Справа № 447/1115/19
Суддя: Головатий А. П.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/447/35/19
Справа №447/1115/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

30.05.2019 Миколаївський районний суд Львівської області у складі судді Головатого А.П., за участю секретаря судового засіданні Войтович О.М.,

розглянув у м. Миколаїв Львівської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївського районного відділення Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання неправомірним та скасування рішення про примусове повернення за межі України,

представник відповідача Ярощук Ю.В.,

Процесуальні дії у справі.

Провадження у справі відкрито судом 21.05.2018 на підставі позовної заяви ОСОБА_1 . Позивач просить визнати неправомірним та скасувати рішення про примусове повернення за межі України від 10.05.2019. В обгрунтування позову наводить таке. 18.04.2018 позивач прибув на територію України та до цього часу території України не покинув. Позивач має громадянство РФ, однак, він народився на території України та тут у нього проживає мама. Батько позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мати позивача потребує стороннього догляду, оскільки перенесла інсульт. Оскаржуваним рішенням відповідач вирішив примусово повернути позивача в Російську Федерацію. Таке рішення слід скасувати, оскільки воно не грунтується на вимогах чинного законодавства.

Представник відповідача відзиву на позовну заяву не подав, однак, у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, пояснив, що позивач усно звертався в міграційну службу та з`ясовував, які документи потрібні для продовження строку перебування на території України. Він отримав відповідну консультацію, однак, документів не подавав.

Суд встановив.

Позивач народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в с АДРЕСА_1 Жидачівського району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про народження від 05.07.2018 серії НОМЕР_1 , та є громадянином Російської Федерації, що стверджується його паспортом НОМЕР_2 НОМЕР_3 .

Батько позивача ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Демидів Жидачівського району Львівської області, що стверджується свідоцтвом про смерть від 25.12.2018 серії НОМЕР_4 .

Мати позивача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає на АДРЕСА_2 разом з позивачем, що стверджується копією її паспорта та копією будинкової книги. Згідно з довідкою, виданою амбулаторією сімейної медицини, мати позивача у 2006 році перенесла ішемічний інсульт, крім цього хворіє також і іншими захворюваннями у зв`язку з чим потербує стороннього догляду з 25.09.2018 по 25.03.2019.

Згідно з постановою від 08.05.2019 на позивача накладене адміністративне стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП (за перевищення дозволеного строку перебування на території України).

Відповідно до рішення Миколаївського РВ ГУ ДМС України у Львівській області від 10.05.2019, встановлено, що позивач прибув на територію України 18.04.2018, перевищив строк перебування на території України, ухилявся від виїзду з України, тому, вирішено примусово повернути позивача за межі України та зобов`язати його до 09.06.2019 покинути територію України.

Оцінка суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскаржуване рішення прийняте відповідачем у межах його повноважень та у спосіб визначений законами України, з використанням повноваження з метою з якою воно надано.

Позивач стверджує, що для прийняття рішення про примусове повернення у відповідача були відсутні законні підстави.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" іноземець може бути примусово повернутий в країну походження, якщо його дії порушують законодавство про правовий статус іноземців.

Статтею 3 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" встановлено, що іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Пунктом 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затв. постановою КМ України від 15 лютого 2012 р. № 150, визначено строки перебування іноземців на території України. Визначений п.2 Порядку строк позивач порушив.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" передбачено можливість продовження строку перебування іноземця на території України, однак, позивач своїм правом на продовження строку перебування не скористався і у судовому засідання не навів поважних причин чому саме.

Таким чином, суд встановив, що позивач порушив законодавство про правовий статус іноземців і правова підстава для ухвалення оскаржуваного рішення у відповідача була.

Позивач стверджує, що не може залишити територію України, оскільки його мати хворіє та потребує стороннього догляду. Однак, з долучених до позовної заяви документів встановлено, що стан здоров`я матері позивача погіршився ще у 2006 році, внаслідок ішемічного інсульту. Позивач приїхав на територію України лише у березні 2018 року. У долученій до матеріалів справи довідці зазначено, що мати позивача потребувала стороннього догляду у період з 25.09.2018 по 25.03.2019. Зазначений період закінчився. Тому, суд відхиляє доводи позивача у цій частині і вважає, що рішення прийнято відповідачем добросовісно, розсудливо та своєчасно.

Враховуючи наведене, у задоволенні позову слід відмовити, оскільки оскаржуване рішення відпоівдає вимогам ст.2 КАС України.

Керуючись ст. 288, 246 КАС України, суд,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до Миколаївського районного відділення Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання неправомірним та скасування рішення про примусове повернення за межі України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський районний суд Львівської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Позивач - ОСОБА_1 , громадянин РФ, місце перебування: АДРЕСА_2 .

Відповідач - Миколаївське районне відділення Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, місцезнаходження: вул. Чайковського, 18, м. Миколаїв, Львівської області.

Суддя Головатий А. П.