Справа № 520/11971/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 р.Справа № 520/11971/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Ткаченко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., м. Харків, повний текст складено 14.02.19 року по справі № 520/11971/18

за позовом Головного управління ДФС у Харківській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Церій Фарм" про стягнення податкового боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Головне управління ДФС у Харківській області, звернувся до суду з адміністративним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Церій Фарм», в якому просить суд стягнути до бюджету України кошти у розмірі 603 286,00 грн.в рахунок погашення податкового боргу з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕРІЙ ФАРМ», з усіх відкритих розрахункових рахунків та у разі неповного погашення боргу за рахунок вилучення готівкових коштів.

Свій позов він обґрунтував тим, що відповідач має заборгованість в розмірі 603 286,00 грн. Відповідачем заборгованість добровільно не сплачена, а тому позивач просить стягнути вказаний борг в примусовому порядку.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2019р. адміністративний позов задоволено. Стягнуто до бюджету України в рахунок погашення податкового боргу з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕРІЙ ФАРМ» з усіх відкритих розрахункових рахунків та у разі неповного погашення боргу за рахунок вилучення готівкових коштів заборгованість у розмірі 603 286 грн.00 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Товариством з обмеженою відповідальністю «Церій Фарм» подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим. Вказує, що право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає у контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня надіслання (вручення) платникові податків податкової вимоги. До позовної заяви позивачем долучено копію корінця податкової вимоги від 30.07.2018 р. № 91168-17 та копію повідомлення про вручення, яке містить номери поштових відправлень: № 786 та № 234. У вхідній кореспонденції TOB «Церій Фарм» не рахується податкової вимоги від 30.07.2018 р. № 91168-17, тому відповідач перевірив зазначені вище номери поштових відправлень за допомогою сервісу «Пошук поштових відправлень» на сайті «Укрпошти». За наслідками перевірки сервісом «Пошук поштових відправлень» виявилось наступне: Дані про відправлення за номером 786 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі. Дані про відправлення за номером 930 на даний час відсутні, тому що не зареєстровані в системі. Тобто, інформація про поштове відправлення податкової вимоги, зазначене в позовній заяві, не зареєстрована «Укргюпітою», а це свідчить, що дане поштове відправлення та податкова вимога не направлялись відповідачу. На підставі викладеного відповідач зазначає, що податкова вимога від 30.07.2018 р. № 91168-17 вважається не врученою TOB «Церій Фарм», відповідно невручена податкова вимога не створює будь-яких юридичних наслідків, в тому числі права стягнення податкового боргу в примусовому порядку. На підставі викладеного просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2019 р. по справі № 520/11971/18 повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити в позовній заяві повністю.

Також від TOB «Церій Фарм» до суду надійшли додаткові доповнення до апеляційної скарги, в яких зазначає, що відповідач має підстави стверджувати, що податкова вимога від 30.07.2018 р. № 91168- 17 на суму 707 880,61 гри. прийнята незаконно. Так, 18.07.2018 р. TOB «Церій Фарм» поштою було отримано податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС у Харківській області № від 09 липня 2018 року про нарахування 628 364,61 грн. Вже 19.07.2018 р. це податкове повідомлення - рішення оскаржено до ДФС України. Копія скарги в той же день була подана в ГУ ДФС у Харківській області, про що свідчить штамп від 19.07.2018 р. З «рішення про продовження строку розгляду скарги», від 03.08.2018 р. № 25471/6/99-99-11-03-01-25, прийнятого ДФС України, вбачається, що скарга була отримана 23.07.2018 р. (вх. ДФС № 47931/6 від 23.07.2018 р.). Таким чином, станом на 26.07.2018 р. (в цей день нарахування 628 364,61 грн. в інтегрованій картці стало обліковуватись як податковий борг), податкове повідомлення - рішення № від 09 липня 2018 року було оскаржено у встановленому законом порядку і, відповідно до п. 56.15 ст. 56 ПКУ, нараховані 628 364,61 грн. не вважались податковим боргом. Строк уплати податкових зобов`язань з ПДВ за червень 2018 року в розмірі 79 304 грн. за податковою декларацією TOB «Церій Фарм» від 18.07.2018 р. закінчується 30.07.2018 р., тому податковий борг виник вже 31.07.2019 р., на наступний день після не оплати ПДВ за червень 2018 року. Це свідчить, що станом на 30.07.2018 р. податкові зобов`язання в розмірі 79 304 грн. також не вважались податковим боргом TOB «Церій Фарм». Таким чином, зазначає, що станом на 30.07.2018 р. TOB «Церій Фарм» мало податковий борг в розмірі 212,0 грн. Викладене свідчить, що податкова вимога від 30.07.2018 р. № 91168-17 складена незаконно, а тому не може служити підставою для стягнення податкового боргу за даною справою.

Також від відповідача до суду надійшла заява про застосування строку позовної давності та зміну апеляційної скарги. В якій зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України податковий орган мав право звернутися до суду з позовом про стягнення податкового боргу протягом 3 місяців з 16.08.2018р. тобтодо16.11.2018р. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та залишити позов без розгляду, застосувавши строк позовної давності.

Від Головного управління ДФС у Харківській до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що доводи апеляційної скарги вважає безпідставними, а апеляційну скаргу такою що не підлягає задоволенню. Вказує, що у зв`язку з несплатою узгодженої суми податкового зобов`язання у встановлені строки, відповідно до п.59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, TOB «Церій Фарм» направлено податкову вимогу № 91168-17 від 30.07.2018, яку вручено платнику податків 15.08.2018. Станом на дату звернення до суду податкова вимога є дійсною, в судовому порядку не оскаржувалась, не є скасованою, зміненою або відкликаною. Відповідач також не скористався можливістю оскаржити податкову вимогу, на даний час податковий борг не сплатив, в зв`язку з чим податкова вимога не є скасованою, зміненою або відкликаною. Вказує, що на момент подання адміністративного позову до суду податковий борг не був сплачений. Враховуючи вищевикладене можна зробити припущення про зловживання відповідачем процесуальними правами, оскільки останній мав можливість, як звернутись з позовом до ГУ ДФС у Харківській області про скасування податкової вимоги як до подання відповідного адміністративного позову так і відразу після отримання ухвали про відкриття провадження по справі.

Також від ГУ ДФС у Харківській області, до суду надійшли додаткові пояснення з приводу строків звернення до суду суб`єкта владних повноважень.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи .

Позивач повідомлений на адресу визначену в апеляційній скарзі та позовній заяві (а.с. 107).

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, а тому підлягають задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЦЕРІЙ ФАРМ», зареєстровано в якості суб`єкта господарювання - юридичної особи, перебуває в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України з ідентифікаційним кодом 38397772.

Як платник податків, відповідач перебуває на обліку в Харківській об`єднаній державній податковій інспекції ГУ ДФС у Харківській області.

Станом на дату звернення до суду ТОВ «ЦЕРІЙ ФАРМ», має податковий борг в загальному розмірі 603 286,00 грн. з податку на додану вартість, який виник на підставі: податкової декларації № від 18.07.2018р термін сплати 30.07.2018 на суму 79 304.00 грн.; податкової декларації № від 20.08.2018р термін сплати 30.08.2018 на суму 184 356,00 грн.; податкової декларації № від 20.09.2018р термін сплати 30.09.2018 на суму 227 204.00 грн.; податкової декларації № від 22.10.2018р термін сплати 30.10.2018 на суму 64 957,00 грн.; податкової декларації № від 20.11.2018р термін сплати 30.11.2018 на суму 47 429,00 грн.;

Надаючи правову оцінку спірних правовідносинам, суд апеляційної інстанції керується наступними приписами норм чинного законодавства.

Згідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Стаття 36 Податкового кодексу України передбачає, що податковим обов`язком визнається обов`язок платника податків обчислити, задекларувати та сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим кодексом, законами з питань митної справи. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Відповідальність за невиконання; або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків, крім випадків, визначених цим кодексом або законами з питань митної справи.

Підпунктом 16.1.4 п. 16.1 ст.16 Податкового кодексу України передбачено обов`язок платників податків сплачувати податки та збори у строки та в розмірах, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій, ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, ідо настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 36.1. и. 36.2. 36.3 та 36.5 ст. 36 Податкового кодексу України, податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені цим Кодексом, обов`язок виникає у платника за кожним податком та збором. Податковий безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку несе платник податків.

Відповідно до п. 46.1 ст. 46 Податкового кодексу України, податкова декларація документ, що подається платником податків контролюючому органу у строки, встановлені законом, на підставі якого здійснюється нарахування1 та/або сплата податкового зобов`язання. чи документ, що свідчить про суми доходу, нарахованого (виплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, суми утриманого та/або сплаченого податку.

Згідно із п. 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або нені, яку зазначає у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом.

Враховуючи зазначене відповідач зобов`язаний був відповідно до вимог п.36.1,п.36.2,п.36.3 та 36.5 ст. 36 ПК України сплатити до бюджету у встановлений законом строк самостійно визначену ним суму зобов`язання.

З урахуванням вимог ст. 57 Податкового кодексу України, в зв`язку з несплатою відповідачем у встановлені терміни суми грошових зобов`язань по податку на додану вартість, самостійно визначеної платником у податковій декларації (розрахунку), грошові зобов`язання набули статусу податкового боргу.

Визначення податкового боргу, надане у пп. 14.1.175. ст. 14 Податкового кодексу України, а саме: податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нараховані на суму такого грошового зобов`язання.

Керуючись ст.59 Податкового кодексу України, у разі І коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Підприємству в автоматичному режимі сформовано податкову вимогу від 30.07.2018р. №91168-17, яку надіслано на поштову адресу платника.

У разі, якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається.

Пунктом 60.6 ст. 60 Податкового кодексу України передбачено, якщо нарахована сума грошового зобов`язання або податкового боргу збільшується внаслідок їх адміністративного оскарження, раніше надіслане повідомлення - рішення або податкова вимога не відкликаються. На суму збільшення грошового зобов`язання надсилається окреме податкове повідомлення - рішення, а на суму збільшення податкового боргу окрема податкова вимога не надсилається.

У відповідності до пп. 14.1.137 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, орган стягнення-державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового (боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Згідно з п. 41.2 ст. 41 Податкового кодексу України, органами стягнення є виключно контролюючі органи, уповноважені здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску у межах повноважень, а також державні виконавці у межах своїх повноважень. Стягнення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску за виконавчими написами нотаріусів не дозволяється.

Згідно п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг., з рахунків у банках, що обслуговують такого, платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Відповідно до п. 95.1 ст. 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Разом з тим, п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України визначено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Станом на дату звернення до суду TOB «ЦЕРІЙ ФЛРМ», має податковий борг в загальному розмірі 603 286,00 грн. з податку на додану вартість, який виник на підставі:

- податкової декларації № від 18.07.2018р термін сплати 30.07.2018 на суму 79 304,00 грн;

- податкової декларації № від 20.08.2018р термін сплати 30.08.2018 на суму 184 356,00 грн;

- податкової декларації № від 20.09.2018р термін сплати 30.09.2018 на суму 227 204,00 грн;

- податкової декларації № від 22.10.2018р термін сплати 30.10.2018 на суму 64 957,00 грн;

- податкової декларації № від 20.11.2018р термін сплати 30.11.2018 на суму 47 429,00 грн;

За приписами п.56.11 статті 56 ПКУ не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Враховуючи вищевикладене можна дійти висновку, що сума податкового боргу є законною та узгодженою.

Згідно наданої довідки, відповідач має рахунки у банківських установах.

На момент винесення рішення, вказана заборгованість відповідачем не сплачено.

При зазначених обставинах, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що ґрунтуються на положеннях діючого законодавства, належним чином обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи, а тому підлягають задоволенню.

У зв`язку з несплатою узгодженої суми податкового зобов`язання у встановлені строки, відповідно до п.59.1 ст. 59 Податкового кодексу України, TOB «Церій Фарм» направлено податкову вимогу № 91168-17 від 30.07.2018, яку вручено платнику податків 15.08.2018.

Станом на дату звернення до суду податкова вимога є дійсною, в судовому порядку не оскаржувалась, не є скасованою, зміненою або відкликаною.

Посилання відповідача на те, що копія повідомлення про вручення податкової вимоги, не має будь-яких підписів представника TOB «Церій Фарм» в її отриманні та вручено невідомій особі "Колдар" - колегія суддів вважає необгрунтованими .

Оскільки, повідомлення про вручення податкової вимоги з номерами поштових відправлень № 786 та № 930 чітко містить відмітки «Вручено» та «За довіреністю» уповноваженій особі відповідача 15.08.2018 року, що засвідчено поштовим органом.

Щодо постань відповідача про не виявлення вищезазначених номерів поштових відправлень за допомогою сервісу «Пошук поштових відправлень», ГУ ДФС у Харківській області колегія суддів зазначає наступне.

Нормативно-правовим актом, який визначає порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку, які регулюють відносини між ними, є Правила надання послуг поштового зв`язку, затвердженні Постановою КМУ від 05.03.2009 № 270 (далі - Правила).

Згідно з п. 122 Правил заяви про внутрішні реєстровані поштові відправлення, поштові перекази приймаються протягом шести місяців з дня прийняття їх для пересилання, про м:жнародні реєстровані поштові відправлення - у строки, передбачені актами Всесвітнього поштового союзу, про міжнародні поштові перекази - у строки, передбачені міжнародні угодами про обмін поштовими переказами.

Таким чином, відповідно до Правил, споживач може розшукати реєстроване поштове відправлення протягом шести місяців з дня прийняття до пересилання реєстрованого поштового відправлення.

Відповідач також не скористався можливістю оскаржити податкову вимогу, на даний час податковий борг не сплатив, в зв`язку з чим податкова вимога не є скасованою, зміненою або відкликаною.

Враховуючи вищенаведене, доводи відповідача щодо неправомірності тягнення до бюджету України в рахунок погашення податкового боргу з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕРІЙ ФАРМ» з усіх відкритих розрахункових рахунків та у разі неповного погашення боргу за рахунок вилучення готівкових коштів заборгованість у розмірі 603 286 грн.00 коп. є помилковими.

Крім того, колегія суддів вважає необґрунтованими доводи скаржника про наявність підстав для залишення частини позовних вимог без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем тримісячного строку звернення до суду, передбаченого ст. 122 КАС України.

Так, відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень встановлюється тримісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня виникнення підстав, що дають суб`єкту владних повноважень право на пред`явлення визначених законом вимог. Цим Кодексом та іншими законами можуть також встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду суб`єкта владних повноважень (ч.2 чст. 122 КАС україни).

В межах спірних відносин іншим законом є Податковий кодекс України, за положеннями пункту 102.4 статті 102 якого грошове зобов`язання нараховане контролюючим органом може бути стягнено протягом наступних 1095 календарних днів з дня виникнення податкового боргу. Якщо платіж стягується за рішенням суду, строки стягнення встановлюються до повного погашення такого платежу або визначення боргу безнадійним.

Оскільки самостійно визначені позивачем зобов`язання та зобов`язання, визначені контролюючим органом не були сплачені відповідачем в добровільному порядку у визначений законом строк та набули статусу податкового боргу, позивач на виконання своїх повноважень, визначених згаданими вище нормами Податкового кодексу України, в межах 1095 денного строку правомірно звернувся до суду з позовом про його стягнення з урахуванням пені.

Оскільки будь-яких доказів на підтвердження погашення вказаного податкового боргу відповідачем на розгляд суду не надано, позовні вимоги щодо стягнення суми податкового боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Таким чином, доводи відповідача про пропущення позивачем строку звернення до суду не знайшли свого підтвердження, а тому у задоволенні заяви про залишення позовної заяви без розгляду необхідно відмовити.

Щодо посилань відповідача в доповненнях до апеляційної скарги на те, що податкова вимога прийнята передчасно, колегія суддів зазначає наступне.

Дана податкова вимога відповідачем не оскаржена, є чинною. Крім того, строки виконання даної податкової вимоги скінчились.

Щодо посилань відповідача в апеляційній скарзі на те, що надати додаткові пояснення з приводу деяких обставин справи представник відповідача не мав можливості, так як засідання 13.01.19, під час якого було винесено оскаржуване рішення, відбулось без присутності відповідача чи його представника Безкровного М.Г та те, що участь представника відповідача не була забезпечена судом, що є порушенням закріпленого в ст. 9 КАС України принципу змагальності сторін, тим паче, що відкладення судом розгляду справи в подібних випадках передбачено ст.ст. 205, 223 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Дані посилання відповідача є необгрунтованими, оскільки згідно поштових повідомлень про вручення відповідач про розгляд справи повідомлявся заздалегідь та належним чином.

При цьому 21.01.2019р. відповідачем подавалось клопотання про відкладення розгляду справи, яке було задоволено судом першої інстанції. Після цього відповідачем подано до суду першої інстанції відзив на позовну заяву.

29.01.2019р. представником відповідача повторно подавалось клопотання про відкладення розгляду спраи, для надання можливості ознайомитися з матеріалами справи, яке протокольною ухвалою суду першої інстанції від 21.01.2019р. було задоволено.

Стосовно третього клопотання відповідача про відкладення розгляду справи, то дане клопотання належними доказами не підтреджене, тому судом першої інстанції правомірно не відкладено розгляд справи.

Враховуючи вищенаведене, на думку колегії суддів, судом першої інстанції було надано достатньо часу відповідачу для надання відзиву на позовну заяву та додаткових пояснень.

Крім того, відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

В даному випадку справу вирішено вірно.

Крім того, приймаючи рішення по суті, колегія суддів звертає увагу на те, що обгрунтувань щодо неналежного вручення податкової вимоги та не відповідність дати виникнення податкового боргу ( щодо того, що податковий борг виник 31.07.2019р., а не 30.07.2019р.) в суді першої інстанції заявлено не було.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянта не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив постанову з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін. .

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 13.02.2019 року по справі № 520/11971/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 27.05.2019 року