Справа № 465/7909/15-а
Суддя: Ванівський Ю. М.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

15.05.2019 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Школьніковій К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Західуніверсал плюс» до Львівської міської ради, Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання протиправними та скасування рішення органу владних повноважень і зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому з урахуванням зміни позовних вимог просило: визнати протиправною бездіяльність Львівської міської ради щодо невключення до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові (далі - Комплексна схема), затвердженої ухвалою цієї ради від 23 квітня 2015 року №4526, тимчасових споруд, що належать ТОВ «Західуніверсал плюс», за адресами: м.Львів, вул.Суботівська, 24 (площею 56 кв. м), м.Львів, вул.Суботівська, 7 (площею 57 кв. м), м.Львів, вул.Широка, 68 (площею 72 кв. м) (далі спірні споруди); визнати протиправною бездіяльність Міськради щодо неприйняття рішення про продовження терміну дії договорів оренди земельних ділянок для розміщення спірних споруд; зобов`язати Міськраду включити до Комплексної схеми спірні споруди; зобов`язати Міськраду прийняти рішення про продовження терміну дії договорів оренди земельних ділянок для розміщення спірних споруд; зобов`язати Міськраду укласти договори оренди земельних ділянок для розміщення спірних споруд на умовах типових договорів; визнати протиправним та скасувати розпорядження Залізничної РА Міськради від 14 липня 2015 року № 383, 384, 385.

Позов було мотивовано тим, що Міськрада протиправно не включила до Комплексної схеми малі архітектурні форми, які належать позивачу, відтак щодо таких малих архітектурних форм не прийнято рішення про продовження дії договорів оренди.

Ухвалою суду від 19 лютого 2016 року закрито провадження у справі в частині: визнання бездіяльності Міськради щодо неприйняття рішення про продовження терміну дії оренди земельних ділянок для розміщення спірних споруд протиправною; зобов`язання Міськради прийняти рішення про продовження терміну дії договору оренди земельних ділянок для розміщення спірних споруд; зобов`язання Міськради укласти договори оренди земельних ділянок для розміщення спірних споруд. Ухвала мотивована неможливістю розгляду справи в порядку адміністративного судочинства, оскільки порушені права позивача підлягають захисту в порядку господарського судочинства.

Зазначена ухвала залишена без змін відповідно до ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2016 року та постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 квітня 2018 року.

Поданою суду 11 жовтня 2018 року заявою позивач змінив позовні вимоги та остаточно просив суд: визнати бездіяльність Львівської міської ради щодо не включення до «Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові», затвердженої ухвалою Львівської міської ради від 23.04.2015 року №4526 тимчасових споруд, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Західуніверсал плюс» за адресами: м.Львів, вул.Суботівська, 24 (площею 56 кв.м.), м.Львів, вул.Суботівська, 7 (площею 57 кв.м.); та м.Львів, вул.Широка АДРЕСА_1 68 (площею 72 кв.м.) протиправною; зобов`язати Львівську міську раду внести зміни до ухвали №1568 від 02.03.2017 року шляхом включення до Переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Залізничному районі м.Львова спірних споруд; визнати протиправними та скасувати розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №383, 384, 385 від 14.07.2015 року.

В обгрунтування заявлених вимог ТзОВ «Західуніверсал плюс» зазначає, що є власником малих архітектурних форм, що знаходяться за адресами: м.Львів, вул.Суботівська, 24, м.Львів, вул.Суботівська, 7 та м.Львів, вул.Широка, 68 (надалі «МАФи», «павільйони»). Вказа ні малі архітектурні форми встановлені вже понад десять років. На момент встановлення їх власником було дотримано всіх вимог чинного законодавства. До позивача, зазначені малі архітектурні форми належали ТзОВ «Бомонд-плюс» та ТзОВ «Західторгцентр». Вказаними особами були оформлені всі необхідні документи, відповідно до ухвал Львівської міської ради від 14.11.2002 р. №121 «Про затвердження «Порядку розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові, надання дозволів на розміщення та відкриття об`єктів дрібно-роздрібної торгівлі, громадського харчування та побутового обслуговування», від 27.12.2007 р. №1470 «Про затвердження Правил розміщення малих архітектурних форм для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові і порядку надання дозволів на розміщення об`єктів торгівлі, ресторанного господарства та сфери послуг у малих архітектурних формах і схем та переліків розміщення малих архітектурних форм на території м.Львова»; від 18.12.2008 №2311 «Про затвердження Перспективної схеми розміщення малих архітектурних форм як частини програми комплексного благоустрою території міста». Зокрема, до 2007 року власниками павільйонів були отримані відповідні дозволи на їх розміщення, а в подальшому такі павільйони включені до Перспективної схеми розміщення малих архітектурних форм. Також, для обслуговування спірних малих архітектурних форм укладені відповідні договори оренди земельних ділянок.

Відповідно до Договорів №№1, 2, 3, від 03 вересня 2012 року ТзОВ «Західуніверсал плюс» придбало павільйони в ТзОВ «Західторгцентр» Ухвалою Львівської міської ради від 11.04.2013 року №2292 було внесено відповідні відомості до Перспективної схеми розміщення малих архітектурних форм. На підставі вказаної ухвали ТзОВ «Західуніверсал плюс» уклало з Львівською міською радою договори оренди землі.

Ухвалою Львівської міської ради №3190 від 20.03.2014 року затверджено нове Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові, Комплексна схема розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові. Належні позивачу малі архітектурні форми за адресами: м.Львів, вул.Суботівська, 24; м.Львів, вул.Суботівська, 7 та м.Львів, вул.Широка, 68 також були включені до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові. (Додатки №2, № 4 та № 8 до Ухвали Львівської міської ради №3190 від 20.03.2014 року). При цьому, таке включення здійснювалось відповідачем самостійно, без будь-яких звернень (письмових чи усних) позивача. На підставі вказаної ухвали ТзОВ «Західуніверсал плюс» 24.12.2014 року укладено Договори на право тимчасового користування окремими конструктивними елементами благоустрою комунальної власності на умовах оренди для розміщення тимчасових споруд.

На думку суду описані обставини, які підтверджено документально, свідчать, що належні позивачу малі архітектурні, розташовані за адресами: м.Львів, вул.Суботівська, 24, м.Львів, вул.Суботівська, 7 та м.Львів, вул.Широка, 68 були встановлені відповідно до діючих норм, не порушували архітектурних та інших містобудівних вимог і їх розміщення забезпечувало обслуговування населення продовольчими та іншими товарами.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2014 року у справі №813/6520/14, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.02.2015 року визнано протиправною та скасовано ухвалу Львівської міської ради від 20.03.2014 року №3190 «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові» в частині ухвалення п.1.1., 1.2., 2, 4, 5 ухвали, а також додатків до ухвали №1, №№ 2-15.

Ухвалою Львівської міської ради від 23.04.2015 року №4526 затверджено нове «Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові» та «Комплексна схема розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові» (надалі «Комплексна схема»).

Також 23.04.2015 року було прийнято ухвалу №4527 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м.Львова», якою продовжено на 2 роки до 30.12.2016 договори оренди землі та конструктивних елементів благоустрою для розміщення тимчасових споруд, перелічених у відповідних додатках. При цьому формування переліків малих архітектурних форм, які увійшли до нової Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м. Львові і відповідно яким продовжено дію договорів оренди також здійснювалось самостійно Відповідачем-1 без будь-яких звернень суб`єктів господарювання.

Зі змісту ухвали (її додатків) вбачається, що належні позивачу малі архітектурні, розташовані за адресами: м.Львів, вул.Суботівська, 24, м.Львів, вул.Суботівська, 7 та м.Львів, вул.Широка, 68 не включені до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові і, відповідно, щодо таких об`єктів не прийнято рішення про продовження дії договорів оренди.

Суд погоджується з твердженням позивача, що таке невключення належних йому малих архітектурних форм до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові є протиправним з огляду на наступне.

Серед підстав згаданого скасування у судовому порядку ухвали Львівської міської ради від 20.03.2014 року №3190 відсутні факти щодо будь-яких порушень, які безпосередньо б торкались позивача і належних йому малих архітектурних форм. Тому незрозуміло, чому після скасування Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові і затвердженні нової схеми, павільйони ТзОВ «Західуніверсал плюс», за адресами: м.Львів, вул.Суботівська, 24 м.Львів, вул.Суботівська, 7 та м.Львів, вул.Широка, 68, що встановлені там вже більш як десять років не були включені до такої.

Крім того, Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові передбачаючи порядок продовження терміну дії договору оренди земельної ділянки та конструктивних елементів для розміщення тимчасової споруди однією з підстав для такого продовження вказує надання копії відповідної ухвали Львівської міської ради. Однак цей нормативно-правовий акт взагалі не визначає умови (не встановлює чіткі правила), відповідно до яких належні суб`єктам господарювання тимчасові споруди включаються до Комплексної схеми.

Серед іншого у вказаному Положенні зазначається, що з для включення нових тимчасових споруд до Комплексної схеми потрібен висновок управління архітектури департаменту містобудування Львівської міської ради та постійної депутатської комісії архітектури, містобудування та охорони історичного середовища за наявності яких особа звертається до Львівської міської ради з проханням підготувати ухвалу.

Проте, вказаний нормативний акт взагалі не врегульовує відносин щодо включення до Комплексної схеми діючих (уже встановлених) малих архітектурних форм, які були включені до Перспективної схеми розміщення малих архітектурних форм як частини програми комплексного благоустрою території міста, що затверджена ухвалою Львівської міської ради від 18.12.2008 р. №2311. Відповідно таке включення (чи не включення) залежить виключно від волі суб`єкта владних повноважень і не обумовлене жодними об`єктивними чинниками, зокрема які можуть створюватись діями суб`єктів господарювання. Це в свою чергу є грубим порушенням основних з принципів державної політики з питань дозвільної системи у сфері господарської діяльності.

Так, відповідно до ст.3 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» серед основних таких принципів є:

-захист прав, законних інтересів суспільства, територіальних громад та громадян, життя громадян, охорона навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави;

-прозорість процедури видачі документів дозвільного характеру;

-додержання рівності прав суб`єктів господарювання під час видачі документів дозвільного характеру;

-зменшення рівня державного регулювання господарської діяльності;

-установлення єдиних вимог до порядку видачі документів дозвільного характеру.

Згідно із статтею 4 цього ж закону виключно законами, які регулюють відносини, пов`язані з одержанням документів дозвільного характеру, встановлюються необхідність одержання документів дозвільного характеру та їх види; вичерпний перелік підстав для відмови у видачі, переоформлення, видачі дубліката, анулювання документа дозвільного характеру. А відповідно до п.5. ст.4-1 підставами для відмови від видачі документи дозвільного характеру є:

-подання суб`єктом господарювання неповного пакета документів, необхідних для одержання документа дозвільного характеру, згідно із встановленим вичерпним переліком;

-виявлення в документах, поданих суб`єктом господарювання, недостовірних відомостей;

-негативний висновок за результатами проведених експертиз та обстежень або інших наукових і технічних оцінок, необхідних для видачі документа дозвільного характеру.

Законом можуть встановлюватися інші підстави для відмови у видачі документа дозвільного характеру. Відмова у видачі документа дозвільного характеру за підставами, не передбаченими законами, не допускається. Письмове повідомлення дозвільного органу про відмову у видачі документа дозвільного характеру надається суб`єкту господарювання особисто або надсилається поштовим відправленням з описом вкладення або у випадках, передбачених законом, в електронній формі за допомогою засобів телекомунікацій із зазначенням передбачених законом підстав для такої відмови у строк, встановлений для видачі документа дозвільного характеру.

На думку суду, наведені норми в даному випадку Львівською міською радою порушені.

Листом Департаменту економічної політики ЛМР від 06.05.2015 року №25-1158 позивача було повідомлено про те, що ухвалою Львівської міської ради №4527 від 23.04.2015 року не продовжено договори оренди земельних ділянок для обслуговування тимчасових споруд за адресами м.Львів, вул.Суботівська, 24, м.Львів, вул.Суботівська, 7 та м.Львів, вул.Широка, 68 у зв`язку із неодноразовим встановленням фактів порушення рішення виконавчого комітету від 20.12.2010 року №1768 «Про заборону роздрібної торгівлі алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом (окрім безалкогольного)».

Слід зауважити, що, по-перше, відповідачами не надано, а судом не здобуто переконливих доказів порушення позивачем вимог рішення виконавчого комітету від 20.12.2010 року №1768.

Також, відповідно до вимог п.5 ст.4-1 Закону України «Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності» підстави для відмови у видачі дозвільного документу повинні бути передбачені законом.

У даному випадку включення тимчасових споруд до Комплексної схеми здійснювалось самостійно без звернень суб`єктів господарювання.

Відповідно у позивача був відсутній обов`язок щодо подачі певного пакету документів. Жоден діючий нормативно-правовий акт, зокрема й Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові, затверджене ухвалою Відповідача-1 від 23.04.2015 року, не визначають порушення рішення виконавчого комітету від 20.12.2010 року №1768 «Про заборону роздрібної торгівлі алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом (окрім безалкогольного)» як підставу для невключення тимчасових споруд до Комплексної схеми. Отже, навіть за умови підтвердження фактів порушення такий захід впливу не міг бути застосований до позивача.

Європейський Суд з прав людини у своєму Рішенні від 14.06.2007 р. по справі «Свято-Михайлівська Парафія проти України» наголошував, що «закон» має бути сформульовано з достатнім ступенем передбачуваності, щоб надати громадянину можливість в розумній, залежно від обставин, мірі передбачити наслідки певної дії (див., наприклад, Rekvenyi v. Hungary [GC], no. 25390/94, § 34, ECHR 1999-III; and Ukrainian Media Group v. Ukraine, no. 72713/01, § 48, 29 March 2005). Ступінь передбачуваності в значній мірі залежить від змісту акту, який розглядається, сфери, яку він має охопити, та кількості та статусу тих, кому його адресовано. в національному праві має бути засіб юридичного захисту від свавільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією… Визначення дискреційних повноважень, якими наділені органи державної влади в сфері основоположних прав, у спосіб, що фактично робить ці повноваження необмеженими, суперечило б принципу верховенства права. Відповідно, закон має чітко визначати межі повноважень компетентних органів та чітко визначати спосіб їх здійснення, беручи до уваги легітимну мету засобу, який розглядається, щоб гарантувати особі адекватний захист від свавільного втручання».

Суд погоджується з висновком позивача, що в контексті «передбачуваності» закону, який повинен застосовуватись в цій справі, законодавчо (зокрема й на рівні нормативно-правового акту органу місцевого самоврядування) повинен був передбачений детальний перелік можливих причин та підстав для відмови (невключення) належних позивачу тимчасових споруд до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові. Незабезпечення цього, порушує такі принципи як прозорість процедури видачі документів дозвільного характеру; додержання рівності прав суб`єктів господарювання під час видачі документів дозвільного характеру; зменшення рівня державного регулювання господарської діяльності; установлення єдиних вимог до порядку видачі документів дозвільного характеру і, як наслідок, порушує права позивача на здійснення підприємницької діяльності та право мирно володіти своїм майном.

Вже після подання позову у даній справі ухвалою Львівської міської ради від 02.03.2017 №1613 внесено зміни до «Порядку розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові». Відповідно до вказаних змін розміщення тимчасових споруд здійснюється виключно на підставі договору оренди конструктивних елементів благоустрою, що укладається з управлінням комунальної власності Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради.

Також 02.03.2017 року Львівською міською радою прийнято ухвалу №1568 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м.Львова», якою припинено чинність ухвали Львівської міської ради від 23.04.2015 №4527 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м.Львова» та продовжено термін здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах, що розміщені на території м.Львова, до 31.05.2018 року згідно з додатком 1. Встановлено, що після завершення зазначеного у пункті 1 цієї ухвали терміну, у разі відсутності зауважень щодо розміщення тимчасових споруд та наявності всіх документів на їх встановлення, передбачених ухвалою міської ради від 23.04.2015 №4526 «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові», термін здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах продовжується до 31.05.2020 року. Крім того, вказаною ухвалою затверджено новий Перелік тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Галицькому районі м.Львова.

Суд наголошує, що порушення права позивача відбулось не внаслідок розгляду його звернення, а в результаті самостійної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, що виявилось у невключенні належних позивачу тимчасових споруд до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові.

Таким чином, забезпечення виконання завдання адміністративного судочинства, встановленого ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень та відновлення порушених прав позивача можливе шляхом зобов`язання Львівської міської ради внести зміни до ухвали №1568 від 02.03.2017 року шляхом включення до Переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Залізничному районі м.Львова спірних споруд.

З приводу наведених у відзиві Львівської міської ради на позов ТзОВ «Західуніверсал плюс» міркувань суд зазначає наступне.

Суть викладених у згаданому відзиві заперечень проти позову полягає в аналізі законодавства, яке регламентує діяльність органів місцевого самоврядування, а саме реалізацію ними дискреційних повноважень.

Зокрема відповідач наголошує на відсутності в інших осіб, в тому числі і у суду, права перебирати на себе повноваження віднесені до компетенції органів місцевого самоврядування.

Проте, повноваження суду при вирішенні справи визначені статтею 245 Кодексу адміністративного судочинства України. Відповідно до п.4) ч.2, ч.4 цієї норми у разі задоволення адміністративного позову, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Тобто, у випадку, коли закон встановлює повноваження суб`єкта публічної влади в імперативній формі, тобто його діяльність чітко визначена законом, то суд може зобов`язати відповідача прийняти конкретне рішення чи вчинити певну дію. У випадку, коли ж суб`єкт наділений дискреційними повноваженнями, то суд може лише вказати на виявлені порушення, допущені при прийнятті оскаржуваного рішення (дій), та зазначити норму закону, яку відповідач повинен застосувати при вчиненні певної дії (прийнятті рішення) з урахуванням встановлених судом обставин.

Згідно з Рекомендаціями Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 щодо здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з декількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає кращим за даних обставин.

При цьому, Європейський Суд з прав людини у своєму Рішенні від 14.06.2007 року по справі «Свято-Михайлівська Парафія проти України» наголошував, що «в національному праві має бути засіб юридичного захисту від свавільних втручань органів державної влади в права, гарантовані Конвенцією. Визначення дискреційних повноважень, якими наділені органи державної влади в сфері основоположних прав, у спосіб, що фактично робить ці повноваження необмеженими, суперечило б принципу верховенства права. Відповідно, закон має чітко визначати межі повноважень компетентних органів та чітко визначати спосіб їх здійснення, беручи до уваги легітимну мету засобу, який розглядається, щоб гарантувати особі адекватний захист від свавільного втручання».

Системний аналіз обставин даної справи в контексті наведених вище норм Кодексу адміністративного судочинства України та практики Європейського Суду з прав людини дозволяє зробити висновки, що: суд наділений повноваженнями щодо зобов`язання Відповідача прийняти конкретне остаточне рішення і це прямо вбачається із змісту п.4) ч.2 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України; у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки Відповідача, зобов`язання суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та спрямований на недопущення свавілля в органах влади (ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України). Аналогічну думку висловив Верховний Суд України у постанові від 16 вересня 2015 року у справі №21-1465а15: «Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення».

14.07.2015 року Залізничною районною адміністрацією Львівської міської ради, як виконавчим органом Відповідача-1 винесено розпорядження №383, 384, 385, якими:

«1. Рекомендовано керівнику ТзОВ «Західуніверсал плюс» в термін до 13.08.2015 року демонтувати тимчасові споруди (малі архітектурні форми) за адресами: м.Львів, вул.Суботівська, 24, м.Львів, вул.Суботівська, 7 та м.Львів, вул.Широка, 68.

2. Відділу соціально-економічного розвитку:

2.1 Повідомити КП «Адміністративно-технічне управління стосовно встановлених тимчасових споруд без дозвільних документів»

2.2 Повідомити ЛМЕМ ПАТ «Львівобленерго» щодо розірвання угоди на електропостачання та відключення від електроенергії з подальшим вилученням приладів обліку.

2.3. Повідомити Залізничний РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області стосовно функціонування тимчасової споруди без дозвільних документів.

2.4 У разі невиконання керівником ТзОВ «Західуніверсал плюс» вимог п.1 даного розпорядження у встановлений термін, підготувати та передати в юридичний відділ районної адміністрації відповідні документи для скерування позовної заяви в суд».

Вказані розпорядження винесені відповідно до п.7.1.1., п.7.3., п 7.8. та п.8.1 «Порядку розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові» затвердженого ухвалою Львівської міської ради від 20.03.2014 року №3190, Ухвали Львівської міської ради від 23.04.2015 року №4526 «Про затвердження Положення про порядок розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові та Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові» та №4527 «Про продовження терміну здійснення підприємницької діяльності у тимчасових спорудах на території м.Львова».

Однак, як встановлено вище, малі архітектурні форми позивача безпідставно не включено до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд. Затверджений відповідачем порядок не передбачає чітких умов включення (невключення) тимчасових споруд до Комплексної схеми, і відповідно не визначає порушення рішення виконавчого комітету від 20.12.2010 року №1768 «Про заборону роздрібної торгівлі алкогольними, слабоалкогольними напоями та пивом (окрім безалкогольного)», як підставу для не включення тимчасових споруд до Комплексної схеми.

У п. 48 рішення у справі «Українська Прес-Група проти України» від 29 березня 2005 року /http://www.minjust.gov.ua/19612 /, Європейський Суд з Прав Людини зазначив таке:

«48. … Та чи інша норма не може вважатись «законом», якщо вона не сформульована з достатньою чіткістю, щоб громадянин міг регулювати свою поведінку: він повинен мати можливість за необхідності за належної правової допомоги передбачити наслідки, до яких може призвести певна дія»

Отже, розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №383, 384, 385 від 14.07.2015 року також порушують права позивача, є протиправними та підлягають скасуванню.

Беручи до уваги викладене вище та керуючись ст.ст.5, 8, 9, 19, 20, 77, 90, 192, 210-211, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити повністю.

Визнати бездіяльність Львівської міської ради щодо не включення до «Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у м.Львові», затвердженої ухвалою Львівської міської ради від 23.04.2015 року №4526 тимчасових споруд, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «Західуніверсал плюс» за адресами: м.Львів, вул.Суботівська, 24 (площею 56 кв.м.), м.Львів, вул.Суботівська, 7 (площею 57 кв.м.); та м.Львів, вул. АДРЕСА_2 , 68 (площею 72 кв.м.) протиправною.

Зобов`язати Львівську міську раду внести зміни до ухвали №1568 від 02.03.2017 року шляхом включення до Переліку тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності у Залізничному районі м.Львова тимчасових споруд за адресами м.Львів, вул.Суботівська, 24 (площею 56 кв.м.); м.Львів, вул.Суботівська, 7 (площею 57 кв.м.); та м.Львів АДРЕСА_2 (площею 72 кв.м.) із вказанням їх власником Товариства з обмеженою відповідальністю «Західуніверсал плюс» (Додаток 1 до ухвали міської ради №1568 від 02.03.2017 року).

Визнати протиправними та скасувати розпорядження Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради №383, 384, 385 від 14.07.2015 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, однак з врахуванням п.15.5. розділу ХIII «Перехідні положення» ЦПК України, тобто до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи до Львівського апеляційного суду через Франківський районний суд м.Львова.

Повне судове рішення складено 24 травня 2019 року.

Суддя Ванівський Ю.М.