Справа № 1.380.2019.001393
Суддя: Москаль Ростислав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа № 1.380.2019.001393
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Москаля Р.М. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження, без виклику сторін та проведення судового засідання) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівської області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) 26.03.2019 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівської області (далі - ГУ Держгеокадастру у Львівської області, відповідач) з такими вимогами:

- визнати протиправною та скасувати відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, викладену у листі ГУ Держгеокадастру у Львівської області № П-1889/0-1436/0/37-19 від 12.03.2019;

- зобов`язати ГУ Держгеокадастру у Львівської області повторно розглянути клопотання та надати дозвіл ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.10 га у власність для ведення садівництва на території Добрівлянської сільської ради Стрийського району Львівської області.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач повідомив, що 26.02.2019 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Львівської області із заявою, просив надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,1 га на території Стрийського району суміжно із землями Добрівлянської сільської ради для ведення садівництва. ГУ Держгеокадастру у Львівської області 12.03.2019 повідомило Поврозника ОСОБА_2 про результати розгляду його заяви листом № П-1889/0-1436/0/37-19, з посиланням на норми частини сьомої статті 118 Земельного кодексу України повідомило про відмову ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Як підставу відмови в листі послалось на інформацію, надану Відділом у Стрийському районі ГУ Держгеокадастру у Львівської області, про те що містобудівна документація, схеми землеустрою і техніко-економічних обгрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проект землеустрою щодо впорядкування території на території даної сільської ради не розроблялись. Позивач вважає таку відмову неправомірною, що спонукало його звернутися до суду з цим позовом.

Ухвалою від 01.04.2019 суддя відкрив провадження в адміністративній справі за цим позовом та вирішив розглянути таку справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та проведення судового засідання, за наявними матеріалами. Копію ухвали про відкриття провадження у справі надіслано учасникам справи, відповідачу запропоновано у п`ятнадцятиденний строк з дня одержання цієї ухвали подати суду відзив на позовну заяву, в якому вказати про визнання/заперечення позовних вимог.

24.04.2019 до суду надійшов відзив ГУ Держгеокадастру у Львівської області (а.с. 19-24), в якому відповідач щодо позовних вимог ОСОБА_1 заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позовної заяви в повному обсязі. У відзиві, з посиланням на частину сьому статті 118 ЗК України, відповідач вказує, що за результатами розгляду клопотання позивачу відмовлено у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оформлену у вигляді листа від 12.03.2019 № П-1889/0-1436/0/37-19, у зв`язку з тим, що містобудівна документація, схеми землеустрою і техніко-економічних обгрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проект землеустрою щодо впорядкування території на території Добрівлянської сільської ради Стрийського району не розроблялись. За цих обставин видалось неможливим встановити відповідність місця розташування спірної земельної ділянки містобудівній документації, схемам землеустрою і техніко-економічним обґрунтуванням використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проект землеустрою щодо впорядкування території на території Добрівлянської сільської ради Стрийського району. Відповідач вважає, що відмова ГУ Держгеокадастру у Львівської області у задоволенні клопотання ОСОБА_1 цілком узгоджується з приписами частини 7 статті 118 ЗК України.

Позивач подав відповідь на відзив (а.с. 31-32), з посиланням на судову практику Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду навів аргументи на спростування заперечень ГУ Держгеокадастру у Львівської області. Стверджує, що оскільки відсутня в установленому порядку затверджена містобудівна документація, схеми землеустрою і техніко-економічних обґрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проект землеустрою щодо впорядкування території на території Добрівлянської сільської ради, то відповідач не може встановити невідповідність місця розташування бажаної земельної ділянки неіснуючій документації.

Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:

26.02.2019 ОСОБА_1 , мешканець міста Стрий Львівської області, звернувся до ГУ Держгеокадастру у Львівській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,1 га на території Стрийського району суміжно із землями Добрівлянської сільської ради для ведення садівництва. До цієї заяви додав графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки; з відповідними особистими документами (копія паспорта та картки фізичної особи платника податків) (а.с. 9).

ГУ Держгеокадастру у Львівській області 12.03.2019 листом № П-1889/0-1436/0/37-19 надало ОСОБА_1 . відповідь на його звернення та з посиланням на частину сьому статті 118 ЗК України відмовило ОСОБА_1 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Як підставу відмови в листі послалось на інформацію, надану Відділом у Стрийському районі ГУ Держгеокадастру у Львівської області, про те що містобудівна документація, схеми землеустрою і техніко-економічних обгрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проект землеустрою щодо впорядкування території на території даної сільської ради не розроблялись (а.с. 10).

При прийнятті рішення суд керується такими нормами права:

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 № 2768-III (надалі - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Статтею 35 ЗК України визначено, що громадяни України із земель державної і комунальної власності мають право набувати безоплатно у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення індивідуального або колективного садівництва.

Відповідно до п. б) ч. 1 статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Відповідно до статті 116 ЗК України громадяни … набувають права власності … земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами … здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (пункт в) частини третьої статті 116 ЗК України).

У статті 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара.

Отже, громадянин/ка України вправі на підставі закону отримати безоплатно земельну ділянку для ведення садівництва - не більше 0,12 гектара із земель державної/комунальної власності.

Відповідно до частини шостої статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для … ведення садівництва … у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови в наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку (абзац перший частини сьомої статті 118 ЗК України).

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 ЗК України (частина восьма статті 118 цього Кодексу).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність (частина дев`ята статті 118 ЗК України).

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку (частини десята та одинадцята статті 118 ЗК України).

За змістом положень статті 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або в користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності визначає Закон України «Про регулювання містобудівної діяльності» 17.02.2011 № 3038-VI (далі Закон № 3038-VI).

Відповідно до статті 1 Закону № 3038-VI детальний план території - містобудівна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території; - містобудівна документація - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій.

Частиною третьою статті 24 Закону № 3038-VI визначено, що у разі відсутності плану зонування або детального плану території, затвердженого відповідно до вимог цього Закону, передача (надання) земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у власність чи користування фізичним та юридичним особам для містобудівних потреб забороняється, крім випадків:

1) розташування на земельній ділянці будівлі (споруди), що перебуває у власності фізичної або юридичної особи;

2) приватизації громадянином земельної ділянки, наданої йому в користування відповідно до закону;

3) надання земельної ділянки, розташованої на території зони відчуження чи зони безумовного (обов`язкового) відселення, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи;

4) надання земельної ділянки для розміщення лінійних об`єктів транспортної та енергетичної інфраструктури (доріг, мостів, естакад, ліній електропередачі, зв`язку);

5) буріння, влаштування та підключення нафтових і газових свердловин за межами населених пунктів;

6) будівництва, експлуатації військових та інших оборонних об`єктів.

Правовий статус Головного управління Держгеокадастру в області визначено відповідним Положенням, яке затверджене наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.10.2016 за № 1391/29521). У пункті 8 цього Положення передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Відповідно до пункту 10 начальник Головного управління підписує накази Головного управління.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 № 34/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 15.05.2013 № 883/5), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.04.2005 за № 381/10661, наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб`єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Наказом Держгеокадастру від 15.10.2015 № 600 затверджено Типову інструкцію з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру. Ця Типову інструкцію містить такі положення: - накази видаються як рішення організаційно-розпорядчого характеру. За змістом управлінської дії накази видаються з основних питань діяльності територіального органу Держгеокадастру, адміністративно-господарських, кадрових питань (п.84); - службові листи складаються з метою обміну інформацією між установами як: відповіді про виконання завдань, визначених в актах органів державної влади, дорученнях вищих посадових осіб; відповіді на запити, звернення; відповіді на виконання доручень установ вищого рівня; відповіді на запити інших установ; відповіді на звернення громадян; відповіді на запити на інформацію; ініціативні листи; супровідні листи (п.123).

Верховний суд у складі Судової палати для розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в постанові від 17.12.2018 в справі № 509/4156/15-а дійшов таких правових висновків щодо застосування норм ст. 118 ЗК України:

« 42. Верховний Суд вважає, що відмова органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою фактично створює перешкоди для подальшого позитивного вирішення питання на користь особи, яка замовила і розробила проект землеустрою всупереч відмові у наданні такого дозволу, а тому може бути предметом судового оскарження» […] 45. […] У випадку звернення зацікавленої особи з позовом до суду, адміністративний суд повинен надати правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень при прийнятті того чи іншого рішення та перевірити його відповідність критеріям правомірності, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та які закріплені у статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України» […] 72. […] відмовляючи у наданні дозволу, відповідний орган повинен навести усі підстави відмови» […] 75. Натомість, адміністративний суд під час перевірки правомірності рішення суб`єкта владних повноважень, повинен надати правову оцінку тим обставинам, які стали підставою для його прийняття та наведені безпосередньо у цьому рішенні, а не тим, які в подальшому були виявлені суб`єктом владних повноважень для доведення правомірності («виправдання») свого рішення».

При вирішенні цього спору суд застосовує наведені вище нормативні положення та правові висновки Верховного Суду та керується такими мотивами:

Поврозник А.П. є громадянином України та має право на безоплатне набуття права власності на земельну ділянку для ведення садівництва.

Позивач звернувся до ГУ Держгеокадастру у Львівській області із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,1 га на території Стрийського району суміжно із землями Добрівлянської сільської ради для ведення садівництва. ГУ Держгеокадастру у Львівській області розглянуло звернення ОСОБА_1 та листом № П-1889/0-1436/0/37-19 від 12.03.2019 відмовило заявнику в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Як підставу відмови в листі послалось на інформацію, надану Відділом у Стрийському районі ГУ Держгеокадастру у Львівської області, про те що містобудівна документація, схеми землеустрою і техніко-економічних обгрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проект землеустрою щодо впорядкування території на території даної сільської ради не розроблялись.

Оцінюючи такі дії ГУ Держгеокадастру у Львівській області щодо розгляду заяви ОСОБА_1 суд керується такими міркуваннями:

в частині сьомій статті 118 ЗК України наведено два альтернативні варіанти правомірної поведінки органу, у разі звернення до нього особи з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою: а) надати дозвіл; б) надати мотивовану відмову у наданні дозволу. Перелік документів, які повинен подати заявник, визначений законом. Вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені законом, забороняється. Частиною сьомою статті 118 ЗК України визначений перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за результатами розгляду належним чином оформлених клопотання та додатків до нього, який є вичерпним, а саме: - невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів; - невідповідність місця розташування об`єкта вимогам прийнятих відповідно до цих законів нормативно-правових актів; - невідповідність місця розташування об`єкта вимогам генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки. При цьому нормами ЗК України не передбачено право відповідного органу виконавчої влади відступати від положень цієї статті ЗК України. Суд звертає увагу, що відповідач відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з посиланням на норми частини сьомої статті 118 ЗК України про те, що містобудівна документація, схеми землеустрою і техніко-економічних обгрунтування використання та охорони земель адміністративно-територіальної одиниці, проект землеустрою щодо впорядкування території на території Добрівлянської сільської ради ще не розроблялись. Суд не бере до уваги таку підставу відмови ГУ Держгеокадастру у Львівській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою, оскільки за відсутності містобудівної документації, проекту землеустрою щодо впорядкування території Добрівлянської сільської ради не можливо встановити невідповідність розробленого проекту землеустрою позивача такій документації. За цих обставин відмова позивача є протиправною.

При цьому суд звертає увагу, що відповідно до статті 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію послідовних етапів, а саме: - звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; - надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування; - розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; - погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України; - затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Таким чином, передача земельної ділянки у власність відповідно до статті 118 ЗК України є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок.

Приписами статті 24 Закону № 3038-VI забороняється до затвердження відповідної містобудівної документації передачу (надання) у власність/користування земельних ділянок. Суд зазначає, що ця норма не містить заборони в наданні відповідних дозволів на розроблення проектів землеустрою, які є лише початком тривалої та послідовної процедури та однією із стадій реалізації особою права на отримання земельної ділянки. Така правова позиція суду з цього питання відповідає правовій позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, викладеній в постановах від 18.04.2018 у справі № 522/17384/16-а, від 22.05.2018 у справі № 468/1263/17-а.

Суд зауважує, що відповідач не приймав жодного рішення за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 26.02.2019, а відмовив позивачу в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність листом № П-1889/0-1436/0/37-19 від 12.03.2019. З цього приводу суд вважає, що такі дії відповідача не є законним способом поведінки органу та є проміжною відповіддю на звернення, не містять чіткого та однозначного рішення про відмову. Застосовуючи наведені вище норми Положення про Головне управління Держгеокадастру в області та Типової інструкції з діловодства в територіальних органах Держгеокадастру суд дійшов висновку, що рішення про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою або про відмову у його наданні оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом ГУ Держгеокадастру в області. Суд встановив відсутність належним чином оформленого наказу ГУ Держгеокадастру у Львівській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність або про відмову в його наданні після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, а отже - відповідач не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом. Тому рішення відповідача про відмову в наданні позивачу дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, викладене у формі листа від 12.03.2019 № К-1889/0-1436/0/37-19, не відповідає критеріям, установленим частиною другою статті 2 КАС України, оскільки не надає чіткої та зрозумілої відповіді стосовно наявності причини (причин), які унеможливлюють позитивне вирішення порушеного позивачем питання. Такі висновки суду відповідають правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній в постанові від 13.02.2019 № 820/688/17.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів. Відповідно до частини другої статті 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При вирішенні цього спору суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). В рішенні від 20.10.2011 по справі «Рисовський проти України» (заява № 29979/04), що набуло статусу остаточного 20.01.2012, ЄСПЛ підкреслив особливу важливість принципу «належного урядування» в контексті мотивації органами місцевого самоврядування своїх рішень. Цей принцип зокрема «…передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб… Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок … і сприятимуть юридичній визначеності у цивільних правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси...».

Оскільки протиправна бездіяльність відповідача полягає у неприйнятті ним жодного з рішень, які передбачені у частині сьомій статті 118 ЗК України, у визначений законом строк, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Львівській області прийняти відповідне вмотивоване рішення, тобто рішення про розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. При цьому суд зауважує, що прийняття такого рішення не є втручання у дискреційні повноваження Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, оскільки у разі настання визначених законодавством умов, відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії, визначені частиною сьомою статті 118 ЗК України, а саме дати дозвіл на розроблення проекту землеустрою або відмовити в його наданні.

З огляду на наведені вище висновки суду позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити частково. Суд вважає, що відповідач проявив бездіяльність у належному розгляді заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки у власність, тому слід зобов`язати Головне управління Держгеокадасту у Львівській області повторно розглянути заяви ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,1 га на території Стрийського району суміжно із землями Добрівлянської сільської ради для ведення садівництва та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, викладених у цьому рішенні.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. З метою забезпечення реального виконання рішення суду суд вважає за необхідне встановити судовий контроль за виконанням цього рішення суду та зобов`язати відповідача подати звіт про його виконання. Для подання звіту суд встановлює строк тридцять календарних днів, що обчислюється з набрання цим рішенням суду законної сили. При цьому суд попереджає відповідача, що у разі неподання звіту суд розгляне питання про накладення штрафу (у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що дійшов до висновку про часткове задоволення позову, тому понесені позивачем витрати на сплату судового збору стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 9, 19-20, 22, 25-26, 90, 139, 229, 241-246, 250, 251, 255, 295, 382, пп. 15.5 п.15 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо прийняття рішення за заявою ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.10 га у власність для ведення садівництва на території Добрівлянської сільської ради Стрийського району Львівської області.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області (79019, Львівська область, м. Львів, пр. В.Чорновола, буд. 4, ідентифікаційний код 39769942) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0.10 га у власність для ведення садівництва на території Добрівлянської сільської ради Стрийського району Львівської області та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Встановити порядок та спосіб виконання рішення суду - за наслідками розгляду заяви позивача відповідач повинен прийняти одне із передбачених частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України рішень у формі розпорядчого документу (наказу).

Встановити судовий контроль за виконанням цього рішення суду, а саме - зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області подати звіт про виконання цього рішення суду. Встановити строк для подання звіту тридцять календарних днів, що обчислюється з набрання цим рішенням суду законної сили. Попередити відповідача, що у разі неподання звіту суд розгляне питання про накладення штрафу (у розмірі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (79019, Львівська область, м. Львів, пр. В.Чорновола, буд. 4, ідентифікаційний код 39769942) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 384 (триста вісімдесят чотири) гривні 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його складення. Апеляційна скарга подається до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який постановив рішення.

Суддя Москаль Р.М.