Справа № 0440/5537/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

21 травня 2019 року м. Дніпросправа № 0440/5537/18

Суддя Третього апеляційного адміністративного суду Панченко О.М., перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 р. в адміністративній справі №0440/5537/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

встановив:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 р. позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, скаржник оскаржив його в апеляційному порядку.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.01.2019 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику згідно з п. 1 ч. 4 ст. 298 КАС України.

13.02.2019 року скаржник вдруге оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.03.2019 р. відмовлено управлінню у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, апеляційну скаргу залишено без руху та надано строк десять днів з моменту отримання заявником копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом направлення до суду апеляційної інстанції документу про сплату судового збору в розмірі 1057,20 грн.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.04.2019 р. відмовлено скаржнику у задоволенні клопотання про продовження процесуального строку на усунення недоліків та повернуто йому апеляційну скаргу.

26.04.2019 року скаржник втретє оскаржив рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі скаржник також заявив клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

В обґрунтування клопотання скаржник зазначає, що копію оскарженого рішення отримав 06.12.2018 року та 29.12.2018 року направив апеляційну скаргу до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд. Апеляційну скаргу отримано Дніпропетровським окружним адміністративним судом 04.01.2019 року.

14.01.2019 року апеляційна скарга скаржника надійшла до Третього апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 18.01.2019 року апеляційну скаргу повернуто скаржнику на підставі п. 1 ч. 4 ст. 298 КАС України. Ухвалу суду від 18.01.2019 року скаржник отримав 12.02.2019 року.

13.02.2019 року скаржником виправлено помилки в апеляційній скарзі та повторно направлено апеляційну скаргу від 13.02.2019 року за вих. № 526/08-06/13 до Третього апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.03.2019 року апеляційну скаргу скаржника від 13.02.2019 року залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, а саме для сплати судового збору. Ухвалу суду від 01.03.2019 року отримано скаржником 12.03.2019 року.

20.03.2019 року скаржником надано до Третього апеляційного адміністративного суду клопотання про подовження терміну сплати судового збору у зв`язку із проведенням дій щодо виділення коштів на сплату судового збору (копія клопотання від 19.03.2019 року та копія фіскального чеку від 20.03.2019 року додаються).

23.04.2019 року скаржником проведено сплату судового збору в сумі 1057 грн. 20 коп., про що свідчить платіжне доручення № 1821 від 23.04.2019 року.

26.04.2019 року скаржником проведено моніторинг судової справи № 0440/5537/18 в Єдиному державному реєстрі судових рішень та встановлено, що ухвалою суду від 16.04.2019 року у задоволенні клопотання про подовження процесуального строку на усунення недоліків відмовлено та апеляційну скаргу повернуто управлінню. Ухвала суду від 16.04.2019 року на адресу скаржника не надходила.

Зазначені обставини, на думку скаржника, свідчать про поважність причин подання апеляційної скарги після спливу строків, встановлених ст. 295 КАС України.

Розглянувши зазначене клопотання, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, оскаржене рішення прийнято в порядку письмового провадження 21.11.2018 року. Апеляційну скаргу надіслано скаржником до суду першої інстанції 26.04.2019 року, тобто після спливу строків, встановлених ч. 1 та ч. 2 ст. 295 КАС України.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

На думку суду, держава, приймаючи певні правові норми щодо сплати судового збору, взяла на себе відповідні зобов`язання щодо його сплати при зверненні до суду суб`єктів владних повноважень.

Слід зазначити й про те, що одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Обов`язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин (у тому числі органами державної влади) своїх прав та обов`язків, передбачених законами України.

У пункті 74 рішення Європейського суду з прав людини "Лелас проти Хорватії" суд звертав увагу на те, що "держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Іншими словами, ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу".

У справі "Рисовський проти України" Європейський суд з прав людини "... підкреслює особливу важливість принципу "належного урядування". Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб. Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси…".

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі" "право на суд" не є абсолютним, воно може обмежуватися державою різноманітними засобами, в тому числі фінансовими.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Слід зазначити, що у постанові від 15 травня 2018 року у справі №804/2979/17 Верховний Суд дійшов висновку, що "у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору податковим органом чи тимчасова відсутність таких коштів. Це пов`язано з тим, що держава має дотримуватись раніше згаданого принципу "належного урядування" та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж".

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ухвали Третього апеляційного адміністративного суду від 18.01.2019 року та від 16.04.2019 року набрали законної сили та в касаційному порядку не скасовані.

Отже, поважних підстав для поновлення строку апеляційного оскарження скаржник не навів.

Відповідно до ч. 3 ст. 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

За таких обставин, апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 р. слід залишити без руху та надати скаржнику строк упродовж десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги.

Керуючись статтями 169, 296, 298 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя, -

ухвалив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 р. у справі №0440/5537/18 залишити без руху.

Надати Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області строк упродовж десяти днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме:

- вказати інші підстави для поновлення строку апеляційного оскарження рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21.11.2018 р.

Роз`яснити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області , що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 299 Кодексу адміністративного судочинства України якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Панченко