Справа № 460/1253/19
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

з питань забезпечення позову

29 травня 2019 року м. Рівне №460/1253/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши клопотання державного реєстратора Сапожинської сільської ради Корецького району Рівненської області ОСОБА_1 з питань забезпечення адміністративного позову по справі за позовом державного реєстратора Сапожинської сільської ради Корецького району Рівненської області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Управління акредитації, контролю та моніторингу суб`єктів державної реєстрації Департаменту державної реєстрації та нотаріату про визнання незаконним та скасування наказу, зобов`язання вчинення певних,

В С Т А Н О В И В :

28.05.2019 до Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява державного реєстратора Сапожинської сільської ради Корецького району Рівненської області ОСОБА_1 до Міністерства юстиції України, Управління акредитації, контролю та моніторингу суб`єктів державної реєстрації Департаменту державної реєстрації та нотаріату про визнання протиправним та скасування наказу Міністерства юстиції України № 894/5 від 20.03.2019 «Про тимчасове блокування доступу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», зобов`язання Державного підприємства «Національні інформаційні системи» відновити доступ державного реєстратора Сапожинської сільської ради Корецького району Рівненської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

28.05.2019, одночасно із позовом, позивачем подано заяву про забезпечення позову.

Як слідує із поданої заяви про забезпечення позову, заявник стверджує, що наразі існує очевидна небезпека заподіянню шкоди правам, свободам та законним інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі по суті, оскільки, оскаржуваний Наказ Міністерства юстиції України є діючим та таким, що винесений з порушенням чинного законодавства, а відтак позивач не має можливості здійснювати повноваження державного реєстратора передбачені ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Посилається на постанову Верховного Суду у справі № 826/15847/17 від 02.05.2018, практику Європейського Суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, зокрема на п. 74 Рішення у справі «Лелас проти Хорватії» і п. 70 рішення у справі «Рисовський проти України». Звертає увагу суду на те, що зупинення дії спірного наказу, а також вказує, що відновлення доступу до державного реєстру речових прав на нерухоме майно не призведе до порушення прав інших осіб, і напроти, якщо відмовити в застосуванні таких заходів забезпечення позову, даний наказ буде діяти і в тому випадку, якщо суд задовольнить позовні вимоги до набрання законної сили таким рішенням суду в силу строків розгляду справи судом, цілком імовірно пройде термін дії блокування доступу до реєстру і вказане рішення суду втратить свою актуальність і не відновить порушене право, відтак зазначене підтверджує існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди особистим правам, свободам інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі і тому захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів. Додатково зазначає про те, що сам наказ містить текст «тимчасово заблокувати доступ державного реєстратора Сапожинської сільської ради Корецького району Рівненської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 4 (чотири) місяці», отже в разі вжиття заходів забезпечення позову його дія буде лише зупинена на строк розгляду справи судом, і в разі відмови судом в позові його дію буде автоматично відновлено. Відтак, на думку заявника, такий спосіб забезпечення позову відповідатиме вимогам закону щодо заявленим позивачем позовним вимогам, та не несе в собі жодних можливих порушень прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб. Просить вжити заходів забезпечення позову шляхом: 1. Зупинення дії Наказу Міністерства юстиції України від 20.03.2019 № 894/5 «Про тимчасове блокування доступу до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно», яким було вирішено тимчасово заблокувати доступ державного реєстратора Сапожинської сільської ради Корецького району Рівненської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно строком на 4 (чотири) місяці; 2. Зобов`язання, до набрання законної сили рішенням суду по суті у даній справі, Державне підприємство «Національні інформаційні системи» відновити доступ державного Сапожинської сільської ради Корецького району Рівненської області ОСОБА_1 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Так, інститут забезпечення позову регламентований ст.ст. 150-158 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), які закріплюють порядок розгляду заяв, клопотань про забезпечення позову, підстави для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а також способи забезпечення позову в адміністративному процесі, зокрема ст. 150, 151 вказаного Кодексу.

За правилами частини першої статті 154 КАС України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглянувши у вказаний строк заяву про забезпечення позову, суд враховує наступне.

Відповідно до ст.150 КАС України, забезпечення позову допускається, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Частиною 1, 2 статті 151 КАС України встановлено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

Суд звертає увагу на те, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття судом, до вирішення адміністративної справи по суті позовних вимог, заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача, тобто покликане гарантувати виконання рішення адміністративного суду і спрямоване на забезпечення принципу обов`язковості судових рішень.

Зазначені в ст.150 КАС України підстави забезпечення позову, є оціночними, тому містять небезпеку для застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог.

Необґрунтоване вжиття таких заходів може призвести до правових ускладнень, значно більших, ніж ті, яким вдалося б запобігти, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд в ухвалі про забезпечення позову повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування фактів та обставин, що можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій суб`єктом, крім того, суд повинен встановити також ознаки очевидності протиправності рішень чи дій суб`єкта, що прийняв таке рішення чи вчинив ці дії з урахуванням доказів наданих заявником на підтвердження своїх вимог.

Подана заявником заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що наказ Міністерства юстиції України є діючим та таким, що винесений з порушенням чинного законодавства, а відтак заявник не має можливості здійснювати повноваження державного реєстратора передбачені ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», тому є необхідність у забезпеченні позову, оскільки існує очевидна небезпека заподіянню шкоди правам, свободам та законним інтересам до ухвалення рішення в адміністративній справі по суті та те, що невжиття заходів по забезпеченню позову може ускладнити або привести до неможливості виконання рішення суду. При цьому, заявник, стверджуючи про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та законним інтересам, не конкретизував у чому проявляється очевидна небезпека заподіяння шкоди та чиї правам свободам та інтересам така небезпека загрожує.

Суд уважає, що наведені обґрунтування є не достатніми та такими, що підтверджують, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Також до заяви не надано будь-яких доказів на підтвердження необхідності забезпечення позову.

Судом також не встановлено будь-яких обставин щодо наявності підстав для забезпечення позову.

Окрім цього, зазначені у заяві про забезпечення позову обставини, можуть бути встановлені виключно в ході судового розгляду адміністративної справи по суті, при перевірці правомірності прийняття спірного рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд наголошує, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав, передбачених ч.2 ст.150 КАС України.

Натомість, вжиття заходів та забезпечення позову, в даному випадку, може свідчити про передчасний висновок суду про протиправність спірного рішення, що не узгоджується з метою застосування правового інституту забезпечення позову.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про відсутність будь-яких об`єктивних даних, з яких можливо зробити висновок, що до моменту ухвалення рішення в справі, невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, тому у забезпеченні позову належить відмовити.

Керуючись статтями 150-157, 243, 248, 256 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У забезпеченні позову за заявою державного реєстратора Сапожинської сільської ради Корецького району Рівненської області ОСОБА_1 в адміністративній справі № 460/1253/19 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Комшелюк Т.О.