Справа № 806/3266/18
Суддя: Тацій Л.В.
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

29 травня 2019 року

Київ

справа №806/3266/18

адміністративне провадження №К/9901/14380/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Тацій Л.В.,

суддів: Рибачука А.І., Стеценка С.Г.,

під час розгляду касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року у справі за його позовом до Головного управління ДФС України в Житомирській області (далі - ГУ ДФС), Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - ГУ ПФУ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Державної податкової адміністрації у Житомирській області правонаступником якого є ГУ ДФС щодо не проведення повного розрахунку станом на 31 грудня 2005 року при звільненні;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ДФС щодо не проведення перерахунку грошового забезпечення на час звільнення, з урахуванням пенсійної надбавки у розмірі 1538 грн 21 коп., а не 726 грн 90 коп.;

- визнати протиправною бездіяльність ГУ ДФС щодо невидачі грошового атестату про розмір грошового забезпечення із включенням сум премії за грудень 2005 року в розмірі 2049 грн 90 коп., суми грошової компенсації за невикористану відпустку у розмірі 6413 грн 08 коп., пенсійної надбавки у розмірі 1538 грн 21 коп.;

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ щодо відмови в перерахунку пенсії без урахування коштів, а саме пенсійної доплати у розмірі 1538 грн 21 коп., грошової компенсації за невикористану відпустку у розмірі 6413 грн 08 коп. та премії за грудень місяць 2005 року у розмірі 2049 грн 90 коп.;

- зобов`язати ГУ ДФС подати до ГУ ПФУ грошовий атестат про розмір грошового забезпечення на час звільнення зі служби з урахуванням пенсійної доплати у розмірі 1538 грн 21 коп., премії за грудень місяць 2005 року у розмірі 2049 грн 90 коп. та грошової компенсації за невикористану відпустку у розмірі 6413 грн 08 коп.;

- зобов`язати ГУ ПФУ перерахувати та виплачувати пенсію за вислугу років в розмірі, що обчислений з урахуванням пенсійної доплати у розмірі 1538 грн 21 коп., премії за грудень місяць 2005 року у розмірі 2049 грн 90 коп., та грошової компенсації за невикористану відпустку у розмірі 6413 грн 08 коп., на підставі нового грошового атестату, з урахуванням індексації;

- зобов`язати ГУ ДФС нарахувати та виплатити суму, що відповідає розміру недоотриманої пенсії за період з 31 грудня 2005 року по день перерахунку пенсії ГУ ПФУ на підставі нового грошового атестату.

Житомирський окружний адміністративний суд рішенням від 07 грудня 2018 року відмовив у задоволенні позову.

Цей же суд ухвалою від 07 грудня 2018 року позовні вимоги у частині визнання протиправними дій ГУ ДФС щодо непроведення повного розрахунку станом на 31 грудня 2005 року при звільненні залишив без розгляду.

Сьомий апеляційний адміністративний суд постановою від 11 квітня 2019 року рішення суду першої інстанції залишив без змін.

Позивач не погодився із рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції і звернувся із касаційною скаргою про їх скасування.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 травня 2019 року визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Тацій Л.В., судді: Рибачук А.І., Стеценко С.Г., касаційна скарга передана судді-доповідачу.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено, що предметом розгляду в цій справі є право на перерахунок пенсійних виплат.

Таким чином, спір у даній справі виник з приводу оскарження фізичною особою дій, бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо перерахунку пенсійних виплат.

Колегія суддів перевірила наведені в касаційній скарзі обґрунтування підстав для задоволення заявлених у ній вимог, дослідила додані до скарги матеріали і дійшла висновку про таке.

Частиною третьою статті 3 КАС передбачено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують норми статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом пункту 3 частини шостої статті 12 КАС для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Таким чином, справа в силу пункту 3 частини шостої статті 12 КАС віднесена до справ незначної складності.

Отже, судові рішення, ухвалені у справах незначної складності, підлягають касаційному оскарженню у виключних випадках, передбачених підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«г» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС.

Характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовча практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, непоодинока кількість справ з подібними позовними вимогами, відсутність ознак, які роблять цю касаційну скаргу відмінною від інших, дають підстави вважати, що судові рішення, які ухвалені у справі № 806/3266/18, як у справі незначної складності, не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Таким чином, оскільки оскаржувані судові рішення прийняті у справі незначної складності, передбачені пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України виняткові обставини відсутні і обґрунтування щодо їх наявності не наведено, у відкритті касаційного провадження у даній справі слід відмовити.

Суд враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, висловлену в ухвалі щодо неприйнятності у справі Азюковська проти України (Azyukovska v. Ukraine) від 09 жовтня 2018 року (заява № 26293/18), в якій заявником оскаржувалась відмова суду касаційної інстанції у відкритті касаційного провадження у зв`язку з віднесенням справи до категорії справ незначної складності. Так, Суд вказав, що застосування критерію малозначності справи у цій справі було передбачуваним, справа розглянута судами двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 грудня 2018 року та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року у справі за його позовом до Головного управління ДФС України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Л.В. Тацій

Судді: А.І. Рибачук

С.Г. Стеценко