Справа № ЗПП/320/8/19
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову в забезпеченні позову

28 травня 2019 року ЗПП/320/8/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Кушнова А.О., розглянувши заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції, третя особа Українська міська рада Обухівського району Київської області,

в с т а н о в и в:

24.05.2019 року до Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з заявою про забезпечення позову, поданою до суду до пред`явлення позову до Національного агентства з питань запобігання корупції, третя особа Українська міська рада Обухівського району Київської області, у якій позивач просить зупинити дію рішення та припису Національного агентства з питань запобігання корупції № 1428 від 17.05.2019 "Про внесення припису про порушення вимог законодавства щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших порушень закону" до набрання законної сили рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання незаконним та скасування рішення № 1428 від 17.05.2019 року та припису № 1428 від 17.05.2019 року.

Відповідно ч. 1 ст. 152 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вищенаведеного положення Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви здійснюється без повідомлення сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною першою статті 152 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову, а також захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

З аналізу наведеної норми вбачається, що обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі й із зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами позивача.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Тобто, прийняття такого рішення доцільно та можливе лише в разі наявності достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття таких заходів може в майбутньому ускладнити виконання судового рішення чи привести до потреби докласти значні зусилля для відновлення прав позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Таким чином, забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову. Для задоволення судом поданої позивачем заяви про забезпечення адміністративного позову останній має довести, що невжиття обраних заходів призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України.

У постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства під час розгляду адміністративних справ" зазначено, що розгляд заяв про забезпечення позову здійснюється з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, суд повинен пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Також суд має враховувати співрозмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

При цьому, відповідно до положень абз. 1 п. 17 Постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 06.03.2008 № 2 встановлено, що в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:

- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;

- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;

- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;

- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів;

- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Отже, з огляду на приписи вказаних норм законодавства, вбачається, що у випадку звернення сторони з вимогою про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення з такою вимогою та надати відповідні докази, які б підтверджували факт існування реальної загрози його правам, свободам та інтересам.

Крім цього, суд також враховує принцип рівності сторін - один із складників концепції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом (рішення ЄСПЛ, серед інших рішень та mutatis mutandis, "Кресс проти Франції" (Kress v. France), [GC], № 39594/98, п. 72, ECHR 2001-VI; "Ф.С.Б. проти Італії" (F.C.B. v. Italy) від 28 серпня 1991 року, Серія A № 208-B, п. 33; "Т. проти Італії" (Т. v. Italy) від 12 жовтня 1992 року, Серія A № 245-C, п. 26; та "Кайя проти Австрії" (Kaya v. Austria), № 54698/00, п. 28, від 8 червня 2006 року).

Згідно Рекомендації N R (89) 8 про тимчасовий судовий захист в адміністративних справах, прийнятій Комітетом Міністрів Ради Європи 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акта може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами, і якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акта.

Таким чином, з наведеного вбачається, що суд, розглядаючи заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, з огляду на докази, надані стороною по справі для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема, у тому, що існує дійсна і реальна загроза невиконання рішення суду чи суттєва перешкода у такому виконанні, позов слід забезпечити саме у такий спосіб, про який просить позивач, а не якимось менш обмежувальним у правах способом для відповідача, такий спосіб є співмірним обсягу позовних вимог, позивач має легітимну мету забезпечити саме захист своїх прав та інтересів від неправомірних дій відповідача, а не завдати шкоди правам та інтересам відповідача.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду в майбутньому. Основним завданням процесуальних норм, які регламентують вжиття судом заходів забезпечення позову, є досягнення балансу між правом позивача на захист свого порушеного права та правом відповідача заперечувати проти адресованих йому вимог у будь-який дозволений законом спосіб.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову суд має зважати на необхідний баланс процесуальних прав та обов`язків сторін та рішення стосовно вжиття таких заходів жодним чином не повинно мати визначального впливу на рішення, яке згодом має бути ухвалено у зв`язку з оскарженням адміністративного акту, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Так, у заяві про забезпечення позову до пред`явлення позовної заяви заявник просить суд зупинити дію рішення та припису Національного агентства з питань запобігання корупції № 1428 від 17.05.2019 "Про внесення припису про порушення вимог законодавства щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших порушень закону" до набрання законної сили рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання незаконним та скасування рішення № 1428 від 17.05.2019 року та припису № 1428 від 17.05.2019 року.

В обґрунтування доводів вказаної заяви заявник зазначає, що рішенням п`ятдесятої (позачергової) сесії 7-го скликання Української міської ради від 21.11.2018 року ОСОБА_1 . обрано секретарем Української міської ради з 21.11.2018 року.

Національним агентством з питань запобігання корупції прийнято рішення № 1428 від 17.05.2019 року "Про внесення припису про порушення вимог законодавства щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших порушень закону".

Зазначеним рішенням внесено секретарю Української міської ради Обухівського району Київської області Кучер Тетяні Миколаївні, яка тимчасово здійснює повноваження Українського міського голови згідно з частиною другою статті 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», припис про порушення вимог законодавства щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших порушень закону від 17.05.2019 року № 1428.

Заявник вказує, що рішення НАЗК та припис, на його думку, є незаконними та такими, що підлягають скасуванню, у зв`язку із чим заявник має намір звернутися до Київського окружного адміністративного суду із позовом до НАЗК про визнання незаконним та скасування рішення НАЗК від 17.05.2019 року № 1428 та припису від 17.05.2019 року № 1428.

Заявник наголошує, що оскільки відповідно до абзацу шостого ч. 2 ст. 58 Закону України «Про запобігання корупції» повноваження особи, зазначеної в абзаці восьмому частини першої статті 56 цього Закону, достроково припиняються без припинення повноважень депутата ради, а відповідна особа звільняється з відповідної посади без прийняття рішення відповідної ради у випадку, якщо вона не пройшла спеціальну перевірку або не надала у встановлений цим Законом строк згоди на проведення спеціальної перевірки, а тому виконання припису фактично вимагає звільнення заявника з посади, на яку її було обрано, що, в разі виконання припису, може істотно ускладнити поновлення прав та інтересів заявника, у разі визнання рішення та припису НАЗК незаконними та скасування їх судом.

Заявник зазначає, що відповідно до п. 2 розділу 3 Порядку оформлення протоколів про адміністративне правопорушення та внесення приписів Національним агентством з питань запобігання корупції, затвердженого рішенням НАЗК № 5 від 09.06.2016 року, припис Національного агентства є обов`язковим до виконання. Про результати виконання припису Національного агентства посадова особа, якій його адресовано, інформує Національне агентство упродовж десяти робочих днів з дня одержання припису.

Відповідно до п. 5 розділу 3 вказаного Порядку у разі невиконання припису Національного агентства протягом десяти робочих днів з дня його надсилання (вручення) уповноважена особа Національного агентства складає протокол про адміністративне правопорушення, що передбачено частиною першою статті 188-46 КУпАП, за невиконання припису.

Як зазначає заявник, оскільки оскарження рішення та припису НАЗК в порядку позовного провадження в адміністративному суді займе більш ніж 10 днів, а невиконання припису і неповідомлення про його виконання поза встановлений строк тягне за собою адміністративну відповідальність, то невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити його ефективний захист.

Заявник вказує, що рішення та припис НАЗК ним було отримано 23.05.2019 року, а тому в разі незастосування заходів забезпечення позову до 02.06.2019 року з боку НАЗК буде ініційовано питання щодо притягнення заявника до адміністративної відповідальності.

Дослідивши заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, суд дійшов висновку про те, що спосіб забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення та припису Національного агентства з питань запобігання корупції № 1428 від 17.05.2019 "Про внесення припису про порушення вимог законодавства щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших порушень закону" до набрання законної сили рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання незаконним та скасування рішення № 1428 від 17.05.2019 року та припису № 1428 від 17.05.2019 року, є фактично вирішенням спору по суті на час розгляду справи у суді, що є неприпустимим.

Аналогічний правовий висновок викладений в абзаці 4 пункту 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України № 2 від 06 березня 2008 року, суть якого зводиться до неприпустимості забезпечення позову у спосіб, завдяки якому судом фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті, оскільки це не відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Також суд зауважує, що очевидні ознаки протиправності рішення НАЗК № 1428 від 17.05.2019 року та припису № 1428 від 17.05.2019 року відсутні, оскільки заявником у поданій суду заяві про забезпечення позову не наведено жодного обгрунтування, яке вказує на протиправність рішення НАЗК № 1428 від 17.05.2019 року та припису № 1428 від 17.05.2019 року.

Тобто, на даному етапі суд позбавлений можливості встановити наявність очевидних ознак протиправності рішення НАЗК № 1428 від 17.05.2019 року та припису № 1428 від 17.05.2019 року.

Суд наголошує, що відповідно до приписів чинного законодавства, у випадку звернення сторони з вимогою про забезпечення позову, заявник повинен обґрунтувати причини звернення із такою вимогою. З цією метою обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Вживаючи заходів забезпечення позову у вказаний заявником спосіб до вирішення справи по суті (до встановлення протиправності або правомірності прийняття оскаржуваного рішення та припису), суд фактично усуне всі наслідки, які на його підставі були застосовані до позивача, що у даному випадку є неприпустимим, оскільки порушує принцип рівності сторін, регламентований статтею 8 Кодексу адміністративного судочинства України.

Крім того, заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Так, суд не може взяти до уваги доводи заявника, що у зв`язку з невиконанням рішення НАЗК № 1428 від 17.05.2019 року та припису № 1428 від 17.05.2019 року відносно нього може бути складено протокол про адміністративне правопорушення уповноваженою особою Національного агентства, оскільки, на переконання суду, такі обставини знаходяться поза межами виконання рішення суду або ефективного захисту судом прав та законних інтересів заявника або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у межах адміністративного спору між заявником та НАЗК щодо визнання незаконним та скасування рішення № 1428 від 17.05.2019 року та припису № 1428 від 17.05.2019 року.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що заявником не доведено необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням приписів частини 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому у суду відсутні законні підстави для ухвалення судового рішення про забезпечення позову.

Керуючись статтями 150, 151, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 про зупинення дії рішення та припису Національного агентства з питань запобігання корупції № 1428 від 17.05.2019 "Про внесення припису про порушення вимог законодавства щодо етичної поведінки, запобігання та врегулювання конфлікту інтересів, інших порушень закону" до набрання законної сили рішенням у справі за позовом ОСОБА_1 до Національного агентства з питань запобігання корупції про визнання незаконним та скасування рішення № 1428 від 17.05.2019 року та припису № 1428 від 17.05.2019 року, - відмовити.

2. Копію ухвали надіслати (видати) заявнику.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або у судовому засіданні у разі неявки учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст ухвали складено 28.05.2019 р.

Суддя Кушнова А.О.