого інспектора ВРіО прапорщика вн.служби О.М.Бирко був вручений засудженому ОСОБА_1 .

Станом на 22.05.2019 позивач не усунув недоліки позовної заяви та не подав до суду документи та матеріали, про які йшлося в ухвалі про залишення позовної заяви без руху.

За приписами частини п`ятої статті 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до частини 1 статті 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» №3477-IV від 23.02.2006 передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на подання до суду скарги, пов`язаної з його правами та обов`язками.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Чуйкіна проти України" ((CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE, заява №28924/04) вказано, що "стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. the United Kingdom), пп. 28- 36, Series A № 18)".

Доступ до правосуддя включає не лише можливість подати заяву до суду. Йому кореспондує обов`язок суду розглянути справу по суті з винесенням остаточного рішення по справі, яке підлягає обов`язковому виконанню. Виконання в розумний термін також є невід`ємною частиною права на доступ до суду.

На відміну від права на справедливий суд, право на доступ до суду не є абсолютним. Воно може бути обмежено, зокрема, задля забезпечення нормального функціонування судової системи. Це включає часові обмеження, фінансовий тягар, вимоги щодо форми звернення тощо.

У справі Trukh v. Ukraine ((dec.), no. 50966/99, 14 October 2003) Європейський суд дав оцінку застосуванню процесуальних обмежень у вигляді обов`язку сплатити мито, надати копії документів у певній кількості та направити звернення до конкретного суду. Європейський суд не виявив жодних підстав вважати, що застосування згаданих процесуальних обмежень у цій конкретній справі було свавільним чи невиправданим. Відповідно, скарга заявника про відсутність доступу до суду була відхилена як необґрунтована.

В рішенні Конституційного Суду України у справі №1-9/2011 за конституційним поданням 54 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів", Кримінально-процесуального кодексу України, Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України, від 13 грудня 2011 року (17-рп/2011) зазначено, що "вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі". Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання".

Згідно положень ст.44 КАС України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Європейський суд у своєму рішенні у справі "Варбанов проти Болгарії" ((Varbanov v. Bulgaria), №31365/96, пункт 36, ECHR 2000-X) підкреслив, "що право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та мати розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями".

Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа проти Іспанії" Суд зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання".

Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд неодноразово акцентував, що позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу "сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки".

Відповідальність за швидке здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на державні судові органи. Однак, розумність тривалості судового провадження залежить не тільки від складності справи, її обставин та предмета спору, але і поведінки сторін.

У зв`язку з наведеним, повернення позовної заяви не є порушенням права позивача на справедливий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Суд звертає увагу, що жодних процесуальних документів (як то нового примірнику позовної заяви на державній мові, форма та зміст якої відповідають вимогам статтею 160-161 КАС України (для суду та відповідача); належним чином засвідчених копій доданих до адміністративного позову документів, з урахуванням вимог статті 94 КАС України та Національного стандарту України, затвердженого Державним комітетом з питань технічного регулювання та споживчої політики №55 від 07.04.2003 «ДСТУ 4163-2003» (в 2-х примірниках) та зазначення відомостей щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; власного письмового підтвердження про неподання іншого позову (позовів) до цього самого відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав) на виконання ухвали про залишення позову без руху позивачем не надано за увесь час з моменту його звернення з цим позовом до Рівненського окружного адміністративного суду так і не надійшло, а отже жодна вимога ухвали суду від 11 березня 2019 року про залишення позовної заяви без руху не виконана.

Судом встановлено, що в попередніх ухвалах суду чітко вказано які саме недоліки та в який спосіб їх слід усунути позивачу, відтак ухвала є зрозумілою і підстави для роз`яснення судового рішення - ухвали суду від 11.03.2019, відсутні.

Відповідно до частини восьмої статті 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Крім того, з метою забезпечення реалізації гарантованого позивачу права на судовий захист суд роз`яснює позивачу наступне.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 02 травня 2018 року по справі №817/165/17 (провадження №К/9901/938/17) вказав, зокрема, що суб`єкт владних повноважень не може бути зобов`язаний виконувати судове рішення, яке набрало законної сили, шляхом ухвалення судом іншого рішення, оскільки примусове виконання постанови суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України "Про виконавче провадження" в межах виконавчого провадження з виконання виконавчого листа. Особа-позивач, на користь якої ухвалено постанову суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такої постанови суду або порушення прав позивача, підтверджених такою постановою суду.

З наведеного вбачається що позивачу слід звернутись із відповідною заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення, якщо він вважає що таке рішення не було належним чином виконане.

Так, згідно з частиною першою статті 255 КАС, постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

Питання щодо судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах врегульовано статтею 382 КАС України. Так, відповідно до частин 1, 2 зазначеної статті суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

З наведеного слідує, що рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження". Судовий контроль у формі зобов`язання подати звіт, також є формою забезпечення виконання судових рішень. Суд може встановити судовий контроль за виконанням судового рішення, після його прийняття, шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про його виконання.

Крім того, з огляду на недоліки позовної заяви та інших заяв позивача також слід роз`яснити ОСОБА_1 , що зміст права на безоплатну правову допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги відповідно до Конституції України визначено Законом України "Про безоплатну правову допомогу".

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України "Про безоплатну правову допомогу" безоплатна правова допомога - правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел.

До системи надання безоплатної правової допомоги належать:

1) Координаційний центр з надання правової допомоги;

2) суб`єкти надання безоплатної первинної правової допомоги;

3) суб`єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги (частина 1 статті 6-1 Закону України "Про безоплатну правову допомогу").

Безоплатна вторинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає у створенні рівних можливостей для доступу осіб до правосуддя (частина 1 статті 13 Закону України "Про безоплатну правову допомогу").

Безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: захист; здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; складення документів процесуального характеру (частина 2 статті 13 Закону України "Про безоплатну правову допомогу").

Суб`єктами надання безоплатної вторинної правової допомоги в Україні є:

1) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги;

2) адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу (частина 1 статті 15 Закону України "Про безоплатну правову допомогу").

Керуючись статтями 169, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Відмовити в роз`ясненні ухвали суду від 11.03.2019.

Позовну заяву і додані до неї документи повернути позивачу.

Повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відповідно до Закону України "Про безоплатну правову допомогу" він має право звернутися до суб`єктів надання безоплатної вторинної правової допомоги для складення документів процесуального характеру.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Суддя Махаринець Д.Є.