Справа № 816/1754/18
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 р. Справа № 816/1754/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2018, повний текст складено 02.11.18 по справі № 816/1754/18

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Полтавській області

про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, у якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 21.12.2017 року № , № , № , № , № , вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 21.12.2017 року № Ф-, № Ф-; від 21.12.2017 року № , № про застосування штрафних санкцій.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник відповідача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, фахівцями Головного управління ДФС у Полтавській області проведена документальна планова виїзна перевірка діяльності ФОП ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2014 року по 31.12.2016 року, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2011 року по 31.12.2016 року.

За результатами перевірки складено акт від 20.11.2017 року № 1522/16-31-13-11- 16/26592064, яким зафіксовано наступні порушення: п. 198.6, ст. 198, п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в сумі 16685 грн., у тому числі грудень 2014 року в сумі 16685 грн.; пп. «б» п.176.2 ст.176 розділу IV Податкового кодексу України, Наказ міністерства фінансів України №4 від 13.01.2015 р. Про затвердження форми Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку та Порядку заповнення та подання агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а саме при поданні до Хорольського відділення Лубенської ОДПІ (Хорольської ОДПІ) ГУ ДФС у Полтавській області податкових розрахунків сум доходів, нарахованих (сплачених) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (форми 1 ДФ) за 4 кв. 2014р., 1- 4 кв. 2015р., 1-4 кв. 2016р. до податкових розрахунків не включалась суми поверненої безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, суми виплачені платникам податків на карткові рахунки та суми сплачені фізичним особам - підприємцям за придбану продукцію (надані послуги); абз.2 п.1 ч.1 ст.4, пп.1 п.1 ст.7, ч. 5,7 ст.8, ст.9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, у результаті чого занижено єдиний внесок із суми заробітної плати, нарахованої роботодавцем, відповідно до класу професійного ризику виробництва (37,66%) за 2014 - 2015 роки та 22% за 2016 рік в сумі 3358,52 грн., та занижено єдиний внесок з сум заробітної плати, на які нараховується єдиний внесок, нарахованої особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту); п. 2 ч. 1 ст. 7 та ч. 11 ст. 8, ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010р. No2464-VI у результаті чого занижено єдиний внесок у сумі 60090,97 грн.; пп. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14, ст. 18, пп. 163.1.1, 163.1.2 ст. 163, п.п. 168.1.1 п. 168.1 ст. 168, п. 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податкове зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб із сум доходів неоформлених належним чином найманих працівників в сумі 1592,28 грн.; п.п. 1.1, п.п. 1.2, п.п.1.3, п.п. 1.4, п.п.l.5 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» Податкового Кодексу України в результаті чого занижено військовий збір із сум доходів неоформлених належним чином найманих працівників у сумі 150,96 грн.; не утримано та не перераховано до бюджету військовий збір при виплаті сум доходів на карткові рахунки платників податків в сумі 850,86 грн.; п. 44.6 ст. 44, п. 177.2 п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України, в результаті чого занижено податок на доходи фізичних осіб у загальній сумі 28139,06 грн.; п.п. 1.1, п.п. 1.2, п.п. 1.4, п.п. l.5 п. 161 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» Податкового Кодексу України, в результаті чого занижено військовий збір у сумі 2597,59 грн.; пп. 16.1.2. п. 16.1 ст. 16 п. 177.10 ст. 177 Податкового Кодексу України, ст. 128 п. 6 Господарського кодексу України, а саме не належне ведення обліку доходів та витрат за 2015 р., що призвело до включення до декларації про майновий стан і доходи неправдивих даних.

На підставі зазначеного акту перевірки Головним управлінням ДФС у Полтавській області винесено податкове повідомлення-рішення від 21.12.2017 року № , яким застосовано штрафну фінансову санкцію у сумі 510 грн.; податкове повідомлення-рішення від 21.12.2017 року №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 1828,41 грн., з яких 1001,82 грн. - за основним платежем, 733,10 грн. - за штрафними санкціями, 93,50 грн. - пеня; податкове повідомлення-рішення від 21.12.2017 № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб на 18463,86 грн., з яких 10361,28 грн. - за основним платежем, 7752,69 грн. - за штрафними санкціями, 349,89 грн. - пеня; податкове повідомлення-рішення від 21.12.2017 №, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування на 35173,83 грн., з яких 28139,06 грн. - за основним платежем, 7034,77 грн. - за штрафними санкціями; податкове повідомлення-рішення від 21.12.2017 № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з військового збору на 3246,99 грн., з яких 2597,59 грн. - за основним платежем, 694,4 грн. - за штрафними санкціями; вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 21.12.2017 №Ф- в сумі 3621,62 грн.; вимогу про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску від 21.12.2017 №Ф- в сумі 60090,97 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно неврахованого єдиного внеску від 21.12.2017 № в сумі 1810,81 грн.; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно неврахованого єдиного внеску від 21.12.2017 № в сумі 12018,19 грн.

Зазначені податкові повідомлення-рішення та вимоги про сплату боргу оскаржені позивачем у адміністративному порядку, та за наслідком розгляду скарги ДФС України рішенням від 20.02.2018 № 2497/0/99-99-11-02-02-25 скаргу позивача залишила без задоволення, а вказані рішення - без змін, рішенням ДФС України віл 22.03.2018 №4022/0/99-99-11-02-01-14 скаргу позивача в частині оскарження податкових повідомлень-рішень залишено без задоволення, а вказані рішення - без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач як суб`єкт владних повноважень довів правомірність прийнятих ним рішень.

Колегія суддів погоджується із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Висновки податкового органу щодо допущених позивачем порушень ґрунтуються на даних перевірки стосовно завищення витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів за 2015 рік у сумі 173172,82 грн., позивачем отримано дохід за транспортні послуги, які надано у 2014 році від ряду контрагентів у 2015 році.

При поданні податкової декларації з податку на додану вартість за грудень 2014 року позивачем до складу податкового кредиту включено ПДВ в сумі 16685,00 грн. по ДП "ДГ ім.9 січня" Інститут свинарства і АПВ НААН України" згідно податкових накладних № 660 від 24.12.2014, № 661 від 25.12.2014, №662 від 26.12.2014.

Відповідно до п. 44.6 ст. 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 статті 44 платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника.

При проведенні перевірки не надано договір поставки, укладений із ДП "ДГ ім.9 січня" Інститут свинарства і АПВ НААН України", видаткових накладних, документів на оплату чи інших будь - яких документів на підтвердження факту придбання дизельного пального у зазначеного постачальника.

Також не встановлено факту передачі дизельного палива від продавця до покупця, не надано документи, по яких відбувався рух товару, а саме: документів, що підтверджують прийняття, оприбуткування та відвантаження товарно-матеріальних цінностей.

Відповідно до п. 6.1 Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики, Міністерства економіки України. Міністерства транспорту та зв`язку, Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 02.09.2008 за № 805/15496 (надалі Інструкція), на всіх підприємствах ведеться облік нафти і нафтопродуктів із записом у журналі реєстрації проведення вимірювань нафтопродуктів (нафти) у резервуарах за формою N 7-НП (додаток 6) (на НПЗ у спеціальних регістрах складського обліку) для кожного резервуара з відображенням усіх технологічних операцій, що здійснюються кожною зміною.

Сторінки журналу нумеруються, шнуруються і скріплюються печаткою та підписом керівника підприємства (організації).

Згідно з п.14.4 Інструкції матеріально відповідальні особи підприємств (за винятком НПЗ) ведуть кількісний облік нафти та нафтопродуктів у товарній книзі кількісного руху нафтопродуктів (нафти) за формою NЗ 1-НП (додаток 34), у якій зазначаються надходження і відпуск нафтопродуктів за день, а також їх залишки на кінець дня.

Для посилення контролю за станом приймання, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів матеріально відповідальні особи ведуть журнал обліку надходження нафти і нафтопродуктів за формою № 6-НП і журнал вимірювання нафти і нафтопродуктів у резервуарах за формою № 7-НП.

Згідно ІС «Податковий блок» видами діяльності ДП «ДГ ім.9 січня» інститут свинарства і АПВ НААН України» не визначено здійснення діяльності пов`язаної із реалізації пального.

Отже, не знайшло підтвердження придбання дизельного пального у ДП «ДГ ім.9 січня» інститут свинарства і АПВ НААН України» у 2014 році на суму 100110,00 грн.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи (документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення), які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Дія контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Статтею 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, будь-які документи (у тому числі договори, накладні, рахунки тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції.

Якщо ж фактичного здійснення господарської операції не було, відповідні документи не можуть вважатися первинними документами для цілей ведення податкового обліку навіть за наявності всіх формальних реквізитів таких документів, що передбачені чинним законодавством.

З урахуванням викладеного, для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

На підтвердження витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів за 2015 рік у сумі 83056,67 грн., що надійшли за транспорті послуги, які надані у 2014 році, позивачем не надано первинних документів.

Також, позивачем до складу витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів включено вартість придбаного й оплаченого пального на суму 1443269,78грн. (за виключенням неоплаченого дизпалива на суму 90000 грн., без ПДВ 75000 грн).

Станом на 31.12.2015 року позивачем не отримано дохід від здійснення транспортних послуг у поточному 2015 році у сумі 312700 грн. (без ПДВ 260583,33 грн.).

Відповідно до наданих первинних документів, зокрема, товарно-транспортних накладних, накладних на придбання дизельного пального, зареєстрованих в ЄРПН податкових накладних, враховуючи норми Наказу Міністерства транспорту України від 10 лютого 1998 року N 43 «Про затвердження Норм витрат палива і мастильних матеріалів на автомобільному транспорті» із змінами та доповненнями, ваги вантажів, що перевозилися, відстані між пунктом навантаження та розвантаження, відстані до пункту навантаження та розвантаження тощо, собівартість транспортних послуг на суму 257250 грн. без ПДВ, за які рахується дебіторська заборгованість, в частині використаного дизельного пального складає 165116,15 грн.

ФОП ОСОБА_1 включено до складу витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, вартість придбаного та оплаченого дизельного пального у сумі 90116,15 грн., яке використане для надання послуг по перевезенню вантажів замовникам та за які платник податків не отримав дохід у звітному 2015 році на суму 257250 грн.

Відповідно до п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно з п. 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності.

Оскільки витрати, що формують собівартість реалізованих товарів, визначаються витратами того звітного періоду, в якому визнано доходи від реалізації таких товарів (надання послуг), то відповідно платником неправомірно включено вартість дизельного палива у сумі 90116,15 грн., яке використано для надання транспортних послух, оплату за які позивачем не отримано у 2015 році.

Виручкою фізичної особи-підприємця вважається дохід, отриманий у грошовій та негрошовій формі, датою при формуванні загального оподатковуваного доходу є дата фактичного надходження коштів на банківський рахунок (у касу) або отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів.

Отже, позивачем занижено чистий оподатковуваний дохід у перевіряємому періоді у загальному розмірі 173172,82 грн., що призвело до заниження суми податкового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб на 28139,06 грн.

Крім того за висновками податкового орану позивачем у грудні 2014 року, лютому 2015 року, березні 2015 року, квітні 2015 року та травні 2016 року на час виконання (надання) послуг з перевезення вантажів автотранспортними засобами використовувалась праця найманих працівників, що не оформлені належним чином, внаслідок чого недоотримано податок з доходів фізичних осіб.

Відповідно до п. 176.2 ст.176 Податкового кодексу України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зокрема, зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; r) нести відповідальність у випадках, визначених цим Кодексом.

Порядок заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (далі - Порядок), затверджений Міністерством фінансів України від 13.01.2015 №4 і зареєстрований в Мін`юсті України 30.01.2015 за № 111/26556.

Пунктом 1.2 розділу І Порядку заповнення та подання палатковими агентами податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку, встановлено, що дія цього Порядку поширюється на податкових агентів, а саме: юридичних осіб (їх філії, відділення, інші відокремлені підрозділи), самозайнятих осіб, представництва нерезидентів - юридичних осіб, інвесторів (операторів) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати. надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) нараховують (виплачують, надають) доходи фізичній особі та/або зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі.

Так, при проведенні перевірки позивачем не надано трудових договорів чи інших документів, які б підтверджували належне оформлення трудових відносин між платником та водіями.

Також, встановлено виплату позивачем коштів громадянам в безготівковій формі шляхом перерахувань на карткові рахунки платників податків без утримання податку на доходи фізичних осіб, а саме: з розрахункового рахунка № НОМЕР_1 , відкритому в ПОЛТ.ГРУ ПАТ КБ "Приватбанк", м. Полтава перераховувались кошти на карткові рахунки фізичних осіб на загальну суму 56724 грн.

Згідно з п.п. 162.1.1 п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України платниками податку є, зокрема, фізичні особи - резиденти, які отримують доходи з джерела їх походження в Україні.

Підпунктом 164.2.1 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України визначено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту).

Заробітна плата для цілей розділу IV Податкового кодексу України - це основна та додаткова заробітна плата, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, які виплачуються (надаються) платнику податку у зв`язку з відносинами трудового найму згідно із законом (пп.14.1.48 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України).

Відповідно до п.п. 14.1.180 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Підпунктом 168.1.1 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України передбачено, що податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до п.п. 168.1.2 п. 168.1 ст. 168 Податкового кодексу України податок сплачується (перераховується) до бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до бюджету.

Пунктом 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України передбачено, що особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Крім того, позивачем в порушення пп.14.1.180 п. 14.1 ст. 14, ст. 18, пп. 163.1.1, 163.1.2 ст. 163, п. 171.1 ст. 171 Податкового кодексу України при виплаті громадянам доходів недоутримано податок на доходи фізичних осіб в сумі 1592,28 грн.

Вказане порушення призвело до заниження суми заробітної плати, на яку нараховуються єдиний внесок на 10064 грн.

ФОП ОСОБА_1 при виплаті доходів недоутримано податок на доходи фізичних осіб в сумі 10210,32 грн. в порушення пп.14.1.180 п. 14.1 ст. 14, ст. 18, пп. 163.1.1, 163.1.2 ст. 163, п. 171.2 ст. 171, п.п.168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України.

Крім того, встановлено заниження позивачем єдиного внеску за 2015 рік в сумі 60090,97 грн. та єдиного внеску із сум заробітної плати, особам, які працюють на умовах трудового договору, за 2014 - 2016 роки на загальну суму 3621,62 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є: фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування; фізичні особи - підприємці, зокрема ті, які використовують працю інших осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством про працю, чи за цивільно-правовим договором (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1. ст. 7 Закону № 2464 єдиний внесок нараховується, для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток); для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України "Про оплату праці", та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску.

Платники єдиного внеску, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця. Платники єдиного внеску, зазначені у пункті. 4 частини першої статті 4 цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом є недоїмкою та стягується з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закону орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Згідно з п. 3 ч. 11 ст. 25 Закону за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску до 01 січня 2015 року орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску штраф у розмірі 5 відсотків, а після 01 січня 2015 року - 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більше як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Судовим розглядом також встановлено, що внаслідок порушень п.п.1.1, п.п.1.2, п.п.1.4,п.п.1.5 п.161 підрозділу 10 розділу ХХ «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України, ФОП ОСОБА_1 занижено визначення військового збору у загальному розмірі 3599,41 грн.

Відповідно до п.161 Перехідних положень Податкового кодексу України тимчасово до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України встановлено військовий збір. Платниками військового збору є особи, визначені п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України.

Відповідно до пп.162.1.1. п.162.1 ст.162 Податкового кодексу України платником збору є фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи.

Відповідно до пп.163.1.1. п.163.1 ст.162 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. п.177.2 Кодексу зазначено, що об`єктом оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним Нарахування. утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюється у порядку. встановленому ст. 168 Кодексу, за ставкою 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, відповідно до пп.161 .1.3 п.161 Кодексу.

Об`єктом оподаткування військовим збором відповідно до ст. 163, ст. 177 Податкового кодексу України є чистий оподатковуваний дохід. Відповідальним за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є ФОП ОСОБА_1 .

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, що оскаржувані рішення Головного управління ДФС у Полтавській області прийняті правомірно та є такими, що не підлягають скасуванню.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин; в них повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновок суду щодо встановлених обставин і правові наслідки є правильними, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Статтею 316 КАС України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 по справі № 816/1754/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов
Постанова складена в повному обсязі 28.05.19.