Справа № 462/8181/18
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/4950/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Багрія В.М., Качмара В.Я.,

з участю секретаря Чопко Ю.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Голеніцького Дмитра Вікторовича на рішення Залізничного районного суду м.Львова від 11 квітня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Голеніцького Дмитра Вікторовича про скасування постанови,-

суддя в 1-й інстанції Галайко Н.М.,

час ухвалення рішення - 11.04.2019 року, 11:42 год.,

місце ухвалення рішення - м.Львів,

дата складання повного тексту рішення - 15.04.2019 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Голеніцького Д.В. про скасування постанови

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 11 квітня 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить оскаржувану постанову скасувати та прийняти нову, про відмову в задоволенні позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що перевищення позивачем встановленої швидкості було зафіксоване за допомогою пристрою TruCAM LTI 20/20 (серійний номер TC000632). Повідомляє, що вказаний пристрій здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Додатково зазначає, що пристрій для вимірювання є сертифікованим засобом вимірювальної техніки. Вказує, що позивач та його автомобіль з номерними знаками були зафіксовані пристроєм TruCAM на відеозаписі. Окрім цього вказує, що притягнення позивача до відповідальності за ч. 3 ст. 121 КУпАП є законним, оскільки абз. 1 ч. 7 ст. 35 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що періодичність проходження обов`язкового технічного контролю становить для легкових автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажних автомобілів (незалежно від форми власності) вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепів до них із строком експлуатації більше двох років - кожні два роки. Як зазначає відповідач, з огляду на те, що автомобіль, яким керував позивач, зареєстрований на ТзОВ «Західно-Український автомобільний дім», він підлягає обов`язковому технічному контролю.

Згідно ч.4 ст.229 КАС України, фіксування процесу не здійснювалося оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до переконання, що подана апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що постановою серії НК № 318691 від 13 грудня 2018 року інспектора поліції роти № 3 БУПП у Житомирській області ДПП Голеніцького Д.В. позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 3 ст. 121, ч. 2 ст. 36 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 4).

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 13 грудня 2018 року о 15:35 год. на 164 км автодороги М-06, керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz, рухався у зоні дії дорожнього знаку 5.45 зі швидкістю 98 км/год., чим порушив п.п. 12.4 Правил дорожнього руху, а також експлуатував транспортний засіб, який не пройшов вчасно обов`язковий технічний контроль, чим порушив п. 31.3 «б» Правил дорожнього руху (а.с. 4).

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Згідно ст.222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, Правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно статті 245 КпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

У постанові в справі про адміністративне правопорушення серії НК №318691 від 13 грудня 2018 року не наведено жодних доказів, на яких ґрунтується висновок про вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Так, судом встановлено, що швидкість руху вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості руху TruCAM LTI 20/20 (серійний номер TC000632).

Із долученої до відзиву фотокопії транспортного потоку, що зроблена пристроєм з приладу TruCAM, не вбачається наявність на фотографії саме автомобіля «Mercedes-Benz» з державним номерним знаком НОМЕР_1 , як і не вбачається, що водієм транспортного засобу є саме позивач (а.с. 19).

З дослідженого відеозапису під назвою «_u9000_1213_153034», який записаний на диску, що є додатком до відзиву, неможливо встановити марку автомобіля, його номерні знаки та особу водія, оскільки відео низької якості, а зображення є нечітким (а.с. 18).

Як вбачається, зі змісту ст. 251 КпАП України та ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в зазначеній справі є будь - які фактичні дані, на основі яких компетентним органом (посадовою особою) / судом встановлюється наявність чи відсутність обставин, що мають значення для справи, в тому числі винність особи, обставини, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту частини 1 статті 73 КАС України слідує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. З матеріалів позовної заяви вбачається, що предметом доказування у даній справі є протиправність оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності за фактичне вчинення адміністративного правопорушення та її скасування.

Колегія суддів зазначає, що лише фіксація вчинення адміністративного правопорушення позивача, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі, однак в даній справі відсутній відеозапис з якого можна встановити факт вчинення позивачем ПДР.

Суд зауважує, що твердження скаржника щодо ненадання позивачем доказів відсутності факту правопорушення, спростовується приписами ч. 2 ст. 77 КАС України, згідно з якими, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність доказів того, що ОСОБА_1 здійснив порушення вимог ч. 1 ст. 122 КУпАП за вказаних в протоколі про адміністративне правопорушення обставин.

Згідно з ч. 3 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 1 частини 2 статті 35 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що обов`язковому технічному контролю не підлягають легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації.

Враховуючи наведену норму закону, можна зробити висновок, що автомобілі усіх типів, марок і моделей, які використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, підлягають обов`язковому технічному контролю.

У оскаржуваній постанові не наведено жодного належного доказу того, що автомобіль, яким керував позивач, використовувався для перевезення пасажирів або вантажу. Окрім цього у відзиві на позовну заяву доказів такого використання також не було надано.

Суд критично ставиться до посилання відповідача на те, що, оскільки автомобіль, яким керував позивач, зареєстрований на ТзОВ «Західно-Український автомобільний дім», він підлягає обов`язковому технічному контролю. Вірними є висновки суду першої інстанції, що реєстрація права власності транспортного засобу на юридичну особу ніяким чином не доводить того, що автомобіль використовується для отримання прибутку.

Статтею 280 КпАП України визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до статті 283 КпАП України, постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Отже, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення особою адміністративного правопорушення.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що відповідач, заперечуючи проти позову, не довів належними доказами факт вчинення ОСОБА_1 зазначеного вище адміністративного правопорушення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Голеніцького Д.В. слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 272,286,308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу поліцейського роти №3 батальйону Управління патрульної поліції у Житомирській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України Голеніцького Дмитра Вікторовича залишити без задоволення, а рішення Залізничного районного суду м.Львова від 11 квітня 2019 року у справі № 462/8181/18 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення, касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді В. М. Багрій
В. Я. Качмар

Повний текст постанови виготовлений 30 травня 2019 року.