Справа № 580/1073/19
Суддя: А.М. Бабич
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 року справа № 580/1073/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в залі суду адміністративну справу за позовом Головного управління ДФС у Черкаській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

26.03.2019 Головне управління ДФС у Черкаській області (18002, м. Черкаси, вул.Хрещатик, буд.235; ) (далі позивач) подало у Черкаський окружний адміністративний суд позов про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі - відповідач) податкового боргу з податку на додану вартість, податку на доходи фізичних осіб та військового збору на загальну суму 86555,66 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачу направлена рекомендованим листом податкова вимога №2054-25 від 04.07.2014 щодо несплачених самостійно задекларованих та узгоджених зобов`язань. Тому просить стягнути вказану заборгованість.

Ухвалою суду від 01.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження. Також встановлено відповідачу строк, тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву, повідомлено про строки для надання клопотань про розгляд справи з викликом у судове засідання. Згідно з даними рекомендованого повідомлення та розписки вказану ухвалу позивач отримав 04.04.2019. Відповідачу ухвала направлена за адресою, вказаною в ЄДРПОУ. Однак повернулась суду 06.05.2019 з довідкою поштового відділення про причини невручення за закінченням терміну зберіганн, а отже відповідно до п.4 ч.1 ст.127 КАС України ухвала вважається врученою належним чином.

Відповідач відзиву суду не надав, про причини такого неподання суд не повідомив.

Оскільки сторони клопотань про розгляд справи з їх повідомленням (викликом у судове засідання) суду не надали, суд вирішив розглянути справу у спрощеному провадженні без такого виклику (у письмовому провадженні).

Оцінивши заявлені доводи, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Суд з даних ЄДРПОУ встановив, що відповідач зареєстрований фізичною особою-підприємцем 01.04.2004 (РНОКПП ).

З даних інтегрованої картки відповідача з податку на додану вартість (далі ПДВ) суд встановив, що відповідач не сплатив самостійно задекларовані зобов`язання згідно з деклараціями:

від 17.04.2018 № за березень 2018 року в сумі 9992,00грн.;

від 19.07.2018 № за червень 2018 року в сумі 10536,00грн.;

від 15.08.2018 № за серпень 2018 року в сумі 1510,00грн.;

від 19.10.2018 № за вересень 2018 року в сумі 11923,00грн.;

від 19.11.2018 № за жовтень 2018 року в сумі 14641,00грн.;

від 17.12.2018 № за листопад 2018 року в сумі 2813,00грн., -

з податку на доходи фізичних осіб згідно з деклараціями:

від 26.02.2016 № за 2015 рік в сумі 7872,84грн.;

від 19.02.2017 № за 2016 рік в сумі 7425,54грн., -

військового збору згідно з деклараціями:

від 26.02.2016 № за 2015 рік в сумі 787,28грн.;

від 19.02.2017 № за 2016 рік в сумі 618,80грн.;

від 26.02.2018 № за 2017 рік в сумі 420,14грн.

П.54.1. ст.54 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України) визначено, що сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою, у разі якщо платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Грошове зобов`язання, яке самостійно визначене платником податків, оскарженню не підлягає (п.56.11 ст.56 ПК України).

Абз.1 п.57.1 статті 57 розділу II ПК України встановлено обов`язок платника податків самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вимогами підп.14.1.175 п.14.1 статті 14 ПК України сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання визнається податковим боргом.

Тому суд дійшов висновку, що грошові зобов`язання, визначені вищевказаними деклараціями, є податковим боргом відповідача.

15.05.2018 позивач прийняв податкове повідомлення-рішення (далі ППР) №, яким до відповідача застосував штраф у сумі 487,20 грн. за порушення строку реєстрації податкових накладних.

25.09.2018 позивач прийняв ППР №, яким до відповідача застосував штраф у сумі 7858,40грн. за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання з ПДВ.

27.11.2017 позивач прийняв ППР №, яким до відповідача застосував штраф у сумі 487,20 грн. за несвоєчасну сплату податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб.

Вказані ППР прийняті на підставі актів про проведення перевірок. Право органів державної податкової служби проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки передбачене п.75.1 ст.71 ПК України.

Суд звернув увагу, що вищевказані ППР направлені відповідачу за адресою, вказаною в ЄДРПОУ. Однак не вручені та повернулись позивачу з довідками поштового відділення про причини невручення.

На підставі п.58.3. ст.58 ПК України у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Отже, зазначені ППР вважаються врученими відповідачу.

Відповідно до п.57.3. ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

П.56.1 ст.56 ПК України передбачає право платника оскаржити рішення, прийняті контролюючим органом (у т.ч. ППР) в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з вимогами п.56.1 ст.56 ПК України скарга подається до контролюючого органу вищого рівня протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання платником податків податкового повідомлення-рішення або іншого рішення контролюючого органу, що оскаржується.

Підп.56.17.1. п.56.17. ст.56 ПК України встановлює, що процедура адміністративного оскарження закінчується днем, наступним за останнім днем строку, передбаченого для подання скарги на податкове повідомлення-рішення або будь-яке інше рішення відповідного контролюючого органу у разі, коли така скарга не була подана у зазначений строк.

День закінчення процедури адміністративного оскарження на підставі абз.2 підп.56.17.5. п.56.17. ст.56 ПК України вважається днем узгодження грошового зобов`язання платника податків.

Оскільки докази оскарження у встановлений ПК України строк вищевказаних ППР відсутні, суд дійшов висновку про узгодженість визначених ними грошових зобов`язань.

Тому суд дійшов висновку, що грошові зобов`язання, визначені вищевказаними ППР, є податковим боргом відповідача.

З даних інтегрованих карток відповідача суд встановив, що відповідачу згідно з п.129.1 ст.129 ПК України на вищевказану суму заборгованості з ПДВ нарахована пеня в сумі 4213,37грн., податку на доходи фізичних осіб 3156,87 грн.

Відповідно до підстав позову податковий борг відповідача з ПДВ становить 63973,97 грн., податку на доходи фізичних осіб 20755,47 грн., військового збору 1826,22 грн., а всього на загальну суму 86555,66 грн.

Відповідно до п.59.1. ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У зв`язку з несплатою узгодженої суми грошового зобов`язання позивач прийняв податкову вимогу форми Ф від 04.07.2014 №2054-25 на суму 16297,33грн. Позивачу вимога направлена за адресою, вказаною в ЄДРПОУ, але не вручена та повернулась позивачу з довідкою поштового відділення про причини невручення. Тому на підставі п.58.3. ст.58 ПК України суд дійшов висновку, що вимога вважається врученою відповідачу.

В установленому законом порядку відповідач вимогу не оскаржив і до часу судового розгляду справи узгоджені зобов`язання у повному обсязі не сплатив, що підтверджується даними зворотного боку облікової картки.

Відповідно до п.59.5 ст.59 ПК України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що виник після надіслання (вручення) податкової вимоги.

З даних зворотного боку облікових карток суд встановив, що податковий борг відповідача з часу прийняття податкової вимоги та до часу судового розгляду справи не переривався. Відповідач не надав суду жодного доказу у спростування вимог позивача.

Тому погашенню підлягає вся сума податкового боргу відповідача, у т.ч. яка виникла після прийняття податкової вимоги.

П.95.2. ст.95 ПК України встановлено, що стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Суд врахував, що підп.20.1.34 п.20.1 ст.20 ПК України встановлено право контролюючого органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини. На підставі п.87.11 ст.87 ПК України орган стягнення може звернутися до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. При цьому, за рішенням суду він стягується державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

Тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення податкового боргу відповідача в сумі 86555,66 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз. Оскільки доказів понесення таких витрат суду не надано, відсутні підстави для розподілу содових витрат.

Керуючись ст.ст.6, 14, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Головного управління ДФС у Черкаській області задовольнити повністю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь державного бюджету податковий борг з податку на додану вартість у сумі 63973,97 грн. (шістдесят три тисячі дев`ятсот сімдесят три гривні дев`яносто сім копійок), з податку на доходи фізичних осіб у сумі 20755,47 грн. (двадцять тисяч сімсот п`ятдесят п`ять гривень сорок сім копійок), з військового збору в сумі 1826,22 грн. (одна тисяча вісімсот двадцять шість гривень двадцять дві копійки), а всього на загальну суму 86555,66 грн. (вісімдесят шість тисяч п`ятсот п`ятдесят п`ять гривень шістдесят шість копійок).

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя А.М. Бабич

Рішення складене у повному обсязі 30.05.2019