Справа № 826/2373/18
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/2373/18
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Кузьменка В.В.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні (без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 року, суддя Пащенко К.С., у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Генерального прокурора України Луценка Юрія Віталійовича про визнання протиправним та скасування наказу,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Генерального прокурора України Луценка Юрія Віталійовича , в якому просив скасувати наказ Генерального прокурора України Луценка Юрія Віталійовича від 24.04.2017 року №101-к «Про позбавлення класного чину» як протиправний.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваний наказ прийнято відповідачем всупереч вимогам Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 06.11.1991 року№1796-XII, а саме: позбавлення класного чину можливе лише одночасно із звільненням. Також позивач вказував на розбіжності у формулюваннях підстав позбавлення його класного чину та звільнення, зазначав, що Положення про класні чини працівників прокуратури України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 06.11.1991 року №1795-XII (далі - Положення №1795), не існує.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задоволено в повному обсязі.

Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, відповідно до частини 4 статті 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом прокурора Донецької області від 12.04.2017 року №817-к ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури Донецької області.

Наказом Генерального прокурора від 24.04.2017 року №101-к ОСОБА_1 на підставі п. 10 Положення №1795 був позбавлений класного чину «молодший радник юстиції», присвоєного наказом Генерального прокурора України від 15.10.2010 року №1370-к.

Листом №11-22185-17 від 02.01.2018 року позивача проінформовано про наявність оскаржуваного наказу. Поштове відправлення №037 від 03.01.2018 із листом №11-22185-17 від 02.01.2018 року та копією оскаржуваного наказу від 24.04.2017 року №101-к позивачем отримано у поштовому відділенні 12.01.2018 року.

Не погоджуючись із наказом «Про позбавлення класного чину», вважаючи його протиправним та таким, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Як убачається із матеріалів справи, наказом прокурора Донецької області №817-к «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 12.04.2017 року, відповідно до вимог п.п. 5, 6 ч. 1 ст. 43, п.п. 4 п. 5-1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» Закону України «Про прокуратуру», ч. 1 ст. 8, п. 5 ст. 9, ст.ст. 10,11,12 Дисциплінарного статуту прокуратури України, яким за порушення вимог Закону України «Про прокуратуру», правил прокурорської етики, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його чесності ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури Донецької області.

Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 14.07.2017 року у справі №805/1764/17, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 22.08.2017 року, було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 про скасування наказу №817-к від 12.04.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності».

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 20 серпня 2001 року працював в органах прокуратури Донецької області на різних посадах.

Відповідно до наказу прокурора Донецької області № 1101-к від 14.04.2016 року, обіймав посаду прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Донецької області (а.с.17).

Класний чин - молодший радник юстиції, присвоєно наказом Генерального прокурора України № 1370к від 15.10.2010 року.

Прокуратурою Донецької області на підставі наказу прокурора Донецької області № 624-к від 02 березня 2017 року та інформації ГУ НП України в Донецькій області, наданої на запит прокуратури Донецької області щодо притягнення в період 2016-2017 років до адміністративної відповідальності працівників прокуратури області проведено службову перевірку за фактом порушення Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури прокурором відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Донецької області ОСОБА_1, за результатом якої 11 квітня 2017 року складено Висновок, яким встановлені грубі порушення ОСОБА_1 . вимог Закону України «Про прокуратуру», Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури та зазначено, що останній заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення.

Службовою перевіркою встановлено, що 15 січня 2017 року о 02.10 годині працівниками патрульної поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серії БР № 251327 за ч. 1 ст. 130 КУпАП та одночасно стосовно нього винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 708443 за ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Зроблено посилання, що відповідно до постанови серії АР № 708443 від 15.01.2017 року ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 126 КУпАП та накладено штраф у розмірі 425 грн. ОСОБА_1 пояснив, що не має можливості пред`явити своє посвідчення водія через те, що воно знаходиться у м. Донецьку. З даною постановою погодився та сплатив штраф у сумі 425 грн.

Зазначено, що за ч. 1 ст. 130 КУпАП матеріали стосовно ОСОБА_1 органами поліції направлені для розгляду до Краснолиманського міського суду. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії БР № 251327 останній скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП.

На підставі висновку службової перевірки, наказом прокурора Донецької області № 817-к від 12.04.2017 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності», керуючись п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 43, п. п. 4 п. 5-1 розділу ХІІІ «Перехідних положень» Закону України «Про прокуратуру», ч. 1 ст. 8, п. 5 ст. 9, ст. ст. 10, 11, 12 Дисциплінарного статуту прокуратури України, за порушення вимог Закону України «Про прокуратуру», Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури, вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його чесності, звільнено молодшого радника юстиції ОСОБА_1 з посади прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури Донецької області.

Наказом прокуратури Донецької області від 05 травня 2017 року № 936-к дату звільнення ОСОБА_1 перенесено з 12 квітня 2017 року на перший робочий день після закінчення хвороби - 21 квітня 2017 року, у зв`язку з наданням ним листка непрацездатності.

Матеріали справи свідчать, що законність наказу прокурора Донецької області від 12.04.2017 року №817-к про звільнення позивача з посади прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури Донецької області була предметом судового розгляду у справі №805/1764/17 та додаткового доказування не потребує.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Правовідносини, пов`язані з проходженням служби працівниками органів прокуратури, регулюються Закону України "Про прокуратуру" від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі - Закон №1697-VII, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), Кодексом професійної етики та поведінки працівників прокуратури, затвердженим наказом Генерального прокурора України від 28 листопада 2012 року №123, Кодексом професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженим всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 44, 45 Закону України від 14.10.2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) дисциплінарне провадження здійснюється Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів. Дисциплінарне провадження - це процедура розгляду Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією прокурорів дисциплінарної скарги, в якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку.

Статтею 3 Закону України від 14.10.2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 1697-VII) діяльність прокуратури ґрунтується на засадах:

1) верховенства права та визнання людини, її життя і здоров`я, честі і гідності, недоторканності і безпеки найвищою соціальною цінністю;

2) законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності;

3) територіальності;

4) презумпції невинуватості;

5) незалежності прокурорів, що передбачає існування гарантій від незаконного політичного, матеріального чи іншого впливу на прокурора щодо прийняття ним рішень при виконанні службових обов`язків;

6) політичної нейтральності прокуратури;

7) недопустимості незаконного втручання прокуратури в діяльність органів законодавчої, виконавчої і судової влади;

8) поваги до незалежності суддів, що передбачає заборону публічного висловлювання сумнівів щодо правосудності судових рішень поза межами процедури їх оскарження у порядку, передбаченому процесуальним законом;

9) прозорості діяльності прокуратури, що забезпечується відкритим і конкурсним зайняттям посади прокурора, вільним доступом до інформації довідкового характеру, наданням на запити інформації, якщо законом не встановлено обмежень щодо її надання;

10) неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки.

Частиною третьою статті 19 Закону № 1697-VII встановлено, що прокурор зобов`язаний неухильно додержуватися присяги прокурора. За порушення присяги прокурор несе відповідальність, передбачену законом.

Згідно із частиною першою статті 8 Закону № 1697-VII Генеральна прокуратура України організовує та координує діяльність усіх органів прокуратури з метою забезпечення ефективного виконання функцій прокуратури.

Генеральний прокурор призначає прокурорів на адміністративні посади та звільняє їх з адміністративних посад у випадках та порядку, встановлених цим Законом (пункт 3 частини першої статті 9 Закону № 1697-VII).

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження за систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики.

Частиною першою статті 49 Закону № 1697-VII передбачено, що на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: догана; заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); звільнення з посади в органах прокуратури.

Відповідно до частин першої та третьої статті 48 указаного Закону рішення в дисциплінарному провадженні Комісія приймає більшістю голосів від свого загального складу. При прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення.

Згідно з підпунктом 5-1 Перехідних положень Закону № 1697-VII до набрання чинності положеннями, передбаченими абзацом третім пункту 1 розділу XII "Прикінцеві положення" цього Закону дисциплінарне провадження щодо прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури, які мають класні чини, здійснюється відповідно до Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 6 листопада 1991 року № 1795-XII.

Статтею 2 Дисциплінарного статуту прокуратури України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 6 листопада 1991 року N 1795-XII, передбачено, що працівники прокуратури повинні мати високі моральні якості, бути принциповими і непримиренними до порушень законів, поєднувати виконання своїх професійних обов`язків з громадянською мужністю, справедливістю та непідкупністю. Вони повинні особисто суворо додержувати вимог закону, виявляти ініціативу в роботі, підвищувати її якість та ефективність і сприяти своєю діяльністю утвердженню верховенства закону, забезпеченню демократії, формуванню правосвідомості громадян, поваги до законів, норм та правил суспільного життя.

Будь-які порушення прокурорсько-слідчими працівниками законності та службової дисципліни підривають авторитет прокуратури, завдають шкоду інтересам держави та суспільства.

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено розділом 3 Дисциплінарного статуту прокуратури України.

Відповідно до статті 8 Дисциплінарного статуту прокуратури України дисциплінарні стягнення до прокурорсько-слідчих працівників, а також працівників навчальних, наукових та інших установ прокуратури застосовується за невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків або за проступок, який порочить його як працівника прокуратури.

Винесення виправдувального вироку, повернення кримінальної справи для додаткового розслідування, скасування запобіжного заходу та інших процесуальних рішень тягне дисциплінарну відповідальність прокурорів і слідчих, якщо ними в процесі слідства були допущені недбалість або несумлінність.

Згідно із статтею 9 Дисциплінарного статуту прокуратури України дисциплінарними стягненнями є: 1) догана; 2) пониження в класному чині; 3) пониження в посаді; 4) позбавлення нагрудного знаку "Почесний працівник прокуратури України"; 5) звільнення; 6) звільнення з позбавленням класного чину.

Статтею 10 Дисциплінарного статуту прокуратури України встановлено, що Генеральний прокурор України має право застосовувати дисциплінарні стягнення, зазначені у статті 9 цього Статуту, в повному обсязі, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Позбавлення або пониження в класному чині державного радника юстиції 1, 2, 3 класів провадиться Президентом України за поданням Генерального прокурора України.

Прокурори Кримської АРСР, областей, міста Києва та прирівняні до них прокурори мають право застосовувати такі дисциплінарні стягнення: догану, пониження на посаді, звільнення, крім пониження в посаді і звільнення працівників, які призначаються Генеральним прокурором України. При необхідності застосування заходу дисциплінарного стягнення, що перевищує повноваження зазначених прокурорів, вони вносять подання Генеральному прокурору України.

Особи, нагороджені нагрудним знаком "Почесний працівник прокуратури України", можуть бути звільнені з роботи лише за попередньою згодою Генерального прокурора України.

Міські і районні прокурори, інші прирівняні до них прокурори вносять подання вищестоящому прокурору про накладення дисциплінарного стягнення на підлеглих їм прокурорсько-слідчих працівників.

Відповідно до частини першої статті 11 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення має відповідати ступеню вини та тяжкості проступку. Прокурор, який вирішує питання про накладення стягнення, повинен особисто з`ясувати обставини проступку та одержати письмове пояснення від особи, яка його вчинила. В разі необхідності може бути призначено службову перевірку.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що звільнення з позбавленням класного чину є одним з видів дисциплінарного стягнення, який повинен відповідати ступеню вини та тяжкості проступку та накладається прокурором за умови одержання письмового пояснення від особи, яка його вчинила.

Відповідно до п. 4 розділу XII «Прикінцеві положення» Закону №1697, постанови Верховної Ради України від 06.11.1991 №1795 та №1796 втрачають чинність одночасно з втратою чинності п. 8 ч. 1 ст. 15, ч. 4 ст. 16, абз. 1 ч. 2 ст. 462, ст. 47, ч. 1 ст. 49, ч. 5 ст. 50, ч.ч. 3, 4, 6, 11 ст. 501, ч. 3 ст. 512, ст. 53 щодо класних чинів Закону України від 05.11.1991 №1789-XII «Про прокуратуру» (далі - Закон №1789). Відповідно ж до пп. 1 п. 3 розділу XII Закону №1697 вищевказані статті Закону №1789 стосовно осіб, яким присвоєно класні чини до набрання чинності Закону №1697, продовжують діяти.

За ч. 2 ст. 462 Закону №1789, прокурори і слідчі підлягають звільненню з органів прокуратури, у тому числі з позбавленням класного чину, також у таких випадках: 1) недотримання пов`язаних із проходженням служби в органах прокуратури вимог, передбачених частиною шостою статті 46 цього Закону, та інших вимог і обмежень, які встановлюються законом; 2) порушення «Присяги працівника прокуратури» чи відмови від її прийняття; 3) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо них; 4) за результатами атестації у разі невідповідності працівника займаній посаді; 5) припинення громадянства України; 6) притягнення до відповідальності згідно з Дисциплінарним статутом прокуратури України; 7) набрання законної сили судовим рішенням, відповідно до якого працівника притягнуто до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов`язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України «Про засади запобігання і протидії корупції»; 8) у разі неможливості або відсутності згоди на переведення на іншу посаду у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі.

У відповідності до п. 12 Розділу IV Положення про організацію роботи з кадрами в органах прокуратури України, затвердженого наказом Генеральної прокуратури України від 12.10.2016 №357 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 07.11.2016 року за №1450/29580), який був чинний станом на момент виникнення спірних правовідносин, за наявності визначених законодавством підстав, Генеральному прокурору України вносяться подання про позбавлення класного чину або пониження працівника в класному чині.

При цьому відповідно до п. 10 затвердженого постановою Верховної Ради України від 06 листопада 1991 року №1795-ХІІ Положення про класні чини працівників органів прокуратури України працівники органів прокуратури, яким присвоєно класні чини, перебувають у них довічно. Позбавлення класного чину може мати місце при звільненні працівника з органів прокуратури за проступки, що порочать його.

Матеріали справи свідчать, що подання про позбавлення ОСОБА_1 класного чину «молодший радник юстиції» було направлено прокурором Донецької області Бондаренком Є.В. на адресу Генерального прокурора 13.04.2017 року, що свідчить про дотримання встановленого порядку позбавлення класного чину працівника прокуратури, який звільняється в порядку накладення дисциплінарного стягнення.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону №1697, Генеральний прокурор видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень, у межах своїх повноважень, на основі та на виконання Конституції і законів України.

Згідно з Нормами професійної відповідальності та переліком необхідних прав та обов`язків прокурорів, прийнятих Міжнародною Асоціацією прокурорів 23 квітня 1999 року, прокурори зобов`язані завжди підтримувати честь та гідність професії, вести себе професійно, відповідно до закону, правилами та етикою їх професії, в будь-який час дотримуватись найбільш високих норм чесності.

Крім того, при виконанні своїх обов`язків прокурори, зокрема, повинні: а) справедливо, неупереджено й об`єктивно виконувати свої функції; б) поважати і намагатися захищати права людини, як це викладено в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція); (…) (п. 24 Рекомендації Rec (2000) 19 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо ролі прокуратури в системі кримінального правосуддя (далі - Рекомендація Rec (2000) 19), ухваленій Комітетом Міністрів Ради Європи (далі - Комітет Міністрів) на 724 засіданні заступників міністрів 6 жовтня 2000 року).

Згідно зі Стандартами професійної відповідальності та основними правами і обов`язками прокурорів, прийнятими Міжнародною асоціацією прокурорів 23 квітня 1999 року, прокурори повинні: завжди підтримувати честь та гідність професії; поводитись професійно, відповідно до закону, правил та етики їхньої професії; у будь-який час дотримуватись найвищих норм чесності.

Відповідно до пункту 2.1 наказу Генерального прокурора України від 22 вересня 2014 року № 17гн «Про організацію роботи з питань внутрішньої безпеки в органах прокуратури України», чинного на час вчинення дисциплінарного проступку, до ганебних вчинків, скоєних прокурорами чи слідчими, слід відносити кримінальні, корупційні правопорушення, керування транспортними засобами у стані алкогольного чи наркотичного сп`яніння або відмову від проходження огляду з метою виявлення стану сп`яніння, порушення Присяги працівника прокуратури і Кодексу професійної етики та поведінки працівників прокуратури (Наказ № 123), які дискредитують їх як працівників прокуратури та шкодять авторитету органів прокуратури.

У справі № 800/549/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 19 Закону № 1697-VII прокурор зобов`язаний додержуватися правил прокурорської етики, зокрема не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Отже, для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності за такий дисциплінарний проступок, як одноразове грубе порушення правил прокурорської етики, КДКП має установити, зокрема, факт поведінки, що скомпрометувала звання працівника прокуратури, зашкодила репутації працівника прокуратури та авторитету прокуратури, викликала негативний громадський резонанс. При цьому обов`язкова наявність судового рішення, яким би було визнано особу прокурора винною у вчиненні кримінального правопорушення, склад якого б передбачав відповідні діяння, не є умовою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 звільнений з органів прокуратури наказом прокурора Донецької області від 12.04.2017 року №817-к ОСОБА_3 у зв`язку із тим, що своїми діями позивач дискредитував себе, як представника прокуратури, та зашкодив авторитету прокуратури, чим вчинив ганебний вчинок, скомпрометувавши високе звання працівника прокуратури. Вказаний наказ у судовому порядку визнаний законними.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, що позбавлення класного чину можливе лише одночасно із звільненням, яке проводиться в порядку накладення дисциплінарного стягнення, передбаченого Дисциплінарним статутом прокуратури України, оскільки такі твердження не відповідають нормам законодавства.

Як встановлено судом, відповідно до ст. 9 Закону «Про прокуратуру» до позивача було застосовано такий вид дисциплінарного стягнення як звільнення з посади прокурора відділу процесуального керівництва у кримінальних провадженнях слідчих регіональної прокуратури прокуратури Донецької області.

Прокурором Донецької області до Генеральної прокуратури України направлено подання від 13.04.2017 року про позбавлення ОСОБА_1 класного чину.

Згідно ст. 10 Положення про класні чини працівників прокуратури України, позбавлення класного чину може мати місце при звільненні працівника з органів прокуратури за проступки, що порочать його

Прокурори областей та прирівнені до них прокурори мають право застосувати такі дисциплінарні стягнення: догану, пониження в посаді, звільнення, крім пониження на посаді та звільнення працівників, які призначаються Генеральним прокурором України. При застосуванні заходу дисциплінарного стягнення, що перевищує повноваження зазначених прокурорів, вони вносять подання Генеральному прокурору України.

Спірний наказ Генеральним прокурором України видано відповідно до вимог ст. 6,10 Положення, тобто на підставі, у порядку та спосіб, визначені законами та Конституцією України.

Щодо тверджень позивача про невідповідність підстав накладення дисциплінарного стягнення, зазначених в наказі про його звільнення та в оскаржуваному наказі, то суд першої інстанції првавомірно не прийняв їх до уваги, оскільки в наказі від 24.04.2017 року №101-к «Про позбавлення класного чину» міститься посилання на наказ прокурора області лише в частині обставин, які дають підстави для застосування до позивача п. 10 Положення №1795, тому накази не містять суперечностей.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства України колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Отже, постанова суду першої інстанції є законною, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і підстав для її скасування не має.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 року.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Кузьменко В.В.

Повний текст виготовлено: 28 травня 2019 року.