Справа № 805/1713/15-а
Суддя: Смокович М.І.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 травня 2019 року

Київ

справа №805/1713/15-а

провадження №К/9901/14170/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Смоковича М. І.,

суддів: Білак М. В., Губської О. А.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Донецька, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в :

17 травня 2019 року зазначена скарга надійшла до суду касаційної інстанції.

За правилами частини першої статті 334 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Верховний Суд на підставі частини п`ятої статті 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» проаналізував ухвалені у цій справі судові рішення й установив, що позивач, звернувшись до суду з позовом просив:

визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Донецька щодо невиплати заробітної плати;

визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Донецька щодо несплати своєчасно та в повному обсязі єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за листопад 2014 року за застраховану особу;

визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо фінансування та виплату інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду, контролю за цільовим використанням коштів фонду, складання зведених бухгалтерських звітів та балансів і незабезпечення своєчасного їх подання відповідним органам;

зобов`язати негайно сплатити нараховану та несплачену заробітну плату за листопад 2014; зобов`язати сплатити заробітну плату за жовтень 2014, грудень 2014, квітень 2015;

зобов`язати відповідачів сплатити з урахуванням інфляції, індексації заробітної плати за жовтень 2014, квітень 2015;

зобов`язати сплатити єдиний внесок за листопад 2014;

нарахувати та сплатити єдиний внесок за період з грудня 2014 по квітень 2015 та подати звітність до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку, встановленими центральним органом виконавчої влади.

Донецький окружний адміністративний суд рішенням від 30 червня 2015 року позовні вимоги задовольнив частково.

Зобов`язав Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Донецька виплатити ОСОБА_1 недотриману заробітну плату за жовтень-листопад 2014 року.

Зобов`язав Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі м. Донецька нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати за жовтень-листопад 2014 року.

У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Перший апеляційний адміністративний суд постановою від 16 квітня 2019 року:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2015 року у справі № 805/1713/15-а задовольнити частково.

Змінити постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30 червня 2015 року у справі № 805/1713/15-а.

Абзац другий резолютивної частини постанови доповнити цифрами та словами 4045,24 гривень ( чотири тисячі сорок п`ять гривень 24 копійки) з відрахуванням обов`язкових платежів.

Доповнити резолютивну частину постанови абзацом четвертим наступного змісту: Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Донецька на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 23 399, 04 гривень ( двадцять три тисячі триста дев`яносто дев`ять гривень 04 копійки) з відрахуванням обов`язкових платежів.

Абзац четвертий вважати абзацом п`ятим.

В решті постанову суду залишити без змін.

Не погоджуючись із такими судовими рішеннями, позивач подав касаційну скаргу.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують приписи статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Своєю чергою, за змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України «Про запобігання корупції» займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої й апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а»-«в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Посада публічної служби (головний спеціаліст юрисконсульт Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Донецька), яку обіймав позивач та у зв`язку зі звільненням з якої виник цей спір, не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище в розумінні примітки до статті 50 Закону України «Про запобігання корупції».

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи підстави для відкриття касаційного провадження відсутні.

На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 КАС України, Верховний Суд

у х в а л и в :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 16 квітня 2019 року у справі № 805/1713/15-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Ленінському районі міста Донецька, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач М. І. Смокович

Судді М. В. Білак

О. А. Губська