Справа № 280/93/19
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року о 09 год 44 хв.Справа № 280/93/19 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Новікової І.В.

за участю секретаря судового засідання Ширшова А.А.

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Острогляд І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2

до Головного управління ДФС у Запорізькій області

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Василівське управління Головного управління ДФС у Запорізькій області

про визнання протиправною та скасування вимоги,

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 (далі - позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Василівське управління Головного управління ДФС у Запорізькій області, в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 12.10.2018 №Ф-46614-55.

Ухвалою суду від 14.01.2019 вищевказану позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 30.01.2019 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 26.02.2019.

Ухвалою суду від 26.02.2019 відкладено підготовче засідання на 27.03.2019.

27.03.2019 оголошено перерву у підготовчому засіданні оголошено перерву до 24.04.2019, а також продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

В підготовчому засіданні 24.04.2019 судом закрито підготовче провадження та за згодою представників сторін розпочато розгляд адміністративної справи по суті. Крім того, в судовому розгляду адміністративної справи оголошено перерву до 22.05.2019.

В судовому засіданні 22.05.2019 проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що згідно з даними поданого 03 січня 2018 року Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік (додаток 5) та Таблиці 2 страхувальником ОСОБА_2 . самостійно визначена сума доходу, на яку нараховується єдиний соціальний внесок, але не менше за розмір мінімальної заробітної плати за січень-грудень 2017 року в розмірі 263800,00 грн. (або щомісячно по 22400,00 грн.) та зазначено розмір єдиного соціального внеску - 22%, що становить за січень-грудень 2017 року на загальну суму 59136,00 грн. (або щомісячно по 4 928,00 грн.). Водночас у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 було самостійно виявлено механічну і арифметичну помилку допущену при складанні та поданні 03.01.2018 до Василівського відділення Токмацької ОДПІ ГУ ДФС у Запорізькій області Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік, позивачем подано уточнюючий звіт. Зокрема, згідно з даними поданого 22 лютого 2018 року уточнюючого Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік (додаток 5) та Таблиця 2 страхувальником ОСОБА_2 . самостійно виправлено помилку та визначена сума доходу, на яку нараховується єдиний соціальний внесок, але не менше за розмір мінімальної заробітної плати за січень-грудень 2017 року в розмірі 38400,00 грн. (або щомісячно по 3200,00 грн.) та зазначено розмір єдиного соціального внеску - 22 %, що становить за січень- грудень 2017 року на загальну суму 8448,00 грн. (або щомісячно по 704,00 грн.). Позивач зазначає, що за себе - як фізичну особу - підприємця ОСОБА_2 самостійно сплачено за 2017 рік всього 8448,00 грн. (в т.ч. за І кв. - 2112,00 грн., за II кв. - 2112,00 грн., за III кв. - 2112,00 грн. та за IV кв. - 2112,00 грн.). Разом з тим, незважаючи на подання позивачем уточнюючого звіту та сплати зобов`язань, контролюючим органом сформовано та направлено на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки), в якій позивача зобов`язано сплатити недоїмку з єдиного внеску в розмірі визначеному в первинному звіті, що є необґрунтованим оскільки сума єдиного внеску визначається платником єдиного внеску, а не контролюючим органом. Вважає, що позивачем зобов`язання зі сплати єдиного внеску виконано у повному обсязі, що зумовлює відсутність підстав для надіслання платнику податків податкової вимоги.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що 03.01.2018 позивачем в електронній формі подано Звіт про суми нарахованого доходу, застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за формою №Д5 (річна) з додатками за 2017 (надалі - Звіт). У Звіті позивач самостійно визначив суму, на яку нараховується єдиний внесок, яка складає в розмірі 268800,00 грн. Зазначає, що 21.02.2018 позивачем в електронній формі було подано Звіт про суми нарахованого доходу, застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за формою №Д5 (річна) з додатками за 2017 рік, проте, зазначений звіт не був прийнятий контролюючим органом. Відповідач зазначає, що у зв`язку з тим, що позивачем не було подано до органу доходів і зборів за основним місцем обліку уточнюючого Звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску у строки, визначені законодавством, Василівське управління ГУ ДФС у Запорізькій області склала вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 12.10.2018 №Ф-46614-55 на суму 49048,80 грн.

Представник відповідача підтримав позицію викладену в письмових запереченнях та просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно та повно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_2 має статус фізичної особи - підприємця та здійснює основний вид діяльності у сфері роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (код КВЕД 47.11), ІІ група єдиного податку.

03 січня 2018 року ФОП ОСОБА_2 до контролюючого органу подано Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік, в якому самостійно визначено суму, на яку нараховується єдиний внесок, але не менше за розмір мінімальної заробітної плати, за січень - грудень 2017 у загальному розмірі 268800,00 грн. (щомісячно по 22400,00 грн.), а також визначено до сплати суму в розмірі 59136,00 грн. (щомісячно 4928,00 грн.).

22.02.2018 ФОП ОСОБА_2 до контролюючого органу подано Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2017 рік, в якому самостійно визначено суму, на яку нараховується єдиний внесок, але не менше за розмір мінімальної заробітної плати, за січень - грудень 2017 у загальному розмірі 38400,00 грн. (щомісячно по 3200,00 грн.), а також визначено до сплати суму в розмірі 8448,00 грн. (щомісячно 704,00 грн.).

12 жовтня 2018 року ГУ ДФС у Запорізькій області складено та направлено позивачу вимогу про сплату боргу (недоїмки), якою позивача зобов`язано сплатити недоїмку в розмірі 49048,80 грн.

Вважаючи отриману вимогу про сплату боргу (недоїмки) протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відповідно до яких завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що підставою для формування спірної вимоги стало твердження контролюючого органу про несплату позивачем суми єдиного внеску в розмірі визначеному в Звіті від 03.01.2018.

Позивач, в свою чергу, вказував на те, що ним 22.01.2018 подано уточнюючий звіт, в якому відкориговано помилково зазначені у Звіті за 03.01.2018 суми єдиного внеску, що підлягають сплаті до бюджету, в бік зменшення, а грошові кошти з єдиного внеску за 2017 рік своєчасно сплачено, що зумовлює відсутність підстав для прийняття вимоги.

Суд зазначає, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку регулюються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464).

Відповідно до п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 10 частини 1 статті 1 Закону №2464 визначено, що страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464 платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.7 Закону №2464, єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Отже, фізичні особи - підприємці, які обрали спрощену систему оподаткування, самостійно визначають суми нарахування єдиного внеску, які не можуть бути більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, при цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_2 . протягом 2017 року сплачувався єдиний внесок, а саме: платіжним дорученням №195 від 25.01.2017 сплачено єдиний внесок за січень 2017 року в розмірі 704,00 грн.; платіжним дорученням №209 від 03.03.2017 - за лютий 2017 року в розмірі 704,00 грн.; платіжним дорученням №225 від 10.04.2017 - за березень 2017 року в розмірі 704,00 грн.; платіжним дорученням №237 від 10.05.2017 - за квітень 2017 року в розмірі 704,00 грн.; платіжним дорученням №254 від 13.06.2017 - за травень 2017 року в розмірі 704,00 грн.; платіжним дорученням №266 від 12.07.2017 - за червень 2017 року в розмірі 704,00 грн.; платіжним дорученням №282 від 15.08.2017 - за липень 2017 року в розмірі 704,00 грн.; платіжним дорученням №294 від 15.09.2017 - за серпень 2017 року в розмірі 704,00 грн.; платіжне дорученням №306 від 18.10.2017 - за вересень 2017 року в розмірі 704,00 грн.; платіжне доручення №318 від 13.11.2017 - за жовтень 2017 року в розмірі 704,00 грн.; платіжне доручення №331 від 13.12.2017 - за листопад 2017 року в розмірі 704,00 грн.; платіжне доручення №342 від 03.01.2018 - за грудень 2017 року в розмірі 704,00 грн.

В свою чергу, 03.01.2018 позивачем до контролюючого органу подано звіт за 2017 рік, в якому визначено до сплати суму єдиного внеску на суму 59136,00 грн., по 4928,00 грн. щомісячно.

Проте, 22.02.2018 позивачем подано до контролюючого органу повторно Звіт за 2017 рік, в якому визначено до сплати суму єдиного внеску на суму 8448,00 грн., по 704,00 грн. щомісячно.

Відповідно до пунктів 1, 2 розділу V Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, наказ Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435, У разі виявлення помилки у Звіті до закінчення строку подання цього Звіту страхувальник повторно формує та подає Звіт у повному обсязі до органу доходів і зборів за місцем обліку. Чинним вважається останній електронний або паперовий Звіт, поданий страхувальником до закінчення строків подання звітності, визначених цим Порядком. Якщо страхувальником до закінчення строку подання Звіту подаються за поточний звітний період лише окремі таблиці Звіту із зазначенням типу форми «скасовуюча», «додаткова», цей Звіт не вважається Звітом і вважається таким, що не подавався. У разі виявлення страхувальником у Звіті після закінчення звітного періоду помилки в реквізитах (крім сум), що стосується страхувальника або застрахованої особи, подаються скасовуючі документи, тобто страхувальник повинен сформувати та подати Звіт за попередній період, який містить: перелік таблиць Звіту, відповідну таблицю із зазначенням типу форми «скасовуюча» з відомостями, які були помилкові, на одну або декількох застрахованих осіб та відповідну таблицю із зазначенням типу форми «початкова» із зазначеними правильними відомостями на одну або декількох застрахованих осіб, при цьому таблиця 6 додатка 4 до цього Порядку повинна містити дані щодо кожної застрахованої особи окремо. Звіт, сформований для виправлення помилок за попередні звітні періоди, не повинен містити таблиць 1-4 додатка 4 до цього Порядку. При цьому внесення змін до сум нарахованої заробітної плати або доходу та у зв`язку з цим до нарахованих сум єдиного внеску за звітний місяць при формуванні і поданні скасовуючих документів не допускається. Якщо потрібно повністю скасувати відомості, зазначені в таблицях 5 та 7 додатка 4 до цього Порядку, подаються тільки скасовуючі документи щодо виявлених недостовірних відомостей про застраховану особу.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, що позивач звертався до ГУ ДФС у Запорізькій області із зверненням в якому просив визнати не актуальним звіт ЄСВ Д.5 таблиця від 03.01.2018, оскільки до звіту помилково внесено суми місячного доходу найманих працівників, а не суми мінімальної заробітної плати фізичної особи - підприємця. Також, на підтвердження зазначеної помилки контролюючому органу надавався звіт за формою 1ДФ за чотири квартали 2017 року. При цьому, позивач просив контролюючий орган вважати актуальним звіт з ЄСВ таб.2 фізичних осіб - підприємців від 21.02.2018, який наданий у паперовому вигляді у Василівське управління ГУ ДФС у Запорізькій області і до ГУ ДФС у Запорізькій області.

При цьому, суд не бере до уваги посилання контролюючого органу на те, що Звіт від 21.02.2018 не було прийнято, оскільки в матеріалах адміністративної справи містить ся постанова про накладання адміністративного стягнення від 02.04.2018 , винесена начальником Василівського управління ГУ ДФС у Запорізькій області, якою до ФОП ОСОБА_2 застосовано штрафні санкції за несвоєчасну подачу звіту щодо єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а саме звіт який повинен бути поданий до 09.02.2018 фактично поданий 22.02.2018 (а.с.36).

Тобто, контролюючим органом прийнято виправлений звіт за 2017 та застосовано до позивача штрафні санкції за його несвоєчасну подачу, які були сплачені позивачем у добровільному порядку.

Разом з тим, незважаючи на подання уточнюючого звіту з єдиного внеску за 2017 рік, контролюючий орган визначив в якості недоїмки суми, які визначені позивачем у звіті за 2017 рік від 03.01.2018, що не відповідає вимогам Закону №2464, оскільки виключне право на визначення бази обрахування єдиним внеском покладається на фізичну особу - підприємця.

Також, суд звертає увагу на ту обставину, що контролюючий орган після подання звіту з єдиного внеску за 2017 рік, а також після звернення позивача з заявою про визнання недійним звіту за 2017 рік від 03.01.2018 не був позбавлений права провести перевірку з зазначеного питання та зменшити суму, до якої просив в клопотанні позивач, відобразивши це в акті перевірки, і дані суми були б підставою для надання відповідних змін до звіту у відповідності до Порядку №345. Натомість, відповідач позбавив права платника на право щодо зменшення невірно відображеної суми.

Суд зазначає, що органи ДФС здійснюючи функції з адміністрування єдиного внеску повинні всіляко сприяти платникам внеску в реалізації їхніх прав та обов`язків, а не мати на меті виключно накладення на платників санкції за допущення помилок у формуванні звітності.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що під час прийняття оскаржуваної вимоги відповідач діяв необґрунтовано та без урахування всіх обставин, які мають значення для прийняття рішення, що зумовлює висновок суду про задоволення позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 9, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) Головного управління ДФС у Запорізькій області №Ф-46614-55 від 12.10.2018.

Стягнути на користь Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Запорізького області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 24.05.2019.

Суддя І.В. Новікова