Справа № 160/3407/19
Суддя: Сафронова С.В.
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

23 травня 2019 року м. Дніпросправа № 160/3407/19

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),

суддів: Мельника В.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Кошарного Олександра Вікторовича та Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року

у адміністративній справі № 160/3407/19 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ПРИВАТОФИС" до Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Кошарного Олександра Вікторовича про визнання протиправними та скасування постанов, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року задоволено адміністративний позов ТОВ "ПРИВАТОФИС", визнано протиправними та скасовано винесені Приватним виконавцем Виконавчого округу м.Києва Кошарним Олександром Вікторовичем Постанови: про відкриття виконавчого провадження № 58862776 від 10.04.2019 р., про арешт майна боржника від 11.04.2019 р. згідно виконавчого провадження №58862776, про арешт коштів боржника від 10.04.2019 р. згідно виконавчого провадження №58862776, про арешт коштів боржника від 12.04.2019 р. згідно виконавчого провадження №58862776, а також стягнуто на користь позивача судовий збір в розмірі 7684,00 грн. за рахунок Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Кошарного Олександра Вікторовича .

Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку відповідачем по справі - приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Кошарним О.В. та Акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк», який вважає, що рішення у цій справі прямо впливає на його права та інтереси, на захист яких здійснюється примусове виконання у виконавчому провадженні № 58862776.

Так, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Кошарний О.В., як особа, дії якої оскаржуються, не погоджуючись з винесеним у цій справі рішенням суду першої інстанції, вважає його необґрунтованим, винесеним з неповним з`ясуванням досліджуваних обставин та з порушенням норм матеріальних і процесуальних норм права,а відтак таким, що підлягає скасуванню.

Обґрунтовуючи наведені в апеляційній скарзі доводи, відповідач посилається на не врахування судом першої інстанції положень ст.ст.1,2,16,19 Закону України "Про виконавче провадження" і ст. 237 ЦК України, що призвело до хибності та формалізму правової оцінки базових принципів права, в тому числі під час реалізації інституту представництва. Зазначає, що повноваження представника стягувача - АТ КБ "ПРИВАТБАНК" були підтверджені довіреністю, в якій наведено повноваження представника про звернення до нього задля виконання дорученого - реалізації права АТ КБ "ПРИВАТБАНК", як стягувача, з метою виконання виконавчого документу про стягнення заборгованості з Боржника . Наголошував, що при прийомі пакету документів ним була здійснена перевірка довіреність представника стягувача за допомогою інтернет ресурсу, внаслідок чого було встановлено, що довіреність чинна та не відкликана.

При цьому, відповідач в апеляційній скарзі цитуючи відокремлені частини змісту Довіреності № 1714-К-О від 16 квітня 2018 р., наголошує на тому, що АТ КБ «ПРИВАТБАНК» наділяє представника Андріїшиній Н.П. правом звернутися за виконанням дорученого до приватного виконавця, але суд першої інстанції в порушення норм процесуального права не вчинив жодних дій щодо перевірки обставин (у разі наявності сумніву щодо дійсного волевиявлення Стягувача, якщо такий виник) фактично допустивши тим самим упередженість та обмеження у такий спосіб законних прав стягувача, що у сукупності свідчить про незаконність рішення суду першої інстанції, яке відповідач просить скасувати, прийнявши по справі інше рішення про відмову у задоволені вимог позивача, порушення прав якого з боку приватного виконавця судом не встановлено.

В апеляційній скарзі АТ КБ "ПРИВАТБАНК" вказує на неналежну оцінку судом першої інстанції обставин справи та на допущене порушення норм матеріального і процесуального права (неправильне тлумачення закону), у зв`язку з чим просить скасувати рішення у цій справі та прийняти нове рішення про відмову у задоволені вимог позивача.

Апеляційна скарга АТ КБ "ПРИВАТБАНК" мотивована тим, що правове обґрунтування судового рішення у цій справі не відповідає положенням ст.202, ст.237, ст.238, ст.244 Цивільного кодексу України, оскільки у довіреності № 1714-К-О від 16 квітня 2018 року, на підставі якої здійснювалось представництво інтересів Банку при зверненні до приватного виконавця міститься прямі вказівки на уповноваження повіреного на: здійснення представником дій; надання всіх прав довірителя передбачених законодавством, як стягувача; підписання, подання, пред`явлення необхідних документів та вчинення інший необхідних дій, пов`язаних з цією довіреністю. Вважає, що у даному спірному випадку суд першої інстанції виходячи з принципу превалювання змісту над формою повинен був узяти до уваги спрямованість поведінки осіб спірних правовідносин на досягнення певного правового результату та виконання взятих на себе зобов`язань.

Заслухавши пояснення сторін по справі, що прибули в судове засідання за викликом суду, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзив позивача на ці скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність застосування до спірних правовідносин норм матеріального та процесуального права, судова колегія дійшла висновку про відсутність підстав для скасування рішення суду першої інстанції, виходячи з нижченаведеного

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що оскаржувана у цій справі позивачем Постанова про відкриття виконавчого провадження від 10.04.2019 р., якою визначено стягнути з ТОВ «ПРИВАТОФИС» на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» грошових коштів у сумі 10089829,12 грн. (а.с.7), була винесена приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Кошарним О.В. за заявою (а.с.8-11), поданою 10.04.2019 р. (вх. № 51) представником АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Андріїшиною Н.П., діючої за Довіреністю № 1714-К-О від 16 квітня 2018 р. (а.с.70-71), та на підставі виконавчого напису нотаріуса за реєстровим № 2320 вчиненого 09.04.2019 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. (а.с.12-13)

В межах виконавчого провадження № 58862776, відкритого вищеозначеною Постановою від 10.04.2019 р., приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Кошарним О.В. були також винесені Постанови: від 10.04.2019 р. про арешт коштів боржника на грошові кошти, що містяться на рахунку: НОМЕР_1 в АТ "ОТП БАНК" МФО 300528 (а.с.72); від 11.04.2019 р. про арешт майна боржника: нежитлові приміщення загальною площею 234,3 кв.м за адресою: м.Київ вул.Василевської Ванди 12/16 і нежитлові приміщення загальною площею 156,1 кв.м за адресою: м.Київ вул.Леся Курбаса 7а (а.с.73); від 12.04.2019 р. про арешт грошових коштів боржника, що містяться на рахунках: № НОМЕР_3 , № НОМЕР_4 в АТ "А-БАНК" МФО 307770 (а.с.74); та від 10.04.2019 р. про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 1 008 981,91 грн. (а.с.75), які позивач вважає такими, що винесені всупереч нормам Закону України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи спір у цій справі по суті, судом першої інстанції детально було проаналізовано виниклі у цій справі спірні правовідносини на підставі долучених до матеріалів справи письмових доказів та детально було обговорено доводи сторін по справі, що наведені позивачем в адміністративному позові (а.с.4-6) і у письмових поясненнях (а.с.117-119) та відповідачем у відзиві на позов (а.с.86-89, 103-106), внаслідок чого, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про протиправність Постанови про відкриття виконавчого провадження за заявою представника стягувача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Андріїшиної Наталії Петрівни на підставі виданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Довіреності № 1714-К-О від 16 квітня 2018 р., внаслідок чого суд першої інстанції правильно визнав, що вказана Постанова про відкриття виконавчого провадження №58862776 від 10.04.2019р. підлягає скасуванню, як така, що винесена з порушенням чинного законодавства разом з постановами про арешт майна боржника від 11.04.2019 р. та про арешт коштів боржника від 10.04.2019р. і від 12.04.2019 р.

Наведені у попередньому абзаці висновки суду першої інстанції мотивовані тим, що заява про відкриття виконавчого провадження вхід. № 51 від 10.04.2019 р. подана та підписана представником стягувача АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Андріїшиною Н.П. , що діяла на підставі виданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Довіреності № 1714-К-О від 16 квітня 2018 р., відповідно якої представнику Андріїшиній Н.П. надано повноваження з представництва інтересів ПАТ КБ «Приватбанк» у Державній виконавчій службі, в тому числі надано право подавати документи, передбачені законодавством до Державної виконавчої служби з метою їх виконання та користуватися іншими правами сторін у виконавчому провадженні.

Судова колегія у повному обсязі погоджується з висновками суду першої інстанції у цій справі та з наведеним в оскаржуваному у цій справі судовому рішенні обґрунтуванням підстав для визнання протиправними та скасування винесених Приватним виконавцем Виконавчого округу м.Києва Кошарним Олександром Вікторовичем Постанови про відкриття виконавчого провадження № 58862776 від 10.04.2019 р. та постанов згідно виконавчого провадження №58862776: про арешт майна боржника від 11.04.2019 р. та про арешт коштів боржника від 10.04.2019 р. і від 12.04.2019 р., оскільки умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку чітко визначено Законами України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII) та «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» від 02.06.2016 р. № 1403-VIII (далі - Закон № 1403-VIII), а більш детально процедура примусового виконання прописана в затвердженій Наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5 і зареєстрованої 02 квітня 2012 р. за N 489/20802 Інструкції з організації примусового виконання рішень (далі - Інструкція № 512/5).

Виходячи з того, що примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) відповідно до ст.1 Закону № 1404-VIII повинно проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України,цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а виконавець може розпочати примусове виконання рішення виконавчого документа тільки у визначених ч.1 ст.25 цього Закону випадках, в т.ч. за заявою стягувача про примусове виконання рішення (пункт 1), відповідач по цій справі будучи уповноваженим державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, встановленому законом (ч.1 ст.16 Закону № 1403-VIII) зобов`язаний був перевірити, що заяву про відкриття виконавчого провадження подано належним представником стягувача з урахуванням положень ст.16 Закону № 1404-VIII та п.10 розділу ІІ Інструкції № 512/5, яка розроблена відповідно до Закону № 1404-VIII і Закону № 1403-VIII та яка саме визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.15 Закону № 1404-VIII - сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник, а стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ (ч.2 ст.15 цього Закону).

Згідно ч.1 ст.16 Закону № 1404-VIII - сторони можуть реалізувати свої права і обов`язки у виконавчому провадженні самостійно або через представників, а згідно ч.3 ст.16 цього Закону - представництво юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом чи установчими документами юридичної особи, або через представників юридичної особи.

Таким чином, наразі представляти юридичну особу у виконавчому провадженні фактично можуть:

- керівник юридичної особи; посадова особа, яка діє у межах повноважень, наданих законом чи установчими документами;

- представник, визначений в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

При цьому керівник та визначена посадова особа не є представниками. Хоча вони і діють від імені юридичної особи, однак зміст їхнього статусу набагато ширший від статусу представника.

Згідно із Законом «Про виконавче провадження», представник сторони та сторона мають різний статус та, відповідно, різні повноваження. Коло повноважень сторони виконавчого провадження є набагато ширшим, ніж коло повноважень її представника. Більшість повноважень юридичної особи у виконавчому провадженні реалізується шляхом подачі письмових звернень (заяв, скарг, клопотань, заперечень, запитів тощо), саме тому, підготовка таких процесуальних документів мають бути за підписом керівника юридичної особи, що усуне будь-які розбіжності у сприйнятті повноважень представника юридичної особи.

Хто саме може бути представником юридичної особи у виконавчому провадженні чітко визначено у ч.3 ст.16 Закону № 1404-VIII, а процедура підтвердження того, що конкретна особа є представником юридичної особи у виконавчому провадженні - прописана у ч.4 ст.16 цього Закону.

Так, у ч.4 ст.16 Закону № 1404-VIII зазначено, що «Представником юридичної особи у виконавчому провадженні може бути особа, яка відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань має право вчиняти дії від імені такої юридичної особи без довіреності. Повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа. Дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи у виконавчому провадженні можуть міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або у виданій довіреності.»

Аналіз наведених норм Закону № 1404-VIII свідчить, що втілюючи представництво у виконавчому провадженні законодавець врегулював відповід ні відносини по іншому ніж це прийнято у звичайній законодавчій практиці, яка йде від зворотного - коли «визначається коло осіб, які не можуть бути представниками».

Зокрема, специфіка здійснення у ході примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) представництва юридичної особи у виконавчому провадженні втілена у ч.4 ст.16 Закону № 1404-VIII, якою чітко визначено, що «представником юридичної особи у виконавчому провадженні може бути особа, яка відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань має право вчиняти дії від імені такої юридичної особи без довіреності. Повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до закону. Представник може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти така особа. Дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи у виконавчому провадженні можуть міститися в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань або у виданій довіреності.»

Оскільки ст.16 Закону № 1404-VIII фактично регламентується не просто представниц тво юридичної особи, а її участь у вико навчому провадженні як сторони, виходячи із специфіки правового становища стягувача у виконавчому проваджені, структури побудови диспозиції ч.4 ст.16 цього Закону та того, що для визначення свого представника юридична особа зобов`язується законодавцем внести відомості про особу, яка може її представляти до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, судова колегія вважає, що у тексті «повноваження представника юридичної особи у виконавчому провадженні можуть бути підтверджені довіреністю, виданою та оформленою відповідно до закону» - ключовим словосполучення є «можуть бути», яким лише підкреслюється, що окрема довіреність у розумінні вказаного припису є тільки додатком до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, в якому вже зазначено про особу-представника юридичної особи, якому дозволено здійснювати представництво без довіреності.

З наведеного випливає, що звична форма представництва юридичної особи на підставі довіреності, виданої на ім`я фізичної особи, Законом України «Про виконавче провадження» вже не передбачена. Так само як і не передбачена необхідність наявності довіреності, яка стала в розумінні ч.4 ст.16 Закону № 1404-VIII факультативною.

Підсумовуючи вищевикладене, судова колегія визнає, що відповідач у цій справі відкривши виконавче провадження № 58862776 постановою від 10.04.2019 р. за заявою Андріїшиної Н.П. , діючої за Довіреністю № 1714-К-О від 16 квітня 2018 р. як представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК», тим самим протиправно, тобто, без дотримання норм закону при представництві сторін-юридичних осіб, допустив участь у виконавчому провадженні представника юридичної особи за довіреністю не тільки без перевірки відомостей за Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а й без урахування того, що стягувач - АТ КБ «ПРИВАТБАНК» взагалі за текстом Довіреності № 1714-К-О від 16 квітня 2018 р. не уповноважував гр-ку Андріїшину Н . П. на вчинення дій по реалізації спеціальних, притаманних лише стягувачу, прав пред`явлення виконавчого документа з метою примусового виконання до приватного виконавця.

Наведені АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в апеляційній скарзі доводи, в тому числі і стосовно того, що в довіреності № 1714-К-О від 16 квітня 2018 року містяться прямі вказівки на те, що повірений уповноважений: на здійснення представником дій; надання представнику всіх прав довірителя передбачених законодавством, як стягувана; підписання, подання, пред`явлення необхідних документів та вчинення інший необхідних дій, пов`язаних з цією довіреністю, також як і наведені приватним виконавцем в апеляційній скарзі доводи про те, що видана АТ КБ "ПРИВАТБАНК" довіреність не позбавляє/не обмежує, а навпаки, наділяє представника правом звернутися за виконанням дорученого до приватного виконавця - повністю спростовуються змістом самої Довіреності № 1714-К-О на ім`я Андріїшиної Н.П. , в якій остання не наділялася «абсолютними правами стягувача» також як і не обумовлювалися її повноваження реалізувати право юридичної особи-стягувача шляхом пред`явлення виконавчого документа з метою його примусового виконання до приватного виконавця.

Помилковість розуміння відповідачем та АТ КБ "ПРИВАТБАНК" форми представництва юридичної особи-стягувача у виконавчому провадженні підтверджуються також положеннями п.10 Розділу 2 Інструкції № 512/5, яким чітко визначено, що у випадку реалізації стороною виконавчого провадження права на пред`явлення виконавчого документа на виконання, через представника, виконавець перевіряє, чи обумовлені у довіреності повноваження представника на здійснення таких дій.

Тобто, отримавши від Андріїшиної Н.П. , яка діяла на підставі виданої АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Довіреності № 1714-К-О від 16 квітня 2018 р., заяву про відкриття виконавчого провадження від 10.04.2019 р. (вхід. № 51) за підписом Андріїшиної Н.П. як представником стягувача АТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідач по справі на виконання вимог ст.16 Закону № 1404-VIII - зобов`язаний був перевірити відомості Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а на виконання п.10 Розділу 2 Інструкції № 512/5 - відповідач зобов`язаний був перевірити чи обумовлені у довіреності повноваження представника на пред`явлення виконавчого документа на виконання до приватного виконавця. Проте, такі дії відповідачем вчинені не були.

Таким чином, безпідставне невиконання відповідачем вимог ст.16 Закону № 1404-VIII та приписів п.10 Розділу 2 Інструкції № 512/5, призвело до незаконного відкриття виконавчого провадження № 58862776 за поданою 10.04.2019 р. заявою Андріїшиної Н.П. , діючої на підставі виданої 16 квітня 2018 р. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Довіреністю № 1714-К-О, та до незаконного винесення в межах виконавчого провадження № 58862776 Постанов про арешт коштів боржника від 10.04.2019 р. та від 12.04.2019 р., і про арешт майна ТОВ "ПРИВАТОФИС", які і були правильно скасовані судом першої інстанції.

З урахуванням наведеного, судова колегія визнає, що судом першої інстанції при розгляді даної справи повно з`ясовано обставини справи, які мають значення для її правильного вирішення та правильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, апеляційні скарги - мають бути залишені без задоволення, а судове рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 315, 316, 322 325, 328 КАС України, суд, -

П о с т а н о в и в:

Апеляційні скарги Приватного виконавця виконавчого округу м.Києва Кошарного Олександра Вікторовича та Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24 квітня 2019 року - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної числи з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова

суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов