Справа № 1640/3451/18
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 р.Справа № 1640/3451/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції в Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 року, головуючий суддя І інстанції: О.В. Гіглава, м. Полтава, повний текст складено 10.12.18 року по справі № 1640/3451/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Національної поліції в Полтавській області третя особа Лубенський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, третя особа: Лубенський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Полтавській області від 04 вересня 2018 року №448 о/с у частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби);

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУНП в Полтавській області від 23 серпня 2018 року №1358 у частині щодо порушення службової дисципліни та звільнення зі служби ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області з 04 вересня 2018 року;

- стягнути з ГУНП в Полтавській області на користь ОСОБА_1 суми грошового забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 04 вересня 2018 року по час поновлення на службі з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів;

- допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області та виплати середнього грошового утримання за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за 1 місяць.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 р. адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено повністю.

Не погодившись з прийнятим рішенням суду першої інстанції, Головне управління Національної поліції в Полтавській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права, просить скасувати рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 р. та ухвалити нове судове рішення, яким адміністративний позов залишити без задоволення.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на те, що надаючи оцінку рішенню ГУНП про звільнення ОСОБА_1 , суд першої інстанції повинен був виходити із тих обставин, які позивач повідомив під час службового розслідування, оскільки саме на них ґрунтувалося оскаржуване рішення про звільнення. Незважаючи на це, суд першої інстанції повністю прийняв доводи позивача, які без поважних причин не були ним повідомлені під час службового розслідування, і в той же час не прийняв заперечення представника ГУНП на ці доводи, оскільки вони не слугували підставою для звільнення, а відтак, на думку суду, не можуть бути предметом розгляду даної справи. Вказує, що згідно з вимогами Інструкції № 1377 у разі отримання повідомлення про вчинення громадянкою самогоноваріння, капітан поліції ОСОБА_1 зобов`язаний був негайно повідомити про це чергову частину Лубенського ВП ГУНП з метою реєстрації в журналі ЄО та доповіді начальникові. Саме начальник у даному випадку повинен був визначити порядок реагування на вказане повідомлення та визначити відповідальну особу, яка здійснить таке реагування. Вказане позивачем зроблено не було. Враховуючи викладене, самовільний виїзд ОСОБА_1 до с. Калайдинці, про який нікому не було відомо до початку розгляду даної справи судом, взагалі не може вважатися виконанням службових обов`язків, як про це зазначив суд першої інстанції. Так, виконання роботи поза межами підрозділу, яку працівник не повинен був робити, не може вважатися поважною причиною відсутності на робочому місці. Вказане залишилось поза увагою суду першої інстанції.

Позивач своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Сторони по справі повідомлені належним чином про день, час та місце судового розгляду апеляційної скарги.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши, в межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що до 04.09.2018 ОСОБА_1 проходив службу у Національній поліції на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Лубенського відділу поліції ГУНП в Полтавській області у званні капітана поліції.

26.06.2018 о 18:07 начальник Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області - полковник поліції Кривченко В.І. , начальник сектору кадрового забезпечення Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області - капітан поліції Бабич В.М. , начальник сектору превенції Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області - капітан поліції Гордієнко С .М. та старший дільничний офіцер поліції сектору превенції Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області - майор поліції Голод А.В. склали акт, в якому засвідчили, що старший дільничний офіцер поліції сектору превенції Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області - капітан поліції ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці в період часу з 14:00 до 18:00 год. 26.06.2018 (том 1 а.с. 96).

26.06.2018 начальник сектору превенції Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області - капітан поліції Гордієнко С.М. підготував на ім`я начальника Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області - полковника поліції Кривченко В.І . відповідний рапорт про відсутність офіцера поліції сектору превенції Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області - капітана поліції ОСОБА_1 на робочому місці в період часу з 14:00 до 18:00 год. 26.06.2018 (том 1 а.с. 97).

Вказаний рапорт зареєстрований в Лубенському ВП ГУНП в Полтавській області 27.06.2018 за вх.№6956-18.

В свою чергу, начальник Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області - полковник поліції Кривченко В.І. 26.06.2018 також підготував на ім`я начальника ГУНП в Полтавській області - полковника поліції Замахіна А.Л . рапорт, в якому проінформував останнього про ігнорування ОСОБА_1 вказівки керівництва щодо необхідності проходження ВЛК, а також про відсутність останнього на роботі без поважних причин в період часу з 14:00 до 18:00 год. 26.06.2018 (том 1 а.с. 98).

Зазначений рапорт надійшов до ГУНП в Полтавській області 27.06.2018 за вх.№6954.

З метою з`ясування зазначених у рапорті обставин, відповідно до вимог пункту 2.6 Інструкції про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.2013 №230, 27.06.2018 ГУНП в Полтавській області винесено наказ №691 про проведення за вказаними фактами службового розслідування (том 1 а.с. 88).

На підставі висновків службового розслідування, 23.08.2018 ГУНП в Полтавській області видано наказ №1358 "Про порушення службової дисципліни та притягнення до дисциплінарної відповідальності", пунктом 1 якого наказано за порушення вимог пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-ІV, що виявилося у відсутності на службі без поважних причин з 14:00 до 18:00 26.06.2018 старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області - капітана поліції ОСОБА_1 звільнити зі служби в поліції (том 1 а.с. 86).

На виконання зазначеного наказу, 04.09.2018 за підписом начальника ГУНП в Полтавській області полковника поліції Замахіна А.Л., видано наказ №448 о/с "По особовому складу", яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) з 04.09.2018 (а.с. 87).

Не погоджуючись з зазначеними наказами відповідача, ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності прийнятих наказів, що є підставою для задоволення позову ОСОБА_1 повністю.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Спірні відносини регулюються Законом України "Про Національну поліцію" від 02 липня 2015 року № 580-VIII (далі - Закон № 580-VIII), Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року № 3460-IV (далі - Дисциплінарний статут), Інструкцією про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України 12 березня 2013 року № 230 (далі - Інструкція № 230) та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.1 ст.8 Закону №580-VШ, поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону №580-УІІІ, поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Частинами першою та другою статті 19 цього Закону передбачено, що у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Положеннями п. 9 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» №901-VIII від 23.12.2015 (далі - Закон №901-VIII) передбачено, що до набрання чинності Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції» на поліцейських поширено дію Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України».

У статті 1 Дисциплінарного статуту міститься визначення, за яким службова дисципліна - це дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

Абзацом другим цієї статті передбачено, що службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу, набуттям високого рівня професіоналізму, забезпеченням гласності та об`єктивності під час проведення оцінки результатів службової діяльності, дотриманням законності і статутного порядку, повсякденною вимогливістю начальників до підлеглих, постійною турботою про них, виявленням поваги до їх особистої гідності, вихованням в осіб рядового і начальницького складу високих моральних і ділових якостей, забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту, умілим поєднанням і правильним застосуванням заходів переконання, примусу, дисциплінарного та громадського впливу, належним виконанням умов контракту про проходження служби.

У разі виявлення порушень законодавства, зловживань чи інших правопорушень у службовій діяльності особа рядового або начальницького складу повинна вжити заходів щодо припинення цих порушень та доповісти про це безпосередньому або старшому прямому начальникові.

Згідно зі статтею 2 Дисциплінарного статуту дисциплінарний проступок - невиконання чи неналежне виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни.

За приписами статті 7 Дисциплінарного статуту службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожну особу рядового і начальницького складу:

- дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів і наказів начальників;

- захищати і охороняти від протиправних посягань життя, здоров`я, права та свободи громадян, власність, довкілля, інтереси суспільства і держави;

- поважати людську гідність, виявляти турботу про громадян і бути готовим у будь-який час надати їм допомогу;

- дотримуватися норм професійної та службової етики;

- берегти державну таємницю;

- у службовій діяльності бути чесною, об`єктивною і незалежною від будь-якого впливу громадян, їх об`єднань та інших юридичних осіб;

- стійко переносити всі труднощі та обмеження, пов`язані зі службою;

- постійно підвищувати свій професійний та культурний рівень;

- сприяти начальникам у зміцненні службової дисципліни, забезпеченні законності та статутного порядку;

- виявляти повагу до колег по службі та інших громадян, бути ввічливим, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку, носіння встановленої форми одягу, вітання та етикету;

- з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють;

- берегти та підтримувати в належному стані передані їй в користування вогнепальну зброю, спеціальні засоби, майно і техніку.

За змістом ст. 8 Дисциплінарного статуту, начальник несе персональну відповідальність за стан службової дисципліни і повинен постійно його контролювати. Начальник зобов`язаний бути прикладом у дотриманні законності, службової дисципліни, бездоганному виконанні вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ України, статутів, наказів, норм моралі, професійної та службової етики, розвивати і підтримувати в підлеглих свідоме ставлення до виконання службових обов`язків, честь і гідність, заохочувати розумну ініціативу, самостійність, старанність у службі, уміло застосовувати заходи дисциплінарного впливу.

Статтею 12 Дисциплінарного статуту передбачено, що у разі порушення службової дисципліни на осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ можуть накладатися такі види дисциплінарних стягнення як усне зауваження, зауваження, догана, сувора догана, попередження про неповну посадову відповідність, звільнення з посади, пониження в спеціальному званні на один ступінь або звільнення з органів внутрішніх справ.

Згідно з ст.14 Дисциплінарного статуту, з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

Відповідно до ч.5 ст.14 Дисциплінарного статуту, перед накладенням дисциплінарного стягнення начальник або особа, яка проводить службове розслідування, повинні зажадати від порушника надання письмового пояснення. Небажання порушника надавати пояснення не перешкоджає накладенню дисциплінарного стягнення.

Проведення службового розслідування відповідно до ч.4 ст.14 Дисциплінарного статуту встановлюється Міністром внутрішніх справ України.

Згідно з ч.6 ст.14 Дисциплінарного статуту, про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

У відповідності до ч.8 ст.14 Дисциплінарного статуту, зміст наказу доводиться до відома особи рядового або начальницького складу, яку притягнуто до дисциплінарної відповідальності, під підпис. У разі звільнення з посади або звільнення з органів внутрішніх справ особі рядового або начальницького складу видається витяг з наказу.

При цьому, частиною десятою цієї статті передбачено, що при визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Водночас, частиною 15 статті 14 Дисциплінарного статуту визначено, що звільнення осіб рядового і начальницького складу з органів внутрішніх справ як вид стягнення є крайнім заходом дисциплінарного впливу, рішення про застосування якого оскаржується в установленому законом порядку.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.16 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення накладається у строк до одного місяця з дня, коли про проступок стало відомо начальнику. У разі проведення за фактом учинення проступку службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення на осіб рядового і начальницького складу дисциплінарне стягнення може бути накладено не пізніше одного місяця з дня закінчення службового розслідування, кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення, не враховуючи періоду тимчасової непрацездатності або перебування у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладено, якщо з дня вчинення проступку минуло більше півроку. У цей період не включається строк проведення службового розслідування або кримінального провадження або провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.18 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення виконується негайно, але не пізніше місяця з дня його накладення, не враховуючи періоду перебування особи рядового або начальницького складу у відпустці, відрядженні або її тимчасової непрацездатності. Після закінчення цього строку дисциплінарне стягнення не виконується.

Частиною п`ятою цієї статті передбачено, що такі дисциплінарні стягнення, як звільнення з посади, пониження в спеціальному званні та звільнення з органів внутрішніх справ, вважаються виконаними після видання наказу по особовому складу.

Згідно з п.2.1 Інструкції про порядок провдення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затвердженої наказом МВС України від 12.03.13 №230, підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового і начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового і начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового і начальницького складу чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового і начальницького складу і можуть викликати суспільний резонанс.

За змістом п. 2.5 Інструкції №230, підстави для призначення службового розслідування можуть міститися в службових документах осіб рядового і начальницького складу, матеріалах перевірок, письмових зверненнях громадян України, осіб без громадянства та іноземців, депутатських запитах та зверненнях народних депутатів України, повідомленнях уповноважених органів досудового розслідування, заявах і повідомленнях інших правоохоронних органів, підприємств, установ і організацій незалежно від їх підпорядкування і форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації або в інших документах, отриманих в установленому законодавством України порядку.

Відповідно до п.3.2 Інструкції №230, службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії.

В ході розгляду справи встановлено, що 26.06.2018 начальник сектору превенції Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області - капітан поліції Гордієнко С.М. підготував на ім`я начальника Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області - полковника поліції Кривченко В.І . відповідний рапорт про відсутність офіцера поліції сектору превенції Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області - капітана поліції ОСОБА_1 на робочому місці в період часу з 14:00 до 18:00 год. 26.06.2018 (том 1 а.с. 97).

Вказаний рапорт зареєстрований в Лубенському ВП ГУНП в Полтавській області 27.06.2018 за вх.№6956-18.

В свою чергу, начальник Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області - полковник поліції Кривченко В. І . 26.06.2018 також підготував на ім`я начальника ГУНП в Полтавській області - полковника поліції Замахіна А.Л . рапорт, в якому проінформував останнього про ігнорування ОСОБА_1 вказівки керівництва щодо необхідності проходження ВЛК, а також про відсутність останнього на роботі без поважних причин в період часу з 14:00 до 18:00 год. 26.06.2018 (том 1 а.с. 98).

Зазначений рапорт надійшов до ГУНП в Полтавській області 27.06.2018 за вх.№6954.

Відповідно до пункту 2.6 Інструкції підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

З метою з`ясування зазначених у рапорті обставин, 27.06.2018 ГУНП в Полтавській області винесено наказ №691 про проведення за вказаними фактами службового розслідування (том 1 а.с. 88).

Колегією суддів встановлено, що предметом спору у даній справі є перевірка правомірності звільнення позивача зі служби в поліції на підставі висновків проведеного службового розслідування.

Так, в ході проведення службового розслідування комісією, зокрема, встановлено, що факт відсутності капітана поліції ОСОБА_1 на службі 26.06.2018 підтверджується актом, який було складено начальником Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області - полковником поліції Кривченко В.І ., начальником сектору кадрового забезпечення Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області - капітаном поліції Бабич В.М., начальником сектору превенції Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області - капітаном поліції Гордієнко С.М. та старшим дільничним офіцером поліції сектору превенції Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області - майором поліції Голод А.В. Даним актом вказані посадові особи засвідчили, що старший дільничний офіцер поліції сектору превенції Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області - капітан поліції ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці в період часу з 14:00 по 18:00 26.06.2018. Також актом засвідчено, що про причини відсутності капітан поліції ОСОБА_1 нікого не повідомляв, з моменту виявлення відсутності капітана поліції ОСОБА_1 на робочому місці до моменту складення цього акту неодноразово здійснювалися дзвінки на особистий номер мобільного ОСОБА_1 НОМЕР_1 , однак додзвонитися не виявилося можливим, оскільки абонент перебував поза зоною досяжності.

Відтак, надаючи оцінку встановленим під час службового розслідування обставинам, комісія з проведення службового розслідування дійшла висновку, що своїми діями, що виявилися у недотриманні правил внутрішнього розпорядку, старший дільничний офіцер поліції сектору превенції Лубенського ВП ГУНП капітан поліції ОСОБА_1 грубо порушив вимоги пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", статті 7 Дисциплінарного статуту щодо дотримання правил внутрішнього трудового розпорядку.

Як наслідок, у висновку службового розслідування, затвердженого 21.08.2018 начальником ГУНП в Полтавській області полковником поліції Замахіним А.Л. (том 1 а.с. 89-95), комісія вважала:

- відомості, які стали підставою для проведення службового розслідування, підтвердилися;

- службове розслідування закінчити;

- за порушення вимог пункту 1 частини 1 статті 18 Закону України "Про Національну поліцію", статті 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 №3460-ІV, що виявилося у відсутності на службі без поважних причин з 14:00 до 18:00 26.06.2018, старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області капітана поліції Шай І .І. звільнити зі служби в поліції;

- начальникові Лубенського ВП ГУНП полковнику поліції Кривченку В.І. додатково націлити підлеглих на безумовне дотримання вимог службової дисципліни підпорядкованим особовим складом.

Колегія суддів зауважує, що згідно з висновком службового розслідування така подія, як фактична відсутність на робочому місці капітана поліції ОСОБА_1 в період з 14:00 до 18:00 26.06.2018, на переконання комісії, дійсно мала місце та підтверджується актом, складеним за підписами посадових осіб Лубенського ВП ГУНП від 26.06.2018.

З цього приводу колегією суддів встановлено, що згідно з наказом Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області від 02.05.2018 №67 у відділі поліції затверджено наступний розпорядок дня: робочі дні в Лубенському ВП - з понеділка по п`ятницю з 09:00 до 18:00, обідня перерва з 13:00 до 14:00, вихідні дні - субота та неділя (том 1 а.с. 104).

У період з 18.06.2018 по 25.06.2018 ОСОБА_1 перебував на лікарняному, що підтверджується відповідним листком непрацездатності (том 1 а.с. 109).

26.06.2018, після перебування на лікарняному, ОСОБА_1 вийшов на службу та приступив до виконання своїх службових обов`язків, що не заперечується ані у відзиві, ані в апеляційній скарзі ГУНП в Полтавській області, ані у висновку службового розслідування від 21.08.2018.

Відповідно до функціональних обов`язків старшого дільничного офіцера поліції Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області, затверджених наказом Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області від 29.12.2016 №196, обов`язком старшого дільничного офіцера поліції є підтримання комунікації з населенням, громадянами, органами місцевого самоврядування, керівниками підприємств, установ, організацій, навчальних та культурних закладів, громадськими формуваннями з питань профілактики правопорушень та забезпечення публічної безпеки і порядку (том 1 а.с. 208).

Зі змісту наказу Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області від 30.05.2018 №81 слідує, що в цілях більш ефективного обслуговування населення та роботи по боротьбі зі злочинністю, правопорушеннями на обслуговуваних дільницях, і в зв`язку зі змінами штатної чисельності інспекторів поліції, за старшим дільничним офіцером ОСОБА_1 закріплена дільниця №11, до якої, зокрема, входить Калайдинцівська сільська рада - с.Калайдинці, с. Клепачі, с. Хитці, с. Халепці, с. Лушники (том 2 а.с. 5-9).

У першій половині дня 26.06.2018 ОСОБА_1 перебував на своєму робочому місці у райвідділі, що не заперечується відповідачем.

У подальшому 26.06.2018, як слідує зі змісту письмових пояснень позивача та його усних пояснень, наданих в суді першої інстанції (том 1 а.с. 181-182), після обідньої перерви останній виїхав на територію Калайдинцівської сільської ради, яка знаходиться в його обслуговуванні, і проводив профілактичні заходи по недопущенню правопорушень серед мешканців с. Калайдинці. Такий виїзд був зумовлений телефонним дзвінком голови Калайдинцівської сільської ради ОСОБА_3 , який прохав провести профілактичну бесіду з мешканкою с. Калайдинці ОСОБА_2. , яка за повідомленнями інших мешканців займається самогоноварінням. З цього приводу голова сільської ради телефонував ОСОБА_1 ще й раніше, однак останній знаходився на лікарняному, а тому пообіцяв прийняти відповідні міри після закінчення свого лікування. Коли ОСОБА_1 прибув до приміщення Калайдинцівської сільської ради, голови сільської ради на місці не було, а тому він самостійно розшукав місце проживання ОСОБА_2. та, встановивши, що останньої немає вдома, став чекати її повернення неподалік її двору у своєму автомобілі. Близько 16:00 год. ОСОБА_2. повернулася додому і орієнтовно годину ОСОБА_1 проводив з нею бесіду для з`ясування її причетності до самогоноваріння та інших можливих правопорушників. Після цього ОСОБА_1 проїхався по території села та поспілкувався з іншими громадянами і вже після 18:00 год. поїхав додому. Жодних пояснень з приводу відсутності позивача у відділку в період з 14:00 год. до 18:00 год. 26.06.2018, ані 27.06.2018, ані в наступні дні керівництво у нього не вимагало. Лише через місяць ОСОБА_1 отримав рекомендований лист з Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області від 26.07.2018 вих.№8003115/117-2018, яким його було проінформовано про призначення згідно наказу ГУНП в Полтавській області від 27.06.2018 №691 службового розслідування за фактом порушення ОСОБА_1 службової дисципліни.

З метою підтвердження чи спростування доводів позивача щодо перебування його в період з 14:00 по 18:00 26.06.2018 у с. Калайдинці по службових питаннях, судом першої інстанції в якості свідка була допитана громадянка ОСОБА_2. , яка повідомила суду, що 26.06.2018 ОСОБА_1 дійсно приїзджав до неї в с. Калайдинці для з`ясування питання причетності її до самогоноваріння. Так, на початку 16:00 год. 26.06.2018 ОСОБА_2. повернулася додому, де її біля двору вже чекав ОСОБА_1 , між ними відбулася розмова з приводу самогоноваріння, яка тривала близько години, остання показала ОСОБА_1 відсутність у неї вдома самогонного апарату, після чого той близько 17:00 поїхав.

Вказані показання свідок надала суду під присягою і була попереджена про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання, про що підписала відповідне попередження (том 1 а.с. 222).

На запитання суду щодо чіткого зазначення дати приїзду ОСОБА_1 , ОСОБА_2. пояснила, що дату вона запам`ятала, оскільки 26.06.2018 у її чоловіка був день народження і вони їздили в м. Лубни купувати продукти, а по поверненню додому її біля двору вже чекав ОСОБА_1 При цьому, на підтвердження вказаних показань ОСОБА_2. надала суду копію паспорту чоловіка ОСОБА_4 та свідоцтво про укладення шлюбу, за змістом яких датою народження її чоловіка дійсно є 26.06.2018 (том 1 а.с. 225-227).

В суді першої інстанції представник відповідача наполягав також на допиті свідка ОСОБА_3 - голови Калайдинцівської сільської ради.

На виклик суду свідок ОСОБА_3 не з`явився. 30.11.2018 від нього до суду надійшла заява з проханням розглянути справу за позовом ОСОБА_1 за його відсутності з врахуванням наданих ним письмових пояснень, посвідчених нотаріально.

Так, згідно з письмовими поясненнями голови Калайдинцівської сільської ради ОСОБА_3 від 12.11.2018, посвідчених приватним нотаріусом Лубенського районного нотаріального округу Полтавської області Карпець О.М. та зареєстрованих в реєстрі за №1414 (том 1 а.с. 220), голова сільської ради постійно підтримує зв`язок з ОСОБА_1 , як дільничним офіцером поліції, що обслуговує територію Калайдинцівської сільської ради. В кінці червня місяця 2018 року ОСОБА_3 зателефонував ОСОБА_1 на мобільний телефон та попросив приїхати до нього, оскільки від мешканців села надходили сигнали про осіб, які можливо займаються самогоноварінням. Оскільки ОСОБА_1 перебував на лікарняному, він пообіцяв провести профілактичні заходи у відношенні зазначених осіб після виходу з лікарняного. 26.06.2018 близько 13:00 ОСОБА_3 знову зателефонував ОСОБА_1 з того ж самого питання, на що останній вказав, що сьогодні він перший день вийшов з лікарняного і після обідньої перерви приїде до с. Калайдинці. Дату 26.06.2018 ОСОБА_3 запам`ятав, оскільки 26.06.2018 ОСОБА_1 сказав, що він перший день вийшов на роботу після лікарняного. Сільський голова вказав ОСОБА_1 про необхідність проведення профілактичної бесіди з громадянкою ОСОБА_2. , мешканкою с . Калайдинці, а також повідомив, що його особисто в сільській раді не буде, оскільки він їде у справах до м. Лубни. Близько 17:00 год. 26.06.2018 ОСОБА_1 зателефонував ОСОБА_3 та повідомив, що знайшов ОСОБА_2. , провів з нею відповідну бесіду, в результаті якої факт причетності останньої до самогоноваріння не підтвердився.

З огляду на викладене, наявні у матеріалах справи письмові пояснення ОСОБА_3 , посвідчені нотаріально, та усні покази свідка ОСОБА_2. , дані в судовому засіданні під присягою, спростовують доводи відповідача та висновки службового розслідування щодо фактичної відсутності на робочому місці капітана поліції ОСОБА_1 в період з 14:00 до 18:00 год. 26.06.2018 без поважних причин, оскільки в цей час останній перебував на обслуговуваній дільниці - с. Калайдинці та виконував свої функціональні обов`язки дільничного офіцера поліції.

В апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що лише під час судового засідання позивач згадав, що 26.06.2018 він перебував у с. Калайдинці з метою реагування на повідомлення про вчинення громадянкою ОСОБА_2. адміністративного правопорушення - самогоноваріння. Внаслідок неповідомлення про дану обставину ОСОБА_1 , їй не було і не могло бути надано будь-якої оцінки під час службового розслідування. В свою чергу, суд першої інстанції повністю прийняв доводи позивача, які без поважних причин не були ним повідомлені під час службового розслідування.

Колегія суддів не приймає до уваги зазначені доводи, оскільки матеріалами справи підтверджено, що наказ про призначення службового розслідування щодо позивача виданий 27.06.2018, і лише через місяць листом від 26.07.2018 № 8003115/117/01-2018 позивача повідомлено про його призначення та відбрані пояснення щодо місцеперебування позивача 26.06.2018 з 14:00 по 18:00 год. (т. 1 а.с. 162).

Цілком передбачено, що оскільки пройшов певний час, позивач не одразу згадав про вищезазначені події та у своїх поясненнях від 31.07.2018 написав, що він знаходився на робочому місці, а саме в приміщенні Лубенського ВП. Можливо був здійснений виїзд на обслуговувану дільницю, а саме Калайдинцівську або Новаківську сільські ради (т. 1 а.с. 99), що і підтвердилося в ході розгляду справи.

Окрім того, позивач зауважує, що про обставини, які відбулись 26.06.2018, він згадав, коли отримав лист з ГУНП в Полтавській області (вих. № 29/Ш-272 від 28.09.2018) про те, що його рапорт про надання матеріальної допомоги на оздоровлення до ГУНП в Полтавській області не надходив, хоча позивач направляв його рекомендованими листами, в тому числі і 26.06.2018. (т. 1 а.с. 148-155). Вищевказаний лист позивач отримав вже після свого звільнення і після звернення до суду з позовом, а тому про вищезазначені обставини повідомив саме суду.

Щодо посилань відповідача в апеляційній скарзі з приводу того, що навіть якщо позивач самовільно й виїзджав до с. Калайдинці, то це жодним чином не свідчить про поважну причину відсутності його на роботі, оскільки останній діяв не у відповідності до вимог пункту 5 розділу ІІ, пунктів 1, 5 розділу ІІІ Інструкції про порядок ведення єдиного обліку в органах поліції заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події, затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 №1377, колегія суддів зауважує, що оскільки ймовірне, за припущенням відповідача, неналежне виконання службових обов`язків ОСОБА_1 щодо повідомлення чергової частини органу поліції про отриману інформацію про іншу подію не слугувало підставою для звільнення, відтак не може бути предметом розгляду даної справи.

Разом з тим, ОСОБА_1 вказав суду, що подавав відповідний рапорт, яким він повідомив чергову частину про отриману інформацію та свій виїзд в с. Калайдинці та проведену бесіду з громадянкою ОСОБА_2. В зв`язку з чим вказана подія не була внесена уповноваженим працівником чергової частини до журналу ЄО, йому не відомо.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що підставою для дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, ступінь якого полягає у невиконанні чи належному виконанні особою службової дисципліни.

При цьому, ступінь тяжкості дисциплінарного проступку має відповідати фактичним обставинам подій, за яких його вчинено та підтверджуватися належними доказами.

При визначенні виду дисциплінарного стягнення мають враховуватися тяжкість проступку, обставини, за яких його скоєно, заподіяна шкода, попередня поведінка особи та визнання нею своєї вини, її ставлення до виконання службових обов`язків, рівень кваліфікації тощо.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно з висновком прямого керівника позивач займаній посаді відповідає. За час служби в Національній поліції ОСОБА_1 зарекомендував себе з позитивного боку,як досвідчений, ініціативний та дисциплінований працівник. Правильно розуміє завдання, що ставляться перед правоохоронними органами, достатньо орієнтується у нормативних документах, що регламентують діяльність Національної поліції. Може продуктивно використовувати свій робочий час, здатен раціонально розподілити час та сили на виконання дорученої справи. Має високий рівень індивідуальної працездатності. Здатний переробляти значний обсяг інформації різного характеру і складності, виділяти в роботі головні напрямки та організовувати належну реалізацію поставлених завдань. При виконанні службових обов`язків не рахується з особистим часом. Вірно орієнтується в складній обстановці, поспішних рішень не приймає, діє рішуче, з урахуванням конкретної ситуації. Швидко встановлює ділові контакти. Постійно слідкує за змінами в законодавстві. Інтелектуально розвинений, має широкий кругозір. За характером урівноважений, витриманий, розсудливий, морально стійкий. За місцем проживання характеризується позитивно. У спілкуванні зі співробітниками та громадянами ввічливий, тактовний. Користується авторитетом серед особового складу відділу, громадян, представників місцевої влади, керівників підприємств, установ і організацій, розташованих на території обслуговування. Високо цінує службу в Національній поліції (т. 1 а.с. 56).

Таким чином, при визначенні міри дисциплінарного впливу, відповідачем не було надано належної оцінки особі, зокрема, його досвідченість, ставлення до службових обов`язків, та можливість застосування іншого виду дисциплінарного стягнення з урахуванням всіх обставин події.

При цьому, слід звернути увагу на те, що застосована уповноваженими органами держави відповідальність має бути співрозмірною із вчиненим особою правопорушенням.

Крім того, обов`язковою умовою для притягнення працівників органів внутрішніх справ до дисциплінарної відповідальності та накладення на них дисциплінарного стягнення є наявність встановленого факту невиконання чи неналежного виконання особою рядового або начальницького складу службової дисципліни, а також наявність обґрунтованих підстав для застосування до працівника поліції такого крайнього заходу дисциплінарного впливу, як звільнення з посади.

Колегія суддів зауважує, що навіть у випадку не повідомлення позивачем про подію чергову частину Лубенського ВП та начальника, як зазначає відповідач, з урахуванням встановлених судом обставин спірних правовідносин (перебування на обслуговуваній дільниці - с. Калайдинці та виконання своїх функціональних обов`язків дільничного офіцера поліції), це є порушенням службової дисципліни, але не може бути кваліфіковано саме як порушення Присяги поліцейського, відповідно накладене стягнення не є співмірним скоєному проступку.

В даному випадку, відповідач обмежився застосуванням крайнього і найтяжчого виду дисциплінарного стягнення, не дослідивши в повній мірі всі обставини спірних правовідносин, внаслідок чого колегія суддів вважає необґрунтованим і передчасним такий висновок.

Застосовуючи крайню міру дисциплінарного стягнення, відповідач повинен був належним чином обґрунтувати необхідність застосування такої міри та неможливість застосування інших видів дисциплінарного стягнення.

З огляду на з`ясовані обставини справи та викладені норми законодавства, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що наказ ГУНП в Полтавській області від 23.08.2018 №1358 в частині порушення ОСОБА_1 службової дисципліни і притягнення його до відповідальності у вигляді звільнення зі служби за прогул прийнятий з порушенням норм чинного законодавства та за відсутності допущення позивачем дисциплінарного проступку.

Оскільки вказаний наказ реалізовано наказом ГУНП в Полтавській області від 04.09.2018 №448 о/с, за яким ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції за пунктом 6 частини першої статті 77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби) Закону України "Про Національну поліцію", то цей наказ є протиправним, а отже, підлягає скасуванню.

Згідно з частиною 1 статті 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

У випадку незаконного звільнення працівника з роботи його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було звільнено.

З урахуванням викладеного, у зв`язку із незаконним звільненням позивача, останній підлягає поновленню саме на тій посаді, з якої його звільнено, а саме: на посаді старшого дільничного офіцера поліції сектору превенції Лубенського ВП ГУНП в Полтавській області.

У пункті 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зазначається, що днем звільнення вважається останній день роботи.

Отже, день звільнення - це останній день, коли працівник перебуває у трудових відносинах із роботодавцем.

Таким чином, оскільки днем звільнення позивача є 04.09.2018, останнього слід поновити на посаді з наступного дня за днем звільнення, тобто з 05.09.2018.

Крім того, відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

В ході розгляду справи встановлена незаконність спірних наказів про звільнення позивача, отже, право позивача порушено з 05.09.2018. Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що період вимушеного прогулу позивача обраховується з 05.09.2018 (дня поновлення на посаді) по 04.12.2018 (дата прийняття судом рішення про поновлення позивача на посаді).

Відповідно до частин 3 та 4 статті 91 Закону України "Про Національну поліцію" для поліцейських установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а для курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які готують поліцейських, - шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем /частина третя/.

Вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всіх поліцейських, крім залучених до виконання службових обов`язків /частина четверта/.

З цих міркувань та з урахуванням приписів частини 3 вказаної статті, суд першої інстанції правомірно взяв до розрахунку вимушеного прогулу виключно робочі дні, які припадають на час вимушеного прогулу.

Відповідно до підпункту "з" пункту 1 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100, вказаний Порядок обчислення середньої заробітної плати застосовується у випадку вимушеного прогулу.

Пунктом 2 вказаного Порядку визначено, що обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки (абзац 1).

У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час (абзац 3).

Відповідно до пункту 5 цього Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться, виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період /абзац 1 пункту 8 Порядку/.

З огляду на викладене, розрахунок середньоденної заробітної плати проводиться шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Згідно із довідкою Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку ГУНП в Полтавській області від 04.12.2018 №б/н/115/29/01/2017, середньоденне грошове забезпечення ОСОБА_1 , розраховане виходячи з кількості робочих днів за останні два календарні робочі місяці, станом на 04.09.2018 складало 191,80 грн (том 2 а.с. 2).

За підрахунком суду на період часу вимушеного прогулу позивача з 05.09.2018 по 04.12.2018 (включаючи перший та останній день цього проміжку) припадає 64 робочих дні.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що стягненню з ГУНП в Полтавській області на користь ОСОБА_1 підлягає грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 05.09.2018 по 04.12.2018 у розмірі 12275,20 грн з відповідним відрахуванням обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

В апеляційній скарзі відповідачем не зазначено жодних доводів порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права щодо поновлення позивача на відповідній посаді та встановлення розміру грошового забезпечення за час вимушеного прогулу з 05.09.2018 по 04.12.2018.

Як вбачається з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В даному випадку відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність прийнятих ним наказів.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують з підстав, наведених вище.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Полтавській області залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.12.2018 року по справі № 1640/3451/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України

Головуючий суддя З.Г. Подобайло
Судді Н.С. Бартош А.М. Григоров
Повний текст постанови складено 27.05.2019 року