Справа № 480/4322/18
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 р. Справа № 480/4322/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Бершова Г.Є.

суддів: Катунова В.В. , Ральченка І.М.

за участю секретаря судового засідання Патової Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 (суддя В.М. Соколов, м. Суми, повний текст складено 22.02.19) по справі № 480/4322/18

за позовом ОСОБА_1

до Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України третя особа Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумскій області

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Центральної медико-соціальної експертної комісії Міністерства охорони здоров`я України (далі по тексту - відповідач, Центральна МСЕК), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області (далі по тексту - УВД Фонду соцстрахування України у Сумській області) про визнання дій неправомірними та зобов`язання провести повторно дослідження причинного зв`язку смерті ОСОБА_2 з трудовим каліцтвом від 27.11.2006, 22.08.2013 із залученням відповідних фахівців.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що її чоловіку 22.08.2013 встановлено 2 групу інвалідності від трудового каліцтва з 80% втрати працездатності, в серпні 2015 року - першу Б групу інвалідності з 90% втрати працездатності. Після отримання виробничої травми стан ОСОБА_2 погіршувався і 21.11.2017 він кинувся з вікна на 14-му поверсі, в результаті чого помер. Відповідачем було зроблено висновок, що причинного зв`язку смерті з трудовим каліцтвом від 27.11.2006, 22.08.2013 не встановлено. На переконання позивача, дії Центральної МСЕК проявилися в недостатньому вивченні медичних документів та висновків попередніх МСЕК померлого ОСОБА_2 та не залученні для роботи в комісії фахівців, які безпосередньо мають зробити висновки про зв`язок отриманих травм на виробництві, які прогресували та змінювалися в сторону погіршення фізичного та психічного стану ОСОБА_2 і причинами вчинення ним самогубства на фоні суїцидальних настроїв, які теж могли проявитися через травми голови і бути елементами його тривалої хвороби.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 року у задоволенні позовних вимог було відмовлено.

Позивач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Позивач в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав та просив суд її задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, позивача, дослідивши матеріали справи, рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Так, судом першої інстанції встановлено та підтверджено судом апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 починаючи з 1979 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_2 за фахом інженер будівельник, працював у ВАТ «Сумський Промпроект» завідувачем групою відділу інженерних обстежень.

Першу виробничу травму отримав 27.11.2006 під час перебування у відрядженні в місті Київ (акт форми Н-1 від 07.05.2007).

28.08.2007 Зарічною районною медико-соціальною експертною комісією в місті Суми (далі - Зарічна МСЕК) встановлено 25% втрати професійної працездатності строком на 1 рік, а 23.09.2008 повторно встановлено 15% безтерміново. ОСОБА_2 продовжував працювати за фахом.

Другу виробничу травму ОСОБА_2 отримав 22.08.2013 - падіння з висоти 7 метрів (акт форми Н-1 від 13.09.2013).

19.12.2013 ОСОБА_2 оглянутий Зарічною МСЕК, встановлена друга група інвалідності з ураженням опорно-рухового апарату від трудового каліцтва та 80% втрати працездатності безтерміново.

13.06.2014 ОСОБА_2 була проведена операція в інституті нейрохірургії ім. А.П.Ромоданова.

13.08.2015 документи ОСОБА_2 переглянуті Зарічною МСЕК з метою підвищення групи інвалідності. Встановлена перша Б група інвалідності з ураженням опорно-рухового апарату від трудового каліцтва і 90% втрати професійної працездатності безтерміново.

20.11.2017 до Сумського обласного клінічного психоневрологічного диспансеру звернулися родичі хворого, зі слів яких в останній час ОСОБА_2 неврівноважений, висловлює суїцидальні думки. Був рекомендований огляд хворого фахівцями, вирішення питання госпіталізації, при суїцинденції - викликати бригаду швидкої допомоги.

21.11.2017 ОСОБА_2 кинувся з вікна квартири на 14-му поверсі, в результаті чого помер.

Після смерті чоловіка ОСОБА_1 звернулася до УВД Фонду соціального страхування України у Сумській області для подачі документів на отримання компенсації. У відповідь їй роз`яснили, що згідно з висновком МСЕК, Фонд може відшкодовувати компенсацію у вигляді одноразової виплати, а саме: у разі смерті потерпілого внаслідок нещасного випадку на виробництві виплачується одноразова допомога його сім`ї у сумі, що дорівнює 100 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату, та одноразова допомога кожній особі, яка перебувала на його утриманні, а також на його дитину, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після смерті потерпілого, у сумі, що дорівнює 20 розмірам прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на день настання права на страхову виплату.

Для отримання вказаного висновку позивач звернулася до Сумської МСЕК.

Так, 14.12.2017 на Сумську обласну МСЕК № 1 надійшло направлення Сумського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Сумській області (від 29.11.2017 № 23-07-649) щодо розгляду питання встановлення причинного зв`язку смерті ОСОБА_2 з наслідками нещасного випадку (акт Н-1 № 1 від 07.05.2007 та акт Н-1 № 1 від 13.09.2013).

Згідно з висновком експертизи № 1044/698 від 22.12.2017 Сумського обласного бюро судово-медичної експертизи смерть настала внаслідок тупої травми тіла у вигляді крововиливу у шлуночки головного мозку, чисельних переломів кісток грудної клітини, тазу, розрив внутрішніх органів, гострої крововтрати (а.с.63-65).

На підставі п. 2.13 Інструкції про встановлення причинного зв`язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 15.11.2005, у зв`язку зі складністю експертного випадку медико-експертна справа ОСОБА_2 направлялась до Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України.

Після вивчення наданої медичної документації померлого, комісія інституту дійшла висновку № 111 від 04.05.2018, що прямого зв`язку смерті ОСОБА_2 з виробничими травмами 2006 та 2013 років немає. У висновку зазначено, що смерть громадянина наступила внаслідок отриманих 22 листопада 2017 року поєднаної тупої травми тіла у вигляді крововиливу у шлуночки головного мозку, чисельних переломів кісток грудної клітини, тазу, розривів внутрішніх органів, гострої крововтрати. В результаті проведеного дослідження комісія визначила, що між отриманими травмами 22.11.2017 та смертю ОСОБА_2 існує прямий причинний зв`язок (висновок експерта ОКЗ «Сумське бюро судово-медичної експертизи» від 22 листопада 2017 року № 1044/698). Дане твердження повністю виключає існування причинного зв`язку смерті ОСОБА_2 з виробничими травмами 2006 та 2013 років (а.с.67).

На підставі заяви громадянки ОСОБА_1 від 14.05.2018 про незгоду з висновком Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності Міністерства охорони здоров`я України, 15.05.2018 медико-експертна справа померлого ОСОБА_2 була направлена Сумською обласною МСЕК № 1 до Центральної МСЕК для винесення остаточного рішення.

Згідно з листом №451/07/18 від 05.07.2018 (а.с.68-69) та Актом визначення причинного зв`язку смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом №239 від 02.07.2018 (далі по тексту - Акт, а.с.70) Центральна МСЕК дійшла висновку, що основною причиною смерті ОСОБА_2 стала тяжка поєднана травма тіла (отримана при падінні з висоти 21.11.2017), не сумісна з його життям, що, не виключно, пов`язано з його суїцидальними тенденціями. Враховуючи дані обставини, встановити причинно-наслідковий зв`язок між смертю ОСОБА_2 і отриманими травмами на виробництві у 2006 і 2013 роках неможливо (згідно наказу Міністерства охорони здоров`я України від 15.11.2005 № 606 «Про затвердження Інструкції про встановлення причинного зв`язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом»).

Позивач не погодилась із таким рішенням відповідача та оскаржила його до суду.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, виходив з того, що оскаржувані дії Центральної МСЕК відповідають критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

У доводах апеляційної скарги позивач зазначає про неправомірність дій відповідача під час дослідження причинного зв`язку смерті ОСОБА_2 з трудовим каліцтвом, а також, що вказане дослідження було проведено без залучення відповідних фахівців.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції з огляду на таке.

Так, спірні правовідносини врегульовані, серед іншого, Інструкцією про встановлення причинного зв`язку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 15.11.2005 №606 (далі по тексту - Інструкція).

Так, в пункті 1 Інструкції визначено, що причинний зв`язок смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом - зв`язок, який можна встановити між перебігом професійних захворювань (отруєнь) або наслідками трудового каліцтва з урахуванням форми, стадії, тяжкості функціональних порушень, розвитку ускладнень за життя, патоморфологічними та гістологічними змінами в органах та системах організму, що виявлені під час розтину, та настанням смерті.

В свою чергу, пунктом 3 Інструкції встановлені Критерії визначення причинного зв`язку смерті з профзахворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом:

3.1 перебіг основного і супутніх захворювань, що підтверджуються клініко-інструментальними методами обстеження, висновками спеціалізованих лікувально-профілактичних закладів, результатами патолого-анатомічного або судово-медичного дослідження (якщо вони були проведені);

3.2 ускладнення професійного захворювання (отруєння), трудового каліцтва, час їх настання та ступінь тяжкості, що підтверджені клініко-інструментальними методами обстеження за життя у лікувально-профілактичному закладі або висновками лікарів відповідного профілю з урахуванням етіопатогенетичного зв`язку ускладнень з основним захворюванням та безпосередньою причиною смерті;

3.3 можливість регресування чи прогресування окремих форм професійної патології з моменту припинення дії шкідливих та небезпечних факторів виробничого середовища.

З аналізу наведених норм колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для встановлення причинного зв`язку між смертю ОСОБА_2 з отриманим трудовим каліцтвом 27.11.2006 та 22.08.2013 необхідно констатувати, що його смерть настала у зв`язку з перебігом професійних захворювань або наслідками трудового каліцтва. Натомість, в даному випадку, матеріали справи свідчать, що смерть ОСОБА_2 настала внаслідок поєднаної травми тіла, отриманої при падінні з висоти 21.11.2017 внаслідок суїциду.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувані дії Центральної МСЕК відповідають критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши рішення суду першої інстанції, дійшла висновку, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 по справі № 480/4322/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Г.Є. Бершов
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко
Постанова складена в повному обсязі 27.05.19.