Справа № 1340/3770/18
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 травня 2019 року

Київ

справа №1340/3770/18

адміністративне провадження №К/9901/14009/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року у справі № 1340/3770/18 за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західавіабуд» про стягнення коштів за податковим боргом з рахунків у банках, -

В С Т А Н О В И В:

Головне управління Державної фіскальної служби у Львівській області звернулося до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Західавіабуд» про стягнення з рахунків у банках 327811,53 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року в задоволенні позову відмовлено.

Додатковим судовим рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року заяву про розподіл судових витрат на правничу допомогу адвоката - задоволено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області в користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Західавіабуд» судові витрати в сумі 8280 грн.

Із такими рішеннями суду не погодився позивач та оскаржив їх в апеляційному порядку.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Львівській області було залишено без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2018 року та додаткове судове рішення Львівського окружного адміністративного суду від 03 грудня 2018 року у справі № 1740/3770/18 без змін.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Західавіабуд» подала до суду заяву про стягнення на користь позивача судових витрат, пов`язаних з апеляційним розглядом справи.

Додатковою постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року у справі № 1340/3770/18 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Західавіабуд» щодо відшкодування судових витрат задоволено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби України у Львівській області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Західавіабуд» судові витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 6360 гривень.

Не погодившись з додатковою постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року у справі № 1340/3770/18, Головне управління ДФС у Львівській області звернулось до суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, відповідач посилається на те, що апеляційний суд допустив порушення норм процесуального права і, як наслідок, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Перевіряючи доводи касаційної скарги колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Частиною шостою статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) передбачено перелік категорій справ, які відносяться до справ незначної складності.

Такий перелік не є вичерпним.

Зі змісту пункту 10 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) можна зробити висновок про те, що суд має право віднести до категорії справ незначної складності справу, яка не передбачена у вищезазначеному переліку, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

За правилами спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи, які підлягають розгляду за правилами загального позовного провадження у виключному порядку (частина четверта статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017), а також через складність та інші обставини.

Відповідно до пункту 20 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції від 03.10.2017) адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Системний аналіз вищезазначених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що суд має право віднести справу до категорії малозначних за результатами оцінки характеру спірних правовідносин, предмету доказування, складу учасників та інших обставин, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, а також крім справ, які підлягають розгляду в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, представником товариства з обмеженою відповідальністю «Західавіабуд» в судовому засіданні зроблено заяву згідно вимог абз. 2 ч. 7 ст. 139 КАС України, а 26.02.2019 подано письмову заяву та копії доказів понесення витрат на професійну правничу допомогу.

Позивачем було дотримано вимоги КАС України, зробивши відповідну заяву про розподіл судових витрат.

Крім того, позивачем було надано договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі наданих послуг, найменування, кількість та вартість послуг вказані у рахунку на оплату вартості, що є додатком до договору.

Відповідно до поданих представником відповідача документів позивачу надавалась наступна правова допомога: підготовка відзиву, підготовка до судового засідання і участь у судовому засіданні.

Згідно платіжного доручення № 3228 від 25.02.2019 ТОВ «Західавіабуд» оплачено в повному обсязі витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Зважаючи на викладене, суд апеляційної інстанції, задовольняючи заяву про стягнення на користь позивача судових витрат, правильно застосував норми процесуального права і дійшов обґрунтованого висновку.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень також не міститься.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись статтею 333 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Львівській області на додаткову постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року у справі № 1340/3770/18.

Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу. Копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: підписІ.А. Васильєва
підписС.С. Пасічник
підписВ.П. Юрченко