Справа № 140/898/19
Суддя: Каленюк Жанна Василівна
Дата ухвалення: 2019-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року ЛуцькСправа № 140/898/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Каленюк Ж.В.,

за участю секретаря судового засідання Шаблій Л.П.,

представника позивача ОСОБА_1 .,

представника відповідача Борсук С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2 ) звернулася з позовом до Волинської митниці ДФС (далі відповідач, митниця) про визнання протиправним та скасування рішення від 20 лютого 2019 року №КТ-UA-2019 про визначення коду товару та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20 лютого 2019 року №UA205120/2019/00043; зобов`язання розмитнити автомобіль марки «Mercedes-Benz», модель «VITO 112 СDI», кузов № НОМЕР_1 згідно з кодом Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (далі - УКТ ЗЕД) із застосуванням коефіцієнта 0,5 при визначенні розміру акцизного податку.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в Республіці Польща придбала автомобіль «Mercedes-Benz», модель «VITO 112 CDI», який ввезла на митну територію України. Для проведення митного оформлення імпортованого товару за описом «Легковий вантажопасажирський автомобіль призначений для перевезення людей дорогами загального користування марки «Mercedes-Benz», модель «VITO 112 CDI», кузов № НОМЕР_1 , 2003 року випуску, тип кузова універсал, об`єм двигуна 2148 куб.см, тип двигуна - дизельний, потужність - 90 kW, двигун № НОМЕР_2 , загальна кількість сидячих місць, включаючи водія - 5, колісна формула - 4х2, категорія транспортного засобу за документами виробника - М1» (далі автомобіль, товар) уповноважена особа Товариство з обмеженою відповідальністю «ВОЛЕКСПОБРОК» (далі - ТзОВ «ВОЛЕКСПОБРОК», декларант) подала митну декларацію (далі МД) №UA205120/2019/001241, у якій визначено код товару згідно з УКТ ЗЕД .

Проте Волинська митниця ДФС не погодилася із описом товару та кодом товару, який зазначив в митній декларації декларант, та 20 лютого 2019 року прийняла рішення №КТUА-2019 про визначення коду товару, яким встановлено, що вказаний товар повинен класифікуватися за кодом УКТ ЗЕД як автомобіль вантажний типу «фургон». На підставі цього класифікаційного рішення видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 20 лютого 2019 року №UA205120/2019/00043 (далі картка відмови).

Позивач із рішенням та карткою відмови не погоджується та вважає їх протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки вони прийняті відповідачем без належного дослідження об`єкта митного декларування та супроводжуючих документів, що призвело до неправильного визначення митницею коду товару згідно з УКТ ЗЕД. Також зазначає, що внаслідок їх прийняття позбавлений можливості при митному оформленні автомобіля (код УКТ ЗЕД ) на оподаткування акцизним податком за ставками податку із застосуванням коефіцієнта 0,5 згідно з пунктом 20 підрозділу 5 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України. Ця норма згідно із Законом України від 08 листопада 2018 року №2611-VIII діяла до 22 лютого 2019 року включно.

По суті незгоди із прийнятим рішенням зазначив, що національне законодавство, на відміну від європейського, дозволяє класифікувати транспортні засоби, окрім категорій пасажирський та вантажний, ще й як вантажопасажирський. За ознаками, наведеними в Поясненні УКТ ЗЕД до товарних позицій 8703 і 8704, імпортований автомобіль підпадає під визначення як вантажопасажирський легковий фургон, оскільки його повна маса 2700 кг, має 5 сидячих місць (включаючи місце для водія), має вікна у задній частині та бокових панелях кузова, ознаки комфорту і оздоблення внутрішнього простору, пристосувань (аксесуарів) по всьому салону автомобіля, властивих для легкових транспортних засобів (килимове покриття, внутрішнє освітлення, попільнички, вентиляція); у ньому відсутня стаціонарна панель (перегородка) між зоною водія з передніми пасажирами і задньою зоною, яка може бути використана для перевезення як пасажирів, так і вантажів. Відповідач ці ознаки не врахував та посилається виключно на тимчасове реєстраційне свідоцтво транспортного засобу, яке видане у Республіці Польща, а подані позивачем документи - експертне заключення автотоварознавця від 28 січня 2019 року №1-990, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 19 лютого 2019 року №UA205120/2019/001241 із фотознімками зазначеного транспортного засобу, на яких зафіксовані названі вище ознаки, до уваги безпідставно не бере. Вважає, що віднесення відповідачем вказаного автомобіля до товарної позиції 8704 УКТ ЗЕД є необґрунтованим та суперечить правилам інтерпретації УКТ ЗЕД.

Враховуючи наведене, позивач просила позов задовольнити.

Ухвалою від 03 квітня 2019 року прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за цим позовом судовий розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників (а.с.1).

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с.74-77) позовні вимоги не визнав. В обґрунтування своєї позиції зазначив, що оскаржувані рішення про визначення коду товару та картка відмови прийняті з дотриманням вимог закону, зокрема, статей 8, 67, 69 Митного кодексу України (далі МК України). Посилаючись на пояснення щодо товарних позицій 8703 та 8704, звертає увагу, що за результатами опрацювання поданих до митного оформлення документів (свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та картки обліку автомобіля) та проведеного митного огляду встановлено, що транспортний засіб Mercedes-Benz Vito 112 CDI, бувший у використанні, кузов № НОМЕР_1 є вантажним автомобілем (категорія Nl). З витягу з інтернет-ресурсів CARinfo, AUTODNA за VIN-номером НОМЕР_1 , встановлено, що заявлений до митного оформлення транспортний засіб має визначення заводу-виробника як вантажний; автомобіль призначений для перевезення вантажів невеликої тоннажності. При цьому довідка експерта вказує на те, що автомобіль є вантажопасажирським; подана декларантом картка обліку автомобіля від 29 травня 2017 року не містить відомостей про переобладнання чи конструктивні зміни автомобіля.

З огляду на те, що за товаросупровідними документами автомобіль є вантажним, відповідач вважає, що прийняте ним рішення про визначення коду товару відповідає вимогам митного законодавства. Також зауважує, що застосування коефіцієнта 0,5 при визначенні розміру податку стосується легкових транспортних засобів; ця норма, чинна з 25 листопада 2018 року, діяла до 22 лютого 2019 року. Крім того, здійснення обрахунку та визначення розміру митних платежів при митному оформленні товарів є виключними повноваженнями митниці, а не суду, тому задоволення вимоги про зобов`язання здійснити розмитнення автомобіля за кодом 870332930 також є безпідставним.

З наведених підстав відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

У відповіді на відзив на позовну заяву (а.с.54-59) позивач звертає на увагу, що незважаючи на те, що в тимчасовому реєстраційному свідоцтві транспортного засобу від 22 січня 2019 року №РС/AAG 764996, виданому у Республіці Польща, зазначено, що автомобіль вантажний, цей транспортний засіб має конструктивні ознаки, наведені у поясненні до товарної позиції 8703 УКТ ЗЕД, які видно на фотознімках (додатках до акта митного огляду). Спірний автомобіль відповідає товарній позиції УКТ ЗЕД 8703. Посилання відповідача на інформацію із веб-сайтів CARinfo, AUTODNA не слід брати до уваги, оскільки жодним нормативно - правовим актом не передбачені зазначені ресурси як джерела достовірної інформації, які можуть використовуватися митними органами.

У запереченні на відповідь на відзив (а.с.79-80) відповідач наголошує, що при прийняті класифікаційного рішення ним було використано офіційні документи свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та картку обліку автомобіля; ці документи були надані декларантом, а тому підлягають врахуванню при здійсненні митного контролю та митному оформленні.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві та відповіді на відзив; представник відповідача позов не визнає та у задоволенні позовних просить відмовити з наведених у відзиві на позов та запереченні на відповідь на відзив підстав, також подав клопотання про зменшення розміру судових витрат на правничу допомогу (а.с.111-115).

Суд, заслухавши усні пояснення представників сторін (вступне слово), перевіривши доводи сторін, наведені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

19 лютого 2019 року декларант позивача ТзОВ «ВЕЛЕКСПРОБРОК» подав до Волинської митниці ДФС МД №UA205120/2019/001241 (а.с.31-32) для митного оформлення транспортного засобу за таким описом: «Автомобіль легковий вантажопасажирський автомобіль, бувший у використанні, призначений для перевезення людей дорогами загального користування, марка «Mercedes Benz», модель згідно з довідником «VITO 112 CDI», кузов № НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення 2003, модельний рік виготовлення 2003, дата першої реєстрації - 27 червня 2003 року, тип кузову - універсал, об`єм двигуна - 2148 куб.см. (дизель), потужність - 90 kW, № двигуна 7495, загальна кількість сидячих місць, включаючи водія, - 5, колісна формула - 4х2, категорія транспортного засобу за документами виробника - М1. Виробник «Mercedes Benz», DE Торговельна марка «Mercedes Benz» (графа 31 з доповненнями). У графі 33 МД визначено код товару згідно з УКТ ЗЕД . Як встановлено з пояснень сторін у судовому засіданні, для митного оформлення даного транспортного засобу до митної декларації додано такі документи: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 22 січня 2019 року № РС/AAG 7647996; картку обліку автомобіля від 29 травня 2017 року №4511642, експертне заключення автотоварознавця від 28 січня 2019 року №1-990 (а.с.42-43, 45). Окрім цього, 19 лютого 2019 року було складено акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA205120/2019/001241 (далі - акт огляду, а.с.34-41, 81-100).

Проте 20 лютого 2019 року на запит підрозділу митного оформлення (ПМО) від 19 лютого 2019 року №259/03-70-65 було прийняте рішення Волинської митниці ДФС №КТ-UA-2019, яким транспортний засіб за МД №UA205120/2019/001241 класифіковано за кодом УКТ ЗЕД за описом «Автомобіль вантажний типу «фургон», що використовувався понад 8 років, кузов № НОМЕР_1 , марка «Mercedes Benz», модель «VITO 112 CDI», календарний рік виготовлення 2003, модельний рік виготовлення 2003, робочий об`єм циліндрів двигуна - 2148 куб.см, тип двигуна - дизельний, потужність - 90 kW, № двигуна 7495, загальна кількість місць, включаючи водія, - 5, колісна формула - 4х2. Призначення - для перевезення вантажів дорогами загального користування. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 22 січня 2019 року № РС/AAG 7647996 транспортний засіб є вантажним автомобілем (категорія N1). Виробник - «Mercedes Benz», DE. Торговельна марка «Mercedes Benz» (а.с.33).

Також 20 лютого 2019 року за результатами перевірки митної декларації Волинською митницею прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205120/2019/00043 (а.с.122), якою відмовлено у митному оформленні (випуску) товару з тих причин, що транспортний засіб є вантажним автомобілем (категорія N1); встановлений код згідно з УКТ ЗЕД. Одночасно роз`яснено вимоги, виконання яких забезпечує можливість прийняття митної декларації, митного оформлення, випуску чи пропуску товарів приведення граф 31 та 33 МД у відповідність до класифікаційного рішення від 20 лютого 2019 року №КТ-UA-2019.

Позивач, не погоджуючись із рішенням про визначення коду товару та прийнятою на її підставі карткою відмови, звернулася до суду.

Суд, перевіряючи вмотивованість класифікаційного рішення відповідача від 20 лютого 2019 року №КТ-UA-2019, яким автомобіль, вказаний у митній декларації №UA205120/2019/001241 класифіковано за кодом УКТ ЗЕД , врахував такі нормативно-правові акти.

Із Закону України «Про митний тариф України» вбачається, що митний тариф України є невід`ємною частиною цього Закону та містить перелік ставок загальнодержавного податку - ввізного мита на товари, що ввозяться на митну територію України і систематизовані згідно з Українською класифікацією товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД), складеною на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів.

Як визначено частиною першою статті 69 МК України, товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТ ЗЕД.

Згідно зі статтею 67 МК України Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України. В УКТ ЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів. Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду. Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).

Відповідно до частин другої п`ятої статті 69 МК України органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД.

На вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них. У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари. Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.

Ведення УКТ ЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (частина перша статті 68 МК України).

Процедуру ведення УКТ ЗЕД визначено Порядком ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 428 (далі - Порядок № 428).

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку №428 УКТ ЗЕД є товарною номенклатурою Митного тарифу України, затвердженого Законом України «Про Митний тариф України», що використовується для цілей тарифного та інших видів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, ведення статистики зовнішньої торгівлі та здійснення митного оформлення товарів. УКТ ЗЕД складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації з урахуванням Комбінованої номенклатури Європейського Союзу.

Як визначено пунктом 6 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, для юридичних цілей класифікація товарів у товарних підпозиціях, товарних категоріях і товарних підкатегоріях здійснюється відповідно до назви останніх, а також приміток, які їх стосуються, з урахуванням певних застережень (mutatis mutandis), положень вищезазначених правил за умови, що порівнювати можна лише назви одного рівня деталізації. Для цілей цього правила також можуть застосовуватися відповідні примітки до розділів і груп, якщо в контексті не зазначено інше.

При цьому згідно з пунктом 3 Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД у разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином:

(a) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис. Проте в разі коли кожна з двох або більше товарних позицій стосується лише частини матеріалів чи речовин, що входять до складу суміші чи багатокомпонентного товару, або лише частини товарів, що надходять у продаж у наборі для роздрібної торгівлі, такі товарні позиції вважаються рівнозначними щодо цього товару, навіть якщо в одній з них подається повніший або точніший опис цього товару;

(b) суміші, багатокомпонентні товари, які складаються з різних матеріалів або вироблені з різних компонентів, товари, що надходять у продаж у наборах для роздрібної торгівлі, класифікація яких не може здійснюватися згідно з правилом 3 (a), повинні класифікуватися за тим матеріалом чи компонентом, який визначає основні властивості цих товарів, за умови, що цей критерій можна застосувати;

(c) товар, класифікацію якого не можна здійснити відповідно до правила 3 (a) або 3 (b), повинен класифікуватися в товарній позиції з найбільшим порядковим номером серед номерів товарних позицій, що розглядаються.

Товар, який не може бути класифікований згідно з вищезазначеними правилами, класифікується в товарній позиції, яка відповідає товарам, що найбільше подібні до тих, що розглядаються.

З метою забезпечення виконання Закону України від 19 вересня 2013 року № 584-VIII «Про Митний тариф України» та постанови Кабінету Міністрів України від 21 травня 2012 року № 428 «Про затвердження Порядку ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» наказом Державної митної служби України від 09 червня 2015 року №401 затверджено Пояснення до Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності. Пояснення побудовані на підставі Пояснень до Гармонізованої системи опису та кодування товарів (ГС) 2012 року.

Як вбачається із Пояснень до УКТ ЗЕД «Розділ ХVІІІ. Група 87», у товарній позиції 8703 «Автомобілі легкові та інші моторні транспортні засоби, призначені головним чином для перевезення людей (крім моторних транспортних засобів товарної позиції 8702), включаючи вантажопасажирські автомобілі-фургони та гоночні автомобілі» термін «вантажопасажирський автомобіль-фургон» означає транспортний засіб, що має максимально 9 місць для сидіння (включаючи водія), внутрішній простір якого може без конструктивних змін використовуватися для перевезення як людей, так і вантажів.

Деякі моторні транспортні засоби цієї товарної позиції характеризуються певними ознаками, які свідчать про те, що дані транспортні засоби сконструйовані для перевезення пасажирів, а не для перевезення вантажів (товарна позиція 8704). Такі ознаки враховуються у випадку, якщо моторний транспортний засіб, зазвичай, має повну масу не більш як 5 т і має єдиний замкнутий внутрішній простір, який включає одну зону для водія і пасажирів і другу зону, яка може бути використана для перевезення як пасажирів так і вантажів. До цієї групи моторних транспортних засобів відносяться автомобілі, відомі як «багатоцільові транспортні засоби», (наприклад, транспортні засоби типу «фургон», автомобілі для активного відпочинку (sport utіlіty vehіcle - SUV), деякі автомобілі з кузовом типу «пікап»).

Характерними ознаками конструкції цих транспортних засобів, як правило, є:

(а) наявність постійно встановлених сидінь із пристроями безпеки (наприклад, з ременями безпеки або із місцями для кріплення та/або пристосуваннями для встановлення ременів безпеки) для кожного пасажира, або наявність стаціонарних місць для кріплення та/або пристосувань для встановлення сидінь і пристроїв безпеки у задній зоні салону позаду зони для водія і передніх пасажирів, такі сидіння можуть бути фіксованими, такими, що складаються, такими, що знімаються, на анкерному кріпленні, або виносними;

(b) наявність вікон у двох бокових панелях задньої частини кузова;

(с) наявність дверей з вікнами, що ковзають, відкриваються назовні або піднімаються вгору розташованих на бокових панелях або у задній частині кузова;

(d) відсутність стаціонарної панелі або перегородки між зоною для водія з передніми пасажирами і задньою зоною, яка може бути використана для перевезення як пасажирів, так і вантажів;

е) наявність ознак комфорту і оздоблення внутрішнього простору, а також пристосувань (аксесуарів) у внутрішньому просторі всього салону транспортного засобу, які властиві пасажирським салонам транспортних засобів (наприклад, килимове покриття, вентиляція, внутрішнє освітлення, попільнички).

У додаткових поясненнях до товарної позиції зазначено, що ця товарна позиція включає багатоцільові транспортні засоби, такі як транспортні засоби, призначені для перевезення як людей, так і вантажів.

Транспортні засоби типу «фургон», обладнані більше, ніж одним рядом сидінь, повинні відповідати критеріям, наведеним вище у поясненнях до ГС до товарної позиції 8703.

Однак, транспортні засоби типу «фургон», обладнані одним рядом сидінь, які не мають стаціонарних місць для кріплення та спеціальних пристосувань для встановлення сидінь та засобів безпеки (паси безпеки тощо) у задній зоні транспортного засобу, незалежно від того, чи обладнані вони стаціонарною перегородкою між зоною для перевезення пасажирів та зоною для перевезення вантажів чи ні, а також незалежно від того, чи мають вони вікна в задній панелі, повинні класифікуватися у товарній позиції 8704.

Товарні категорії 870330 включають «вантажопасажирські автомобілі-фургони» і «багатоцільові транспортні засоби» зазначені в Поясненнях до товарної позиції 8703, 5-ий та 6-ий абзаци.

Натомість, до товарної позиції 8704 «Моторні транспортні засоби для перевезення вантажів» включаються, зокрема: звичайні вантажні автомобілі та автофургони (відкриті, з брезентовим верхом, закриті і т.п.); автомобілі для доставляння товарів та автофургони усіх видів, автофургони для перевезення домашніх речей; вантажні автомобілі з автоматичними розвантажувальними пристроями (з перекидним кузовом і т.п.); автомобілі-цистерни (незалежно від того, обладнані вони насосами чи ні); авторефрижератори або автомобілі з ізотермічними кузовами; багатоярусні вантажні автомобілі для перевезення кислоти в суліях, балонів з бутаном і т.п.; важкі вантажні автомобілі з низькорозташованими рамами і навантажувальними похилими трапами для перевезення танків, підіймачів або екскаваторів, електричних трансформаторів і т.п.; вантажні автомобілі, спеціально призначені для перевезення свіжого бетону, крім бетономішалок товарної позиції 8705; машини для вивезення сміття, незалежно від того, обладнані вони навантажувальними, трамбувальними, демпфірувальними та іншими пристроями чи ні.

Класифікація деяких транспортних засобів у цій товарній позиції визначається певними ознаками, які вказують на те, що дані транспортні засоби, головним чином, призначені для перевезення вантажів, а не для перевезення людей (товарна позиція 8703). Ці ознаки застосовуються при класифікації моторних транспортних засобів, які, зазвичай, мають повну масу транспортного засобу менш як 5 тонн і які мають або окрему закриту задню зону, або відкриту задню платформу, звичайно, використовувану для перевезення вантажів, але можуть мати задні сидіння вздовж бортів типу лавки, без ременів безпеки, місць для кріплення ременів безпеки або зручностей для пасажирів, і які складаються, з метою повного використання задньої платформи для перевезення вантажів. До цієї групи моторних транспортних засобів можуть відноситись транспортні засоби, відомі як «багатоцільові транспортні засоби» (наприклад, транспортні засоби типу фургон, автомобілі з кузовом типу «пікап», деякі автомобілі для активного відпочинку (sport utіlіty vehіcle - SUV). Ознаки транспортних засобів, які включаються до цієї товарної позиції:

(a) наявність сидінь типу лавок, які не мають пристроїв безпеки (наприклад, ременів безпеки або місць для кріплення і пристосувань для встановлення ременів безпеки) або зручностей для пасажирів в задній зоні позаду зони для водія і передніх пасажирів. Такі сидіння, зазвичай, бувають складаними або виносними для можливості повного використання підлоги задньої зони (транспортні засоби типу «фургон») або окремої платформи (транспортні засоби типу «пікап») для транспортування вантажів;

(b) наявність окремої кабіни для водія і пасажирів та окремої платформи з боковими бортами і відкидним заднім бортом (транспортні засоби типу «пікап»);

(c) відсутність вікон в двох бокових панелях задньої частини кузова; наявність дверей без вікон, що ковзають, відкриваються назовні або піднімаються вгору для вивантаження або завантаження вантажів, розташованих на бокових панелях або у задній частині кузова (транспортні засоби типу «фургон»);

(d) наявність стаціонарної панелі або бар`єру між зоною для водія і передніх пасажирів і задньою зоною;

(e) відсутність в зоні вантажного відділення ознак комфорту і внутрішнього оздоблення, а також пристосувань, які притаманні пасажирським салонам моторних транспортних засобів (наприклад, килимове покриття, вентиляція, внутрішнє освітлення, попільнички).

Додаткові пояснення до товарної позиції обумовлюють, що застосовуються Пояснення до товарної позиції 8703 з внесенням відповідних змін (mutatіs mutandіs).

Пояснення до товарних підпозицій 8704 21, 8704 22, 8704 23, 8704 31 та 8704 32 також містять визначення повної маси транспортного засобу це дорожня маса, зазначена виробником як максимальна проектна маса транспортного засобу. Вона дорівнює сумі власної маси автомобіля і максимальної маси вантажу, водія і повного паливного бака.

У додаткових поясненнях до товарних категорій 8704 21 31 8704 21 99 зазначено. що ці товарні категорії включають «багатоцільові транспортні засоби», які згадуються у Поясненнях до товарної позиції 8704, другий абзац.

Судом встановлено, що приймаючи оскаржуване рішення, відповідач керувався тимчасовим свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 22 січня 2019 року №№PC/AAG 7647996, в якому зазначено «samochуd ciкїarowy», що в перекладі на українську мову означає «автомобіль вантажний» (а.с.42); те ж саме визначення є в картці обліку автомобіля KP/AAC №4511642 від 29 травня 2017 року.

При цьому позивач в МД №UA205120/2019/001241 зазначив категорію імпортованого автомобіля М1, а відповідач у спірному рішенні N1.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22 грудня 2010 року №1166 затверджено Єдині вимоги до конструкції та технічного стану колісних транспортних засобів, що експлуатуються (далі Єдині вимоги). Класифікацію колісних засобів наведено у додатку. До колісних засобів категорії М належать самохідні колісні засоби, що мають не менш як чотири колеса та призначені для перевезення пасажирів (легкові автомобілі, автобуси), зокрема: М1 - колісний засіб, що призначений для перевезення пасажирів, у якому кількість місць для сидіння, крім місця водія, не перевищує восьми; М2 - колісний засіб, що призначений для перевезення пасажирів, у якому кількість місць для сидіння, крім місця водія, перевищує вісім, максимальною масою не більш як 5 тонн; М3 - колісний засіб, що призначений для перевезення пасажирів, у якому кількість місць для сидіння, крім місця водія, перевищує вісім, максимальною масою більш як 5 тонн.

У свою чергу, до колісних засобів категорії N належать колісні засоби, що мають не менш як чотири колеса і призначені для перевезення вантажів: N1 - колісний засіб максимальною масою не більш як 3,5 тонни; N2 - колісний засіб максимальною масою більш як 3,5 тонни, але не більш як 12 тонн; N3 - колісний засіб максимальною масою більш як 12 тонн.

З огляду на таку класифікацію, визначальною ознакою для колісних засобів категорії М1 та N1 є їх основне функціональне призначення: для перевезення пасажирів, при цьому кількість місць для сидіння, крім місця водія, не повинна перевищувати восьми (для категорії М1); для перевезення вантажів, при цьому його максимальна маса не повинна перевищувати 3,5 т (категорія N1).

Як зазначено у тимчасовому реєстраційному свідоцтві від 22 січня 2019 року №№PC/AAG 7647996, повна маса транспортного засобу (власна маса автомобіля із максимальною масою вантажу, водія і повного паливного бака) становить 2,7 т; кількість місць 5 (а.с.43). При цьому категорія автомобіля М1 та N1 не визначена, але загальне означення «автомобіль вантажний». Водночас, в матеріалах справи наявне експертне заключення автотоварознавця - судового експерта Калиша В.В. від 28 січня 2019 року №1-990 (а.с.45), згідно з яким колісний транспортний засіб марки «Mercedes-Benz», модель «VITO» 112 CDI», кузов № НОМЕР_1 за кваліфікацією рухомого складу відноситься до легкових автомобілів, тип кузову - універсал (вантожопасажирський), колісна формула 4х2, рік випуску - 2003, повна маса - 2700 кг, місць для сидіння - 5.

В пункті 8.3.4 акта огляду від 19 лютого 2019 року №UA205120/2019/001241, складеному посадовою особою митниці, зазначається, що за карткою обліку та тимчасовим свідоцтвом вказаний автомобіль вантажний, однак в експертному заключенні зазначено, що він є вантажопасажирським (а.с.34-35). У додатковому аркуші до акта огляду зазначено тип вказаного автомобіля легковий; кількість місць для сидіння 5, кількість дверей - 5 (а.с.36). До акта огляду додаються фотознімки (всього 21 кадр), якими зафіксовано основні технічні характеристики автомобіля, що оглядався. Зокрема, на них чітко видно п`ять місць з ременями безпеки у два ряди, включаючи місце водія; другий ряд місць встановлений стаціонарно; наявні вікна у двох бокових панелях задньої частини кузова; двері з вікнами, що ковзають, відкриваються назовні або піднімаються вгору, розташовані на бокових панелях та у задній частині кузова; відсутня стаціонарна панель або перегородка між зоною для водія з переднім пасажиром i задньою зоною, яка може бути використана для перевезення як пасажирів, так i вантажів; наявні ознаки комфорту i оздоблення внутрішнього простору, а також пристосувань (аксесуарів) у внутрішньому просторі всього салону транспортного засобу (тримачі для рук пасажирів, килимове покриття, внутрішнє освітлення всіх зон салону, штатна аудіосистема, електричні склопідйомники для переднього та заднього ряду сидінь, електричне відмикання бокових дверей як для водія, так і для пасажирів, підстаканники). Додатково позивач також надав фотознімки автомобіля (а.с.63-68). На фотознімках ідентифікується салон легкового вантажопасажирського автомобіля.

Судом встановлено, що відмітки про переобладнання та переоснащення автомобіля в картці обліку автомобіля KP/AAC №4511642 від 29 травня 2017 року відсутні; не встановлено ознак зміни конструкції салону автомобіля і в акті огляду автомобіля від 19 лютого 2019 року №UA205120/2019/001241, що дозволяє дійти висновку, що така комплектація передбачена заводом-виробником.

Таким чином, правильним та доцільним було б віднести його до товарної позиції 8703, оскільки на час огляду автомобіля посадовими особами відповідача він більше за ознаками відповідав саме цій товарній позиції, а не визначеній митницею товарній позиції 8704.

Згідно зі статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Суд вважає безпідставними твердженнями відповідача, що спірний транспортний засіб згідно з відомостями з Інтернет-джерел CARinfo, AUTODNA є вантажним автомобілем. Такі докази не надані відповідачем. Водночас, юридична (доказова) значимість і достовірність такої інформації, зважаючи на її загальний, неофіційний (довідковий, комерційний, рекламний) характер є недостатньою для беззаперечного доведення факту. Водночас, на противагу таким доводам відповідача позивач надав відомості з інших Інтернет-джерел, згідно з якими автомобіль марки «Mercedes-Benz», WIN № НОМЕР_1 є легковим (а.с.124-127).

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності оскаржуваного рішення про визначення коду товару від 20 лютого 2019 року №КТ-UA-2019: воно не відповідає вимогам чинного законодавства України, прийняте без врахування усіх обставин, що мають значення у спірних правовідносинах, нерозсудливо та недобросовісно, а тому виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, оскаржуване рішення Волинської митниці ДФС підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Зважаючи на те, що картка відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205120/2019/00043 видана у зв`язку з прийняттям рішень про визначення коду товару від 20 лютого 2019 року №КТ-UA-2019, яке є протиправним, суд вважає, що наявні підстави для визнання її протиправною та скасуванню.

Разом з тим, позовна вимога про зобов`язання відповідача розмитнити автомобіль згідно з кодом УКТ ЗЕД 0 із застосуванням коефіцієнта 0,5 при визначені розміру акцизного податку задоволенню не підлягає, оскільки, на думку суду, ця вимога є передчасною. Так скасування рішення митниці про визначення коду товару свідчить про помилковість її висновків про те, що декларант допустив порушення правил класифікації товару. Тому за таких обставин відповідач має обов`язок здійснити митне оформлення автомобіля за визначеним декларантом кодом товару. При цьому наразі спору між сторонами відносно митних платежів не існує; акцизний збір відноситься до митних платежів, передбачених пунктом 27 частини першої статті 4 МК України. Митні платежі нараховуються декларантом або іншими особами, на яких покладено обов`язок із сплати митних платежів, самостійно, а визначення розміру належних до сплати митних платежів відноситься до компетенції митного органу. Водночас, митне оформлення здійснюється за тими умовами, які діяли на час подання митної декларації, що випливає зі змісту частини третьої статті 295 МК України. Відтак, позивач має право завершити митне оформлення відповідно до МД, яка була ним подана, і відповідно до правил, які діяли на момент подачі цієї МД з врахуванням заявленого у митній декларації коду УКТ ЗЕД .

Отже, з урахуванням наведеного позов належить задовольнити частково.

Відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Як визначено частинами першою, третьою статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Частинами першою, третьою статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.

За звернення до суду із даним позовом позивач ОСОБА_2 сплатила судовий збір у сумі 1536,80 грн., що підтверджується квитанціями від 29 березня 2019 року №0.0..1 та №0.0..1 (а.с.2). Судовий збір зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України, про що свідчать відповідні виписки (а.с.109-110).

Разом з тим, представник позивача просив залишити без розгляду питання про відшкодування позивачу витрат на правничу допомогу, оскільки за домовленістю між сторонами договору про надання правничої допомоги сплачені кошти будуть повернуті позивачу.

Відтак, враховуючи заяву представника позивача у судовому засіданні та оскільки суд задовольняє позов частково, то за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1024,53 грн. - пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись статтями 2, 72-77, 139, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Волинської митниці ДФС (44350, Волинська область, Любомльський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ідентифікаційний код юридичної особи 39472698) про визнання протиправними та скасування рішення, картки відмови, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці ДФС від 20 лютого 2019 року №КТ-UA-2019 про визначення коду товару та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205120/2019/00043.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці ДФС судові витрати у сумі 1024,53 грн. (одна тисяча двадцять чотири грн.53 коп.)

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд.

Суддя Ж.В. Каленюк

Рішення у повному обсязі складено судом 29 травня 2019 року