Справа № 120/1027/19-а
Суддя: Демитор Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

23 травня 2019 р. Справа № 120/1027/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Демитор Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука В.В.,

представників відповідачів: Лозінської І.А., Чайки А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовоного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Вінницькій області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів

ВСТАНОВИВ:

25.03.2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області, Державної фіскальної служби України про:

- визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДФС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-9937-17 від 24.01.2019 року в сумі 3998,74 грн.

- визнання протиправним та скасування рішення ДФС України № 12263/6/99-99-11-05-02-20 від 15.03.2019 року про залишення вимоги без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що отримав вимогу відповідача про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9937-54 від 24.01.2019 року з єдиного внеску в сумі 3998,74 грн. Позивач вважає дану вимогу та рішення за результатами розгляду скарги протиправними, що і стало підставою для звернення з цим позовом до суду.

Позивач зазначає, що вимога та рішення є протиправними та підлягають скасуванню, оскільки факт борг (недоїмки) з ЄСВ спростовується документами звітності та платіжними документами, які він надає до позовної заяви. Крім того, позивач зазначає що оскільки звітний період не ще закінчився, він не зобов`язаний сплачувати єдиний внесок, оскільки сплачує їх при подачі щорічного звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску.

Ухвалою суду від 28.03.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 22.04.2019 року. Також, ухвалою суду встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

17.04.2019 року до суду надійшов відзив відповідача 1, 2 на адміністративний позов (вх. №21393), в якому останній просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Вказав, що за обліковими даними інформаційної системи органу доходів і зборів загальна сума заборгованості ОСОБА_1 станом на 31.12.2018 року становить 3998,74 грн., яка виникла внаслідок несплати поточних нарахувань з єдиного внеску за 2018 рік .

З огляду на викладене, відповідач 1, 2 вважає, що Головне управління ДФС у Вінницькій області при прийнятті оскаржуваної вимоги, діяло на підставі та у спосіб, передбачений чинним законодавством. Також, зазначив, що рішення про результати розгляду скарги є правомірним та обґрунтованим, а тому просить відмовити в задоволенні адміністративного позову.

22.04.2019 року на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх № 22013), в якій останній заперечує щодо доводів відповідача, та просить адміністративний позов задовольнити.

В судовому засіданні 22.04.2019 року оголошено перерву, в зв`язку із витребуванням додаткових доказів. Судове засідання відкладено на 15.05.2019 року.

15.05.2019 року судове засідання відкладено на 23.05.2019 року.

16.05.2019 року на адресу суду надійшли витребувані матеріали.

В судове засідання позивач не з`явився в судове засідання, натомість подавши додаткові пояснення та клопотання про розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення адміністративного позову, з підстав викладених у відзиві.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд встановив наступні фактичні обставини.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з рішенням Вінницької обласної-кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури від 29.06.1995р. набув статусу адвоката. Згідно свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності №65073866 від 26.10.1995р. зареєстрований як фізична особа підприємець. 16.01.1996 року зареєстрований в ДПІ у м. Вінниці як платник податків.

Крім того, ОСОБА_1 згідно пенсійного посвідчення серії НОМЕР_1 від 15.07.2015р. отримує пенсію за віком та відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» має бути звільнений від сплати єдиного внеску за умови перебування у статусі фізичної особи підприємця.

Відповідно до Прикінцевих положень Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців» (в редакції станом на 15.05.2003) державний реєстратор протягом 2004-2005 років при надходженні від юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців реєстраційної картки, відповідно до вимог статті 19 цього Закону, зобов`язаний провести заміну раніше виданих їм свідоцтв про державну реєстрацію на свідоцтва про державну реєстрацію єдиного зразка. При цьому реєстраційний збір за заміну свідоцтва про державну реєстрацію не стягується. Водночас відповідно до пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» щодо спрощення механізму державної реєстрації» від 01.07.2010 №2390-VІ (далі - Закон №2390-VІ) процес включення до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, зареєстрованих до 1 липня 2004 року, завершується через рік, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Позивач як фізична особа підприємець у вказаний період не звертався з реєстраційною карткою до реєстратора та не включений до Єдиного державного реєстру відомостей про юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Згідно реєстраційних даних АІС «Податковий Блок» Улановський В.І перебуває на обліку як фізична особа, що здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат), встановлення ознаки з 16.01.1996 року. Інформація щодо припинення/зупинення незалежної професійної діяльності відсутня.

11.10.2014р. звернувся до Вінницької ОДПІ та подав заяву за формою №1-ЄСВ про взяття на облік платника як фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат) і згідно повідомлення про взяття на облік платника єдиного внеску з 20.10.2015 року є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з видом діяльності «адвокатська діяльність».

В період 2015-2019 р. подавав звіти про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність (адвокат) та надано квитанції в підтвердження сплати нарахованих сум податку.

Так, згідно матеріалів справи позивачем самостійно нараховано та сплачено єдиний внесок:

Звіт за 2015 рік подано 29.01.2016р. - самостійно нараховано та сплачено 2783 грн. (квитанція від 13.07.2015 за 1 півріччя 2015р., від 10.02.2016р. за 2 півріччя 2015р.) та 3366грн. (квитанція від 27.08.2015р. за 2012 рік доплата)

ОСОБА_2 за 2016 рік подано 30.01.2017, самостійно нараховано 8514 грн. та сплачено 8520 грн. (квитанція від 09.02.2017р.)

Звіт за 2017 рік подано 30.01.2018, самостійно нараховано 9889,66 грн. та сплачено 9890 грн. (квитанція від 08.02.2018р.)

Звіт за 2018 рік подано 02.05.2019р., самостійно нараховано1699 грн.

Станом на 31.12.2018 року, відповідно інтегрованої картки платника податків, сума заборгованості зі сплати єдиного внеску складає 3998,74 грн., яка виникла внаслідок несплати поточних нарахувань. Доказів сплати заборгованості позивачем сторонами до суду не надано.

Відповідно до статті 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів Головне управління ДФС у Вінницькій області сформувало та надіслало на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9938-17 від 24.01.2019 про сплату заборгованості з єдиного внеску станом на 31.12.2018 рік в розмірі 3998,74 грн.

Згідно матеріалів справи, позивач оскаржував вимогу в адміністративному порядку. Рішенням Державної фіскальної служби України про результати розгляду скарги від 08.02.2019 року вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 24.01.2019 року № Ф-9938-17 ГУ ФДС у Вінницькій області залишено без змін, скаргу ОСОБА_1 від 08.02.2019 без задоволення.

Вважаючи таку вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправною, з метою її скасування позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд керується наступним.

Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08 липня 2010 року №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з частиною другою статті 2 Закону №2464-VI виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску, платники єдиного внеску, порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, розмір єдиного внеску, орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність, склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до змін, внесених до ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціального страхування» №2464-VI від 08.07.2010 року, змінився термін сплати єдиного внеску, а саме з 01.01.2018 року усі фізичні особи-підприємці (як на спрощеній системі оподаткування, так і на загальній системі) та особи, які здійснюють незалежну професійну діяльність зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок

Граничні терміни сплати:

за 1 кв. 2018 року - 19 квітня 2018 року,

за 2 кв. 2018 року - 19 липня 2018 року,

за 3 кв. 2018 року - 19 жовтня 2018 року,

за 4 кв. 2018 року - 19 січня 2019 року.

В автоматичному режимі єдиний внесок нараховується виходячи з мінімального розміру єдиного внеску, проте платники можуть самостійно визначити базу нарахування єдиного внеску, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску.

Сума мінімального єдиного соціального внеску розраховується як добуток мінімальної заробітної плати на розмір внеску (22 відсотки) (= 3723 грн. х 22%).

У 2018 році мінімальний страховий внесок становить 819,06 грн. за місяць та 2457,18 грн. за квартал.

Звільняються від сплати єдиного соціального внеску: пенсіонери за віком або особи з інвалідністю з наступного місяця після набуття такого статусу.

У разі якщо фізичними особами-підприємцями не отримано дохід у звітному році або окремому місяці звітного року, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування єдиного внеску, але не більше максимальної величини бази нарахування, встановленої Законом про ЄСВ. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (тобто в 2018 році - від 819,06 грн. до 12 285,90 грн.).

Статтею 6 Закону № 2464-VI визначено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок

Право на звільнення від сплати єдиного внеску мають фізичні особи-підприємці, за умови, що вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина четверта статті 4 Закону № 2464-VI).

Позивач не заперечує що він є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність (адвокатську). Проте вказує, що він з 2015 року отримує пенсію за віком і звільняється від сплати єдиного внеску як ФОП.

При цьому встановлено, що позивач не обліковується в органі ДФС як фізична особа підприємець і йому як ФОП у не нараховувався єдиний соціальний внесок, однак з 2018 року щоквартально нараховується в розмірі мінімального страхового внеску як особі, які проводить незалежну професійну діяльність.

За даними інформаційної системи органів ДФС, станом на 31.12.2018 загальна заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску за ОСОБА_1 становить 3998,74 грн., яка ( з урахуванням сум переплати) виникла внаслідок несплати поточних нарахувань на загальну суму 7371,54 грн. а саме: за 1-й квартал 2018 року - 2457,18 грн.; за 2-й квартал 2018 року - 2457,18 грн.; за 3-й квартал 2018 року - 2457,18 грн.;

Відповідно до положень частин 1 - 4 статті 25 Закону №2464, рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Згідно ч. 4 ст. 8 Закону №2464, порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Порядок стягнення заборгованості з платників єдиного внеску, формування, оформлення та надсилання вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску передбачений розділом VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 20.04.2015 за №449, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за №508/26953.

Відповідно до п.п. 1 - 3 Розділу VI Інструкції №449, до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення. У разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити у звітності, що подається платником до органів доходів і зборів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. В разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, суд дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_1 не виконав обов`язок щоквартальної слати єдиного внеску у 2018 році і утворився борг в сумі 3998,74 грн., відтак Головне управління державної фіскальної служби у Вінницькій області правомірно сформувало на надіслало позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-9938-17 від 24.01.2019.

З огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 24.01.2019 № Ф-9938-17, і в наслідок чого підстави для скасування рішення ДФС України № 12263/6/99-99-11-05-02-20 від 15.03.2019 року про залишення вимоги без змін, а скаргу ОСОБА_1 без задоволення відсутні.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, при прийнятті оскаржуваного рішення діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та Законами України, відтак підстави для задоволення позову відсутні.

В силу положень ст. 139 КАС України, судові витрати на користь позивача у даній справі не присуджуються.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Вінницькій області, Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування індивідуальних актів - відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 )

Відповідач: Головне управління ДФС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Відповідач: Державна фіскальна служба України ( площа Львівська, 8, м. київ, )

Рішення в повному обсязі складено 28.05.2019 року.

Суддя /підпис/ Демитор Наталія Володимирівна

Копія вірна:

Суддя:

Помічник: