Справа № 160/1842/19
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2019 року Справа № 160/1842/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіГолобутовського Р.З.
за участі секретаря судового засіданняВербного Д.С.,
позивача представника відповідача представника відповідача представника третьої особи-1 представника третьої особи-2 ОСОБА_1, ОСОБА_3, Чекмез М.М., Карасір А.І., Ноздріна М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - комунальне підприємство «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Марганецької міської ради», Марганецька міська рада Дніпропетровської області про про визнання дій протиправними і зобов`язання утриматись від вчинення дій
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що 19 грудня 2016р. його було прийнято на посаду заступника начальника з фінансово-економічних питань управління КП «Марганецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Дніпропетровської обласної ради (далі - КП «Марганецьке ВУВКГ» ДОР»). 21 грудня 2017р. позивача було звільнено з посади на підставі наказу №227-К. Не погодившись із звільненням, позивач звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовами до КП «Марганецьке ВУВКГ» ДОР» про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, а також про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. Відтак, на розгляді у Комунарському районному суді м. Запоріжжя знаходяться справи № 333/5862/18 за позовом ОСОБА_1 до КП «Марганецьке ВУВКГ» ДОР» про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу і № 333/5861/18 за позовом ОСОБА_1 до КП «Марганецьке ВУВКГ» ДОР» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. На цей час справи судом не розглянуті, рішення, що набрали законної сили, у вказаних справах відсутні. 22 лютого 2019р. на сесії Дніпропетровської обласної ради було проголосоване і підтримане більшістю голосів депутатів рішення про передачу у власність м. Марганця КП «Марганецьке ВУВКГ» ДОР». На думку позивача, внаслідок дій відповідача щодо прийняття рішення від 22.02.2019 р. відбудеться або зміна власника комунального підприємства, або територіальна громада ліквідує комунальне підприємство та утворить нове комунальне підприємство. Відтак, у разі прийняття позитивного судового рішення про скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на посаді, рішення суду може бути не виконане, тож вказані дії можуть порушити права позивача, оскільки посада може зникнути з штатного розпису. Крім того, реорганізація або ліквідація підприємства унеможливить виконання рішення суду про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди.
Ухвалою суду від 13 березня 2019р. було відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
02 квітня 2019р. представником відповідача до суду подано відзив на позовну заяву, у якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на те, що згідно з ч.5 ст. 60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду. Обласною радою при прийнятті п.31 рішення від 22 лютого 2019р. №461-16VII «Про деякі питання управління майном, що належить до спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Дніпропетровської області», яким передається КП «Марганецьке ВУВКГ» ДОР» та закріплене за ним на праві господарського відання майно до комунальної власності територіальної громади м. Марганця, не порушено вимог чинного законодавства. Дніпропетровська обласна рада діяла в межах повноважень, визначених чинним законодавством України. Жодних протиправних дій з боку обласної ради щодо прийняття рішення про передачу КП «Марганецьке ВУВКГ» ДОР» не вчинялось, а думка позивача щодо майбутньої реорганізації, зміни власника або ліквідації вищевказаного підприємства є лише припущенням.
28 березня 2019р. від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - КП «МВУВКГ» ДОР» надійшли письмові пояснення щодо позову, 23 квітня 2019р. нею було подано письмові пояснення щодо відзиву на позовну заяву, у яких зазначено, що при прийнятті рішення від 22.02.2019р. відповідачем було порушено вимоги Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Закону України «Про доступ до публічної інформації, Положення «Про відчуження об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області», що свідчить про протиправність рішення.
16 квітня 2019р. від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій він зазначив що у пункті 31 оскаржуваного рішення вказано: «Передати майно, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області, юридичну особу - комунальне підприємство «Марганецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Дніпропетровської обласної ради», розташовану за адресою: м. Марганець, вул. Дніпровська 2А, та закріплене за нею на праві господарської віддання майно до комунальної власності територіальної громади міста Марганця згідно з чинним законодавством України». Відповідач не визначив порядок передачі майна тобто чітко не визначив, яким саме способом буде відбуватися передавання юридичної особи до територіального громади м.Марганця. Таким чином, є підстави вважати що передача буде відбуватися через процедуру реорганізації або через ліквідацію третьої особи шляхом утворення на базі існуючого майна одразу ж двох підприємства, які будуть задовольняти потреби водопостачання та водовідведення м. Марганця та територію Томаківського району Дніпропетровської області. Що ж стосується самого рішення, то воно прийняте з порушенням норм права.
17 травня 2019р. представником відповідача було подано заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень. У запереченнях відповідач зазначив, що Дніпропетровська обласна рада наділена достатніми повноваженнями для прийняття оскаржуваного рішення, окрім того, позивачем не було надано жодного доказу, що підтверджував би об`єктивність та законність його вимог, а також не надано доказів на підтвердження того факту, що його права у справах №333/5831/18 та №333/5862/18 дійсно порушуються.
20 травня 2019р. від комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Марганецької міської ради» надійшло клопотання, у якому зазначено, що третя особа у цій справі - комунальне підприємство «Марганецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» рішенням Марганецької міської ради від 26 квітня 2019р. перейменоване у комунальне підприємство «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Марганецької міської ради».
Таким чином, наразі, оскільки підприємство змінило назву, третьою особою у справі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, є комунальне підприємство «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Марганецької міської ради».
Ухвалою від 21 травня 2019р. також було залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - Марганецьку міську раду Дніпропетровської області.
У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги і просив задовольнити позовну заяву.
Представники відповідача просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на відзив на позовну заяву, а також заперечення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень.
Представник третьої особи-1 - комунального підприємства «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Марганецької міської ради» просила суд розглянути справу на власний розсуд.
Представник третьої особи-2 - Марганецької міської ради просив відмовити у задоволенні позову.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Згідно зі статутом, що затверджений рішенням Дніпропетровської обласної ради від 27.12.2011р., комунальне підприємство «Марганецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Дніпропетровської обласної ради» (ідентифікаційний код юридичної особи 03340989) засноване на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області й перебуває в управлінні Дніпропетровської обласної ради (а.с.122).
Марганецькою міською радою 30.03.2017 прийнято рішення № 755-22/VII, яким надано попередню згоду на прийняття у комунальну власність територіальної громади міста Марганець КП «Марганецьке ВУВКГ» ДОР» (а.с.119).
На засіданні постійної комісії обласної ради з питань комунальної власності, житлово-комунального господарства від 15.02.2019р. ОСОБА_2 (член комісії) внесено пропозицію передати КП «Марганецьке ВУВКГ» ДОР» до міста Марганець, яку підтримано всіма присутніми членами комісії (а.с.60).
На засіданні постійної комісії обласної ради з питань комунальної власності, житлово-комунального господарства від 21.02.2019р. доручено управлінню житлово-комунального господарства та комунальної власності виконати рішення, яке прийняте на попередньому засіданні постійної комісії від 15.02.2019р. Також доповнено проект рішення «Про деякі питання управління майном, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області» пунктом про передачу юридичної особи КП «Марганецьке ВУВКГ» ДОР» та закріпленого за нею на праві оперативного управління майна до комунальної власності міста Марганець (а.с.64).
Вказане рішення постійної комісії викладене у протоколі № 60 від 21.02.2019 та прийнято більшістю голосів членів комісії (а.с.62-64).
На пленарному засіданні Дніпропетровської обласної ради від 22.02.2019р. прийнято рішення «Про деякі питання управління майном, що належить до спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Дніпропетровської області», згідно з п. 31 якого обласна рада вирішила: «Передати майно, що належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області, юридичну особу ? комунальне підприємство «Марганецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Дніпропетровської обласної ради», розташовану за адресою: м. Марганець, вул. Дніпровська, 2А, та закріплене за нею на праві господарського відання майно до комунальної власності територіальної громади міста Марганця згідно з чинним законодавством України» (а.с.118).
Марганецькою міською радою 26.04.2019р. прийнято рішення № 1556-48/VI «Про прийняття до комунальної власності територіальної громади м. Марганець юридичної особи комунального підприємства «Марганецьке виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства» Дніпропетровської обласної ради».
Встановлено, що до установчих документів комунального підприємства було внесено зміни (зміна повного найменування, зміна органу управління, зміна складу засновників тощо), згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 16 травня 2019р. за ідентифікаційним кодом юридичної особи 03340989 значиться комунальне підприємство «Виробниче управління водопровідно-каналізаційного господарства Марганецької міської ради», орган управління юридичної особи - Марганецька міська рада.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності.
Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях районної, обласної ради вирішуються такі питання як вирішення за дорученням відповідних рад питань про продаж, передачу в оренду, концесію або під заставу об`єктів комунальної власності, які забезпечують спільні потреби територіальних громад і перебувають в управлінні районних, обласних рад, а також придбання таких об`єктів в установленому законом порядку.
Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.
Згідно з ч. 4 ст. 60 цього Закону районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.
Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.
Згідно з абз.2 п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» майно, передане до комунальної власності областей і районів, а також набуте на інших законних підставах, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст, управління яким відповідно до Конституції України здійснюють районні та обласні ради або уповноважені ними органи.
Судом встановлено, що Дніпропетровська обласна рада у спірних правовідносинах виступала як розпорядник майна комунальної власності, а саме КП «Марганецьке ВУВКГ» ДОР», а отже, як розпорядник майна, відповідач наділений правом приймати рішення щодо передачі вказаного майна іншим суб`єктам права власності.
На виконання вимог статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» Марганецька міська рада надала згоду на передачу комунального підприємства до територіальної громади міста Марганця в особі Марганецької міської ради шляхом прийняття відповідних рішень у 2017 і 2019 роках.
Зазначені вище обставини спростовують доводи позивача і третьої особи-1 стосовно відсутності згоди територіальної громади або відповідного рішення ради, або уповноваженого нею органу, на вилучення та передачу об`єкту комунальної власності до територіальної громади міста Марганця.
Щодо порядку прийняття оскаржуваного рішення, суд зазначає таке.
Порядок прийняття рішень на засіданнях Дніпропетровської обласної ради визначається Регламентом Дніпропетровської обласної ради VІІ скликання, затвердженого рішенням Дніпропетровської обласної ради № 9-2/VІІ від 19.02.2016р. (далі - Регламент).
Відповідно до ст. 15 Регламенту відкритість та гласність роботи ради забезпечується завчасним оприлюдненням проектів рішень ради з метою їх громадського обговорення та внесення пропозицій.
Пропозиції до проекту порядку денного вносяться головою обласної ради, головою обласної державної адміністрації, постійними комісіями, депутатськими фракціями і групами, депутатами, як правило, не пізніше, ніж за двадцять робочих днів до відкриття сесії.
Пропозиція щодо кожного питання, яке пропонується включити до проекту порядку денного сесії, подається відповідно до інструкції з діловодства у формі проекту рішення із службовою запискою та у разі потреби пояснювальною запискою.
Встановлено, що на підставі службової записки від 24.01.2019р. № 608/0/1-19 на офіційному веб-сайті Дніпропетровської обласної ради було опубліковано проект рішення Дніпропетровської обласної ради «Про деякі питання управління майном, що належить до спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Дніпропетровської області».
З приводу посилань позивача на те, що однією з підстав для задоволення позову є порушення відповідачем вимог ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», суд зазначає таке.
Як передбачено ст. 15 Закону України «Про доступ до публічної інформації», проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш, як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.
Судом встановлено, що позивач звернувся до суду із позовною заявою, у якій зазначає, що внаслідок дій відповідача щодо прийняття рішення від 22.02.2019р. відбудеться або зміна власника комунального підприємства, або територіальна громада ліквідує комунальне підприємство та утворить нове комунальне підприємство. Відтак, у разі прийняття позитивного судового рішення у справі про скасування наказу про звільнення та поновлення позивача на посаді, рішення суду може бути не виконане, тож вказані дії можуть порушити права позивача, оскільки посада може зникнути з штатного розпису. Крім того, реорганізація або ліквідація підприємства унеможливить виконання рішення суду про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди.
Таким чином, видно, що подана позивачем позовна заява повністю ґрунтується лише на припущеннях.
Під підставою адміністративного позову необхідно розуміти обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, доводить факт порушення своїх прав або ймовірність порушення нормативним актом прав у майбутньому.
У відповідності до ч. 1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як передбачено ч.1 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:
1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;
2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;
3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;
4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;
5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;
6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Згідно з ч. 3 ст. 9 КАС України кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Отже, для задоволення позову адміністративний суд повинен встановити, що у зв`язку з прийняттям рішення, дією або бездіяльністю суб`єктом владних повноважень порушуються права позивача.
При цьому, позивач на власний розсуд визначає, чи порушені його права рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.
Проте, право на звернення до адміністративного суду з позовом не завжди співпадає з правом на судовий захист, яке закріплено у статті 5 КАС України. Саме по собі звернення до адміністративного суду за захистом ще не означає, що суд зобов`язаний надати такий захист.
Адже для того, щоб було надано судовий захист, суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Обставини, на які посилається позивач у своєму позові, не свідчать про порушення з боку суб`єкта владних повноважень його прав.
Суд вважає, що оскаржувані дії не призвели до виникнення правових наслідків, які б свідчили про порушення прав, свобод чи охоронюваних законом інтересів позивача.
Аналогічну позицію викладено у постанові Верховного Суду від 24.10.2018 у справі №731/216/17 (колегія суддів у складі: головуючого - Смоковича М.І., суддів: Білоуса О.В., Стрелець Т.Г.).
Крім того, суд зазначає, що ст. 24 Закону України «Про доступ до публічної інформації» визначена відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації. Так, відповідальність за порушення законодавства про доступ до публічної інформації несуть особи, винні у вчиненні таких порушень, зокрема, неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону.
Таким чином, Законом України «Про доступ до публічної інформації» визначено, що неоприлюднення інформації відповідно до статті 15 цього Закону є підставою для притягнення винної особи до відповідальності. Проте, це не є підставою для визнання протиправними дій з прийняття такого рішення і його скасування.
Що стосується дотримання відповідачем вимог Положення «Про відчуження об`єктів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Дніпропетровської області», яке затверджене рішенням Дніпропетровської обласної ради № 439-18/XXIV від 06.08.2004, суд зазначає, що вказане Положення не застосовується до спірних правовідносин, оскільки регулює питання продажу майна спільної власності територіальних громад.
Щодо посилання позивача на те, що оскаржуване рішення може призвести до порушення його прав, що пов`язані з оскарженням в суді наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, то суд вважає їх безпідставними.
Так, у провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя знаходиться справа № 333/5861/18 за позовом ОСОБА_1 до КП «Марганецьке ВУВКГ» ДОР» про стягнення заборгованості із заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, а також справа № 333/5862/18 за позовом ОСОБА_1 до КП «Марганецьке ВУВКГ» ДОР» про скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Вищевказані справи судом не розглянуті, рішення, що набрали законної сили, у вказаних справах відсутні.
Відповідно до ч. 3 ст. 36 Кодексу законів про працю України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).
Незалежно від того, чи відбудеться зміна власника комунального підприємства та зміниться його назва, право позивача на захист своїх порушених прав та законних інтересів шляхом поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, моральної шкоди тощо залишається непорушним.
Судовому захисту підлягають права, свободи або законні інтереси особи, що були порушені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень.
Необхідно зазначити й те, що оскаржуване рішення відповідача від 22.02.2019р. не є актом індивідуальної дії відносно працівника, а є розпорядчим документом щодо зміни підпорядкованості об`єкта комунальної власності, тому твердження позивача, що оскаржуваним рішенням можуть бути порушені його права, як працівника комунального підприємства, який наразі в суді оскаржує своє звільнення, є безпідставними.
При цьому, суд зазначає, що позивачем фактично оскаржуються дії відповідача щодо доцільності прийняття рішення про передачу комунального підприємства, що є виключною компетенцією відповідача, як органу місцевого самоврядування, до відання якого законодавством віднесене питання передачі іншим суб`єктам об`єктів комунальної власності.
Окрім того, необхідно зазначити, що у своїх позовних вимогах ОСОБА_1 просить визнати протиправними дії відповідача щодо прийняття рішення Дніпропетровської обласної ради від 15 лютого 2019р., тоді як датою прийняття оскаржуваного рішення є 22 лютого 2019р.
Відповідно до частини 1 статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно з частиною 2 статті 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частинами 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. У адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з ч.7 ст. 246 КАС України висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної із заявлених вимог не може залежати від настання або ненастання певних обставин (умовне рішення).
Судом не встановлено наявності підстав для визнання протиправними дій Дніпропетровської обласної ради щодо прийняття рішення від 22 лютого 2019р., відтак, не підлягає задоволенню й вимога позивача про зобов`язання відповідача утриматись від передачі КП «Марганецьке ВУВКГ» ДОР» до територіальної громади міста Марганець в особі Марганецької міської ради шляхом реорганізації, зміни власника чи ліквідації до набрання законної сили рішеннями суду у справах № 333/5861/18 і № 333/5862/18.
Виходячи із викладеного, оскільки доводи позивача, покладені в основу позову є безпідставними, жодних прав позивача при прийнятті оскаржуваного рішення від 22 лютого 2019р. порушено не було, а відповідачем у справі доведено правомірність своїх дій, суд робить висновок про відмову у задоволенні позовної заяви.
Згідно зі ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст.ст. 9, 73, 77, 90, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України,
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 29 травня 2019 року.

Суддя Р.З. Голобутовський