Справа № 160/4766/19
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

31 травня 2019 р. Справа № 160/4766/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Ніколайчук С.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного реєстратора Кита Яни Олександрівни комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради (53810, Дніпропетровська область, Апостолівський район, с. Нива Трудова, вул. Каштанова, 6) про визнання протиправними та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

27.05.2019 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державного реєстратора Кита Яни Олександрівни комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради, у якій просить:

- визнати протиправним рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46857984 від 15.05.2019 року, запис в Реєстрі права власності на нерухоме майно № 29703892;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46857984 від 15.05.2019 року, запис в Реєстрі права власності на нерухоме майно № 29703892.

Позов мотивований тим, що 15.05.2019 року державний виконавець Кита Яна Олександрівна комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради прийняла оскаржуване в даному позові рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46857984 від 15.05.2019 року, запис в Реєстрі права власності на нерухоме майно № 29703892, яким прийняла заяву ТОВ «Юридична компанія «ЮР-АЛКОМ» про відмову від права власності, оскільки при відмові від права власності на спірне майно перестає існувати власник майна, до якого можливо пред`явити позов про витребування права власності.

Не погодившись з вищевикладеним позивач звернулась з даним позовом до суду.

За змістом частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Дослідивши адміністративний позов з доданими до нього документами, суд зробив висновок, що вказаний спір не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки у даному випадку між позивачем та іншими особами існує спір про право на об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» зводиться не лише до правової основи самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Стаття 2 КАС у редакції, чинній на час звернення позивача до суду, завданням адміністративного судочинства визначала захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 КАС у редакції, чинній на час вирішення справи судом першої інстанції, справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС у зазначеній редакції юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

За правилами частини першої статті 17 КАС у зазначеній редакції юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» позначає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини першої статті 3 КАС).

Таким чином, до компетенції адміністративних судів на час розгляду справи судами попередніх інстанцій належали спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності такого суб`єкта, прийнятих або вчинених ним при здійсненні владних управлінських функцій.

Наведене узгоджується і з положеннями статей 2, 4, 19 КАС у чинній редакції, які закріплюють завдання адміністративного судочинства, визначення понять публічно-правового спору та суб`єкта владних повноважень, а також межі юрисдикції адміністративних судів.

Разом з тим, неправильним є поширення юрисдикції адміністративних судів на той чи інший спір тільки тому, що відповідачем у справі є суб`єкт владних повноважень, а предметом перегляду - його акт індивідуальної дії. Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

За змістом частини першої статті 12 Господарського процесуального кодексу України (дали - ГПК, у редакції станом на час звернення з позовом) господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав, крім спорів, що виникають з публічно-правових відносин та віднесені до компетенції Конституційного Суду України та адміністративних судів.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.11.2018 року у справі № 826/12122/18.

З матеріалів справи вбачається, що 05.04.2007 року між ОСОБА_2 (Іпотекодавець) та Акціонерним комерційним банком «Базис» (Іпотекодержатель) був укладений договір іпотеки № 0405/і, відповідно до якого іпотекодавець передав, а іпотекодержатель прийняв в іпотеку нерухоме майно, забезпеченням виконання якого є громадянка України ОСОБА_1 .

17.05.2016 року між банком ПАТ «АКБ «Базис» (яке є правонаступником та Акціонерним банком «Базис») та ТОВ «Юридична компанія «ЮР-АЛКОМ» був укладений Договір відступлення права за іпотечним договором, відповідно до п. 2 якого відступлення права за іпотечним договором здійснюється після укладання договору про відступлення права вимоги № ВВ-0205/СПЖ від 05.04.2007 року, укладеним між ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Базис» та ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі № 56182532 від 16.05.2019 року після смерті ОСОБА_2 (іпотекодавця) відкрита спадкова справа № 64189351. В порушення, на думку позивачки, ст. 35 Закону України «Про іпотеку» ТОВ «Юридична компанія «ЮР-АЛКОМ» звернуло стягнення на предмет іпотеки вже після смерті іпотекодавця, який був власником спірного майна.

15.05.2019 року державний реєстратор Кита Яна Олександрівна комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради прийняла рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень № 46857984 від 15.05.2019 року, запис в реєстрі права власності на нерухоме майно № 29703892, яким прийняла заяву ТОВ «Юридична компанія «Юр-Алком» про відмову від права власності.

Позивач просить визната протиправними та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 46857984 від 15.05.2019 року, запис в Реєстрі права власності на нерухоме майно № 29703892, прийняте державним реєстратором Кита Яною Олександрівною комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради.

Таким чином, предметом розгляду в цій справі є не самі по собі дії державного реєстратора з надання адміністративних послуг, а результат таких послуг, якими підтверджується певний юридичний статус об`єктів нерухомості, що свідчить про приват-ноправовий, а не публічноправовий характер спірних правовідносин.

З`ясувавши належним чином характер спірних правовідносин, суд зробив висновок про те, що спірні правовідносини стосуються права учасників справи на об`єкт нерухомого майна, а позовні вимоги у зазначеній справі спрямовані на захист права власності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.06.2018 року по справі № 826/12559/16.

Аналізуючи викладені правові норми у сукупності із установленими обставинами справи, суд зробив висновок, що зазначена категорія спорів належить до юрисдикції місцевих загальних судів, оскільки спір у даній справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів.

При цьому, слід роз`яснити позивачеві, що даний спір є цивільно-правовим спором та підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства у загальному місцевому суді за правилами, встановленими Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з ч.6 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

За таких обставин, потрібно відмовити позивачеві у відкритті провадження у даній адміністративній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 170 Кодексу адміністративного судочинства України..

Керуючись статтями 170, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження в адміністративній справі № 160/4766/19 за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державного реєстратора Кита Яни Олександрівни комунального підприємства «Центр реєстрації та надання послуг» Нивотрудівської сільської ради (53810, Дніпропетровська область, Апостолівський район, с. Нива Трудова, вул. Каштанова, 6) про визнання та скасування протиправним рішення про державну реєстрацію, запису в реєстрі права власності - відмовити.

Копію ухвали разом із позовною заявою та усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення до адміністративного суду з таким самим позовом, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвала набирає законної сили в порядку статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 294 та 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи ухвала суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.В. Ніколайчук