Справа № 496/2429/15-а
Суддя: Коваленко Н.В.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

28 травня 2019 року

Київ

справа №496/2429/15-а

провадження №К/9901/7485/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача Коваленко Н.В., суддів: Берназюка Я.О., Желєзного І.В., розглянувши в письмовому провадженні в касаційному порядку справу за позовом ОСОБА_1 до голови Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області ОСОБА_3 про визнання протиправним і скасування розпорядження, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на постанову Одеського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: Жука С.І., Потапчука В.О., Семенюка Г.В. від 26 січня 2016 року,

УСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до голови Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області ОСОБА_3 , у якому просила визнати протиправним та скасувати розпорядження Великодальницького сільського голови ОСОБА_3 від 03 лютого 2015 року № 12 «Про анулювання довідок».

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2. Постановою Біляївського районного суду Одеської області від 26 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

3. Рішення суду мотивовано тим, що оспорюване розпорядження є актом індивідуальної дії, вичерпало свою дію фактом виконанням, а тому скасуванню не підлягає.

4. Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2016 року постанову суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Великодальницького сільського голови ОСОБА_3 від 03 лютого 2015 року № 12 «Про анулювання довідок».

5. Рішення суду мотивовано тим, що оспорюване розпорядження є актом індивідуальної дії, вичерпало свою дію фактом виконанням, а тому воно є незаконним та таким, що прийнято з перевищенням наданих відповідачу повноважень.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

6. Не погоджуючись з судовим рішенням суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ОСОБА_2

звернувся із касаційною скаргою, у якій просить його скасувати та залишити в силі постанову суду першої інстанції.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДАМИ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

7. Судами попередніх інстанцій встановлено, що для оформлення права на спадщину Великодальницькою сільською радою Біляївського району Одеської області ОСОБА_1 . видано довідки № 2388 від 23 травня 2014 року та № 3077 від 18 липня 2014 року про місце проживання.

03 лютого 2015 року головою Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області прийнято розпорядження «Про анулювання довідок», яким вирішено:

1. Анулювати довідку № 2388 від 23 травня 2014 року, видану Великодальницькою сільською радою Біляївського району Одеської області ОСОБА_1 з приводу місця проживання ОСОБА_1 на день смерті її матері ОСОБА_4 ;

2. Анулювати довідку № 3077 від 18 липня 2014 року, видану Великодальницькою сільською радою Біляївського району Одеської області ОСОБА_1 з приводу місця проживання ОСОБА_5 на день смерті його матері ОСОБА_4

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

8. Касаційна скарга ОСОБА_2 обґрунтована тим, що довідки, анульовані оспорюваним розпорядженням не є ні рішенням ні ненормативним правовим актом органу місцевого самоврядування органу, а тому застосування судами Рішення Конституційного Суду України від 16.04.2009р. №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування), є безпідставним. Вказує на незаконність довідок № 2388 від 23 травня 2014 року та № 3077 від 18 липня 2014 року, виданих ОСОБА_1 з приводу місць проживання.

9. Інші учасники справи своїх доводів на касаційну скаргу на надіслали.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

10. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

11. Згідно із частиною другою статті 2 КАС України (тут і далі - у редакції, чинній на час звернення позивача до суду та розгляду справи судами) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

12. На підставі пункту 7 частини першої статті 3 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

13. Відповідно до частини другої статті 4 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

14. Пунктом 1 частини другої статті 17 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

15. Наведені норми узгоджуються з положеннями статей 2, 4 та 19 КАС України (у редакції, чинній з 15 грудня 2017 року), якими визначено завдання та основні засади адміністративного судочинства, зміст публічно-правового спору та справи, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

16. Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

17. Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

18. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

19. Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

20. Як установлено матеріалами справи, спірні правовідносини пов`язані із правомірністю набуття права на спадщину та отриманням позивачем свідоцтва про право на спадщину, яке було видано на підставі довідок Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області про місця проживання, анульованих оспорюваним розпорядженням.

21. За правилами пункту 1 частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду та розгляду справи судами) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

22. Згідно з пунктом 10 частини другої статті 16 Цивільного кодексу України до способів захисту цивільних прав та інтересів належить визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

23. При цьому визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі з обов`язком суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій, бездіяльності чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного (господарського) судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції.

24. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2018 року (справа № 761/33504/14-а), від 18 квітня 2018 року (справа № 802/950/17-а), від 14 листопада 2018 року (справа № 826/240/16).

25. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року (справа 145/797/15-ц) викладено правову позицію про те, що якщо в результаті прийняття рішення особа набуває або позбувається речового права, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

26. У справі, яка розглядається, позивач обґрунтувала вимогу про скасування рішення органу місцевого самоврядування наявністю у неї існуючого речового права на спадкове майно відповідно до свідоцтва про права на спадщину за законом.

27. Оскільки орган місцевого самоврядування прийняв рішення про анулювання довідок про місце проживання осіб, які надавались для оформлення спадщини, то у цьому випадку обраний ОСОБА_1 спосіб захисту спрямований на відновлення її порушеного приватного (речового) права на спадкове майно, на яке нею отримано свідоцтво про право на спадщину за законом.

28. Виходячи з наведених норм, можна зробити висновок, що здійснення захисту такого цивільного права, як і встановлення його існування, не віднесено до компетенції адміністративного суду.

29. Частиною першою статті 354 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що порушення правил юрисдикції адміністративних судів, визначених статтею 19 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

Оцінка доводів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

30. Беручи до уваги наведене й ураховуючи суть спірних правовідносин, правовий статус учасників справи, колегія суддів дійшла висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню, а провадження у справі закриттю, оскільки правовідносини у цій справі мають вирішуватися в порядку цивільного судочинства.

Керуючись статтями 339, 341, 345, 354, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Постанову Біляївського районного суду Одеської області від 26 листопада 2015 року та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 26 січня 2016 року - скасувати.

Провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до голови Великодальницької сільської ради Біляївського району Одеської області ОСОБА_3 про визнання протиправним і скасування розпорядження - закрити.

Роз`яснити право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н. В. Коваленко

Суддя Я. О. Берназюк

Суддя І.В. Желєзний