Справа № 808/562/18
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2019 року м. Дніпросправа № 808/562/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Малиш Н.І.,

секретар судового засідання Лащенко Р.В.

за участі представника позивача ОСОБА_1

представника апелянта ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2018 р. (суддя Калашник Ю.В., повне судове рішення складено 24.05.2018 р.) в справі № 808/562/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_2 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, виконаного згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. № 879, як додаток до акту ППГВК № 2 № 20224 від 16.01.2018 р.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2018 р. позов задоволено, визнано протиправним та скасовано розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, виконаного згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879, - додаток до акту ППГВК № 2 № 20224 від 16.01.2018.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Запорізької області просить скасувати рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, закрити провадження у справі. Апелянт вважає, що цей спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. В обґрунтування правової позиції посилається на правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 30.01.2019 р. в справі № 803/3/18.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник апелянта апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представника позивача в судовому засіданні просив в задоволенні апеляційної скарги відмовити.

Представник відповідача до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, у зв`язку з чим суд визнав за можливе здійснити апеляційний перегляд справи за відсутності представника відповідача.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, які з`явились до судового засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга має бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.01.2018 р. посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Донецькій області під час проведення рейдової перевірки додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства про автомобільний транспорт на 620 км. автомобільної дороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» зупинений та направлений на проходження габаритно-вагового контролю транспортний засіб марки МAN модель TGS 18.440, тип: спеціалізований вантажний сідловий тягач-Е, реєстраційний номер НОМЕР_1 , з причепом марки BENALU, модель Т 34 ВD, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_2

За результатами проведення зважування складено довідку про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 16.01.2018 та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 16.01.2018 № 20224, квитанція про зважування від 16.01.2018, на підставі яких здійснено розрахунок плати за проїзд великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та нарахована плата за проїзд від 16.01.2018.

Відповідно до довідки про результати здійснення габаритно-вагового контролю від 16.01.2018 та акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів від 16.01.2018 № 20224 фактична маса транспортного засобу становила 45670 кг., а фактичні осьові навантаження становили: 1). 6300 кг., 2). 13350 кг., 3). 8570 кг., 4). 8810 кг., 5). 8640 кг.

На підставі зазначеної довідки складено акт від 16.01.2018 № 017807 про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, в якому управлінням Укртрансбезпеки у Донецькій області зазначені наступні порушення: надання послуг з перевезення вантажу згідно з товарно-транспортної накладної № 9 від 15.01.2018 з перевищенням вагових обтяжень, а саме: навантаження на одиничну вісь склало 13350 кг., на строєну вісь 26020 кг., загальна маса 45670 кг., відповідальність за яке передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Відповідно до розрахунку від 16.01.2018 плати за проїзд позивачу визначено до сплати 1815 євро.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що висновки відповідача про перевищення позивачем нормативно допустимого навантаження є необ`єктивними, розрахунок плати за проїзд розрахований відповідачем невірно, обставини, що стали підставою для складання розрахунку, не відповідають дійсності та нормам чинного законодавства України.

Суд доходить до висновку, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права в частині віднесення цієї справи до юрисдикції адміністративних судів, у зв`язку з чим рішення підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Предметом позову у цій справі є розрахунок плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, складений згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 р. № 879, як додаток до акту ППГВК № 2 № 20224 від 16.01.2018 р., відповідно до якого фізичній особі-підприємцю ОСОБА_2 визначено до сплати плата за проїзд в розмірі 1815 євро внаслідок надання послуг з перевезення вантажу згідно з товарно-транспортної накладної № 9 від 15.01.2018 р. з перевищенням вагових обтяжень, а саме: навантаження на одиничну вісь склало 13350 кг., на строєну вісь 26020 кг., загальна маса 45670 кг., відповідальність за яке передбачена ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Згідно з пунктами 1, 5 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження; за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Ужитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС).

За своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Оскаржуваний розрахунок не є рішенням суб`єкта владних повноважень у розумінні статті 19 КАС, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для позивача, тому він не може бути предметом спору.

Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 30.01.2019 р. в справі № 803/3/18 викладено наступний правовий висновок.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні брати за основу суть права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

За своєю правовою природою плата за проїзд великоваговим транспортним засобом є не штрафною санкцією, а сумою відшкодування матеріальних збитків державі внаслідок руйнування автомобільних доріг загального користування.

Поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду. З огляду на викладене такі вимоги не підлягають розгляду як в порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.

Тобто, Велика Палата Верховного Суду дійшла до висновку, що вимоги про оскарження розрахунку плати за проїзд великоваговим транспортним засобом, не підлягають розгляду як порядку адміністративного судочинства, так і взагалі не підлягають судовому розгляду.

Частиною 5 статті 242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тобто, приведені висновки Великої Палати Верховного Суду повинні враховуватися судом при застосуванні норм права.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

У п. 24 рішення в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20 липня 2006 року Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Крім того, ЄСПЛ у справі «Занд проти Австрії» від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, здійснює судовий розгляд на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України у чинній редакції суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За приписами частини 1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

Оскільки цей спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, суд доходить до висновку, що судом першої інстанції судове рішення прийнято з порушенням норм процесуального права, відповідно, наявні підстави для скасування судового рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 6, 7, 8, 9, 238, 242, 243, 308, 315, 319, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2018 р. в справі № 808/562/18 задовольнити.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16.05.2018 р. в справі № 808/562/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу скасувати.

Закрити провадження у справі № 808/562/18 за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 27.05.2019 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 28.05.2019 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш