Справа № 240/4257/19
Суддя: Попова Оксана Гнатівна
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
29 травня 2019 року м. Житомир справа № 240/4257/19
Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Попової О. Г., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Міськрайонного управління у Житомирському районі та в місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, третя особа: Житомирська міська рада про визнання незаконними дій, зобов`язання вчинити дії,
Фізична особа - підприємець Гнатюк Олег Дмитрович звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду із позовом, в якому просить:
- визнати незаконними дії Міськрайонного управління у Житомирському районі та в місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо не врахування пункту 4 рішення Житомирської міської ради №931 від 10 червня 2015 року при наданні витягу із нормативної грошової оцінки земельної ділянки №402/0/213-19 від 01 лютого 2019 року, а саме: не застосування при такому розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки коефіцієнта Км2 з максимальним значенням 0,306 та обмеження застосування загального коефіцієнту Км3, що є добутком значень локальних факторів у діапазоні від 0,5 до 1;
- зобов`язати Міськрайонне управління у Житомирському районі та в місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву від 06 лютого 2019 року про надання витягу з технічної документації, застосувавши при розрахунку нормативної грошової оцінки за адресою АДРЕСА_1 (за кадастровим номером НОМЕР_1 ) коефіцієнт Км2 з максимальним значенням 0,306 та обмежити застосування загального коефіцієнту НОМЕР_2 , що є добутком значень локальних факторів у діапазоні від 0,5 до 1.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідачем при виготовленні та наданні витягу із нормативної грошової оцінки земельної ділянки №402/0/213-19 від 01 лютого 2019 року не було враховано положення пункту 4 рішення Житомирської міської ради №931 від 10 червня 2015 року, що призвело до подальшого неправомірного не застосування при розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки коефіцієнта Км2 з максимальним значенням 0,306, а також не здійснення передбаченого обмеження застосування загального коефіцієнту Км3, що є добутком значень локальних факторів у діапазоні від 0,5 до 1.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 11 квітня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання та викликом (повідомленням) учасників справи.
25 квітня 2019 року до відділу документального забезпечення суду у строк та в порядку, визначеному статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) надійшов відзив на позовну заяву від 23 квітня 2019 року, відповідно до змісту якого Міськрайонне управління у Житомирському районі та в місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області позовні вимоги не визнає та просить відмовити у їх задоволенні за безпідставністю. Зазначає, що рішення Житомирської міської ради №931 від 10 червня 2015 року за своїм змістом суперечить положенням Закону України "Про оцінку земель", норми якого мають застосовуватися у межах спірних правовідносин. Вказує, що відповідачем було правомірно проведено нормативну грошову оцінку земельної ділянки у відповідності до вимог: Закону України "Про оцінку земель", Методики грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів. затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року №213, Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства аграрної політики України, Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, Української академії аграрних наук від 27 січня 2006 року №18/15/21/11 (а.с. 50), а також Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2016 року №831 та Порядком нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, що затверджений наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 листопада 2016 року №489 (а.с. 48).
За твердженнями відповідача, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а вказані позовні вимоги за своєю юридичною природою є втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень. Враховуючи вищевикладене, наголошує, що відповідач при наданні витягу із нормативної грошової оцінки земельної ділянки №402/0/213-19 від 01 лютого 2019 року діяв виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (а.с. 47-53).
В підготовче засідання, призначене на 07 травня 2019 року о 10:30 прибули представник позивача, представник відповідача та представник третьої особи. Судом в порядку статті 243 КАС України без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про закриття підготовчого засідання та призначення справи до судового розгляду по суті на 21 травня 2019 року о 12:00, що занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання від 07 травня 2019 року.
В судове засідання, призначене на 21 травня 2019 року о 12:00 прибула представник позивача, яка позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.
Положеннями частини третьої статті 44 КАС України визначено, що учасники справи мають право, зокрема: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами. Частиною четвертою статті 159 КАС України встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Позивач як у строк та в порядку, визначеному статтею 163 КАС України та встановлений ухвалою суду від 11 квітня 2019 року, так і станом на 21 травня 2019 року правом на подання відповіді на відзив не скористався.
Представник відповідача в судове засідання не прибув, перед початком судового засідання надіслав на офіційну електронну поштову адресу суду клопотання про відкладення розгляду справи.
Представник третьої особи в судове засідання не прибула, перед початком судового засідання надіслав на офіційну електронну поштову адресу суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника Житомирської міської ради. Представник Житомирської міської ради як у строк та в порядку, визначеному статтею 165 КАС України та встановлений ухвалою суду від 11 квітня 2019 року, так і станом на 21 травня 2019 року правом на подання письмових пояснень по суті позову та/або відзиву не скористався.
Судом в порядку статті 243 КАС України без виходу до нарадчої кімнати постановлено ухвалу про продовження розгляду справи за існуючої явки сторін без участі представника відповідача та представника третьої особи, що занесено секретарем судового засідання до протоколу судового засідання від 21 травня 2019 року.
У відповідності до положень частини третьої статті 243 КАС України та зважаючи на складність справи, складення рішення у повному обсязі може бути відкладено на строк до десяти днів з дня закінчення розгляду справи.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.
Встановлено та не заперечується сторонами, що у відповідності до рішення тридцять четвертої сесії Житомирської міської ради V скликання "Про поновлення договорів оренди земельних ділянок" від 05 серпня 2009 року №1043 (далі, рішення №1043, а.с. 18 та зворот) та Додатку 6 до вказаного рішення (а.с. 19), поновлено суб`єкту підприємницької діяльності - фізичній особі ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки площею 0,0483 га за адресою АДРЕСА_1 , на п`ять років для роздрібної торгівлі та комерційних послуг. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 507 545,06 грн (а.с. 19).
На виконання рішення №1043 між Житомирською міською радою (орендодавець) та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (орендар) було укладено договір оренди землі від 05 грудня 2012 року, відповідно до пункту 2 якого в оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,0483 га, в тому числі під будівлями та спорудами - 0, 0212 га, під проїздами, проходами та площадками - 0,0271 га. Згідно з пунктом 4 цього договору, кадастровий номер земельної ділянки: НОМЕР_1 . Положеннями пункту 5 вказаного договору закріплено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 507 545,06 грн (з урахуванням коефіцієнту індексації нормативної грошової оцінки земель за 2008 рік) станом на 05 серпня 2009 року. Згідно з пунктом 6 даного договору, договір укладено на п`ять років (а.с. 12-14).
Судом встановлено та не заперечується сторонами, що сорок сьомою сесією VI скликання Житомирської міської ради було прийнято рішення "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Житомира та введення в дію нових розмірів плати за земельні ділянки у м. Житомирі" від 10 червня 2015 року №931 (далі - рішення №931, а.с. 27-29).
Так, згідно із пунктом 1 рішення №931 затверджено технічну документацію з нормативної грошової оцінки земель м. Житомира. Пунктом 2 рішення №931 затверджено середню базову вартість одного квадратного метра земель у м. Житомирі 249 грн 80 коп. Крім того, положеннями пункту 3 рішення №931 введено в дію нові розміри плати за землю для всіх суб`єктів господарювання та громадян з 01 січня 2016 року.
При цьому, у відповідності до змісту пункту 4 рішення №931, умовою введення в дію нових розмірів плати за землю є обмеження значення коефіцієнтів, які застосовуються при розрахунку визначення нормативно грошової оцінки земельних ділянок в м. Житомирі. Так, пунктом 4 даного рішення вирішено:
- обмежити застосування коефіцієнту НОМЕР_3 максимальним значенням 0,306;
- обмежити застосування загального коефіцієнту НОМЕР_2 , що є добутком значень локальних факторів, у діапазоні від 0,5 до 1, при цьому, "1" - це визначення нормативної грошової оцінки земельних ділянок м. Житомира.
Згідно із пунктом 6 рішення №931 користувачам та власникам земельних ділянок, незалежно від форми власності та підпорядкування, отримати витяг з технічної документації нормативної грошової оцінки земель м. Житомира для перерахунку розміру плати за землю та при подачі усіх видів звітності застосовувати нормативну грошову оцінку земельної ділянки, розмір якої визначений з 01 січня 2016 року.
Статтею 129-1 Конституції України проголошено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Частиною другою статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року №1402-VIII визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.
Положеннями статті 14 КАС України встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Частиною четвертою статті 78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Оцінка правомірності прийнятого рішення №931 та, зокрема пункту 4 цього рішення, була надана судом в межах розгляду справи №296/7456/15-а. Так, постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 25 січня 2016 року (а.с. 72-73), яке залишено без змін ухвалою Житомирського апеляційного адміністративного суду від 11 квітня 2016 року (а.с. 74-82), відмовлено у задоволенні позову про скасування пункту 4 рішення Житомирської міської ради №931 від 10 червня 2015 року.
Міськрайонним управлінням у Житомирському районі та в місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області на адресу позивача було направлено повідомлення від 24 січня 2019 року, відповідно до змісту якого ОСОБА_1 повідомлено про закінчення терміну дії договору оренди земельної ділянки за кадастровим номером № НОМЕР_1 (а.с. 23).
Міськрайонне управління у Житомирському районі та в місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області листом вих. №Г-64/0-0.15-216/153-19 від 26 лютого 2019 року повідомило позивачу, що його звернення від 06 лютого 2019 року розглянуто. Зазначено, що Міськрайонне управління у Житомирському районі та м. Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області надає Витяги з Технічної документації по визначенню нормативної грошової оцінки земель м. Житомира Житомирської області відповідно до Закону України "Про оцінку землі" від 11 грудня 2003 року №1378-IV, постанови Кабінету Міністрів України "Про методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів" від 23 березня 1995 року №213 (зі змінами), а також згідно з Порядком нормативної грошової оцінки земель населених пунктів від 25 листопада 2016 року №489. Технічна документація по визначенню нормативної грошової оцінки земель м. Житомира Житомирської області затверджена рішенням 47-ої сесії Житомирської міської ради VI скликання від 10 червня 2015 року №931, що виконана у відповідності до вимог існуючої законодавчої та нормативно-методичної бази проведення робіт з грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, про що свідчить висновок Державної землевпорядної експертизи від 21 червня 2013 року №425-13.
Відповідно Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства аграрної політики України, Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, Української академії аграрних наук від 27 січня 2006 року №18/15/21/11 та Технічної документації по визначенню нормативної грошової оцінки земель м. Житомира Житомирської області, граничні значення коефіцієнтів становлять: Км2 - 3,0-3,5; 0,30; КмЗ - 0,50-1,50.
Враховуючи вищевикладене, Міськрайонне управління у Житомирському районі та м. Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області не має змоги надати новий Витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (а.с. 30).
Не погоджуючись зі змістом наданої відповіді та вважаючи, що відповідач при наданні витягу із нормативної грошової оцінки земельної ділянки №402/0/213-19 від 01 лютого 2019 року протиправно не було враховано положення пункту 4 рішення Житомирської міської ради №931 від 10 червня 2015 року, позивач звернувся із вказаним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі статтею 144 Конституції України, органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.
Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначено Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон №280/97-ВР).
Положеннями статті 25 Закону №280/97-ВР визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.
Пунктом 28 частини першої статті 26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання про прийняття рішень щодо надання відповідно до чинного законодавства пільг по місцевих податках і зборах, а також земельному податку.
Статтею 59 Закону №280/97-ВР встановлено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймаються на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради.
Згідно з частиною першою статті 73 Закону №280/97-ВР акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
Частиною першою статті 3 Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року №2768-III (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Земельний кодекс України) визначено, що земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до пункту "а" частини першої статті 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад.
Правові засади проведення оцінки земель, професійної оціночної діяльності у сфері оцінки земель в Україні та регулювання відносин, пов`язаних з процесом оцінки земель, забезпечення проведення оцінки земель з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки земель, інформаційного забезпечення оподаткування та ринку земель визначено Законом України "Про оцінку земель" від 11 грудня 2003 року №1378-IV (в редакції, чинній на момент надання витягу, далі - Закон №1378-IV).
Положеннями статті 1 Закону №1378-IV передбачено, що експертна грошова оцінка земельних ділянок - результат визначення вартості земельної ділянки та пов`язаних з нею прав оцінювачем (експертом з питань оцінки земельної ділянки) із застосуванням сукупності підходів, методів та оціночних процедур, що забезпечують збір та аналіз даних, проведення розрахунків і оформлення результатів у вигляді звіту. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.
У відповідності до статті 20 Закону №1378-IV за результатами бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.
Частиною першою статті 23 Закону №1378-IV закріплено, що технічна документація з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель та нормативної грошової оцінки земельних ділянок затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. Протягом місяця з дня надходження технічної документації з бонітування ґрунтів, економічної оцінки земель, нормативної грошової оцінки відповідна сільська, селищна, міська рада розглядає та приймає рішення про затвердження або відмову в затвердженні такої технічної документації.
Згідно з частиною третьою статті 23 Закону №1378-IV витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
У Рішенні Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 20 жовтня 2011 року у справі "Рисовський проти України" суд підкреслив особливу важливість принципу належного урядування. Він передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (Беєлер проти Італії, Онер`їлдіз проти Туреччини, Megadat.com S.r.l. проти Молдови, Москаль проти Польщі).
Зокрема, на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок ("Лелас проти Хорватії" від 20 травня 2010 року, "Тошкуце та інші проти Румунії" від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси ("Онер`їлдіз проти Туреччини" та "Беєлер проти Італії").
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків ("Лелас проти Хорватії").
Як зазначив ЄСПЛ у рішенні від 06 вересня 1978 року у справі "Класс та інші проти Німеччини", "із принципу верховенства права випливає, зокрема, що втручання органів виконавчої влади у права має підлягати ефективному нагляду, який, як правило, повинна забезпечувати судова влада. Щонайменше це має бути судовий нагляд, який найкращим чином забезпечує гарантії незалежності, безсторонності та належної правової процедури".
Відповідно до судової практики ЄСПЛ (Olsson v. Sweden (no. 1), 24 March 1988, Series A no. 130), запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців. Обсяг таких повноважень суб`єкта владних повноважень повинен мати чіткі межі застосування. Рішення органу влади має бути визнано протиправним у разі, коли істотність порушення процедури потягнуло його неправильність. Аналогічний підхід має бути застосований і в разі, коли має місце протиправна бездіяльність органу влади щодо неприйняття відповідного рішення у відносинах, коли обставини свідчать про наявність всіх підстав для його прийняття.
Перевіряючи дії відповідача на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України, суд зазначає наступне.
Як встановлено зі змісту відзиву на позовну заяву та наданих у попередніх засіданнях представником позивача пояснень, Міськрайонним управлінням у Житомирському районі та в місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області було правомірно проведено нормативну грошову оцінку земельної ділянки у відповідності до вимог: Закону України "Про оцінку земель", Методики грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 року №213, Порядку нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства аграрної політики України, Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, Української академії аграрних наук від 27 січня 2006 року №18/15/21/11 (а.с. 50), а також Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 16 листопада 2016 року №831 та Порядком нормативної грошової оцінки земель населених пунктів, що затверджений наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 25 листопада 2016 року №489 (а.с. 48).
Суд звертає увагу, що посилання відповідача у відзиві на позовну заяву та у листі вих. №Г-64/0-0.15-216/153-19 від 26 лютого 2019 року на спільний наказ Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства аграрної політики України, Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України, Української академії аграрних наук від 27 січня 2006 року №18/15/21/11 є безпідставними, оскільки вказаний наказ втратив чинність 17 лютого 2017 року, а тому його положення не підлягали застосуванню при наданні витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 01 лютого 2019 року №402/0/213-19.
Суд також відхиляє доводи відповідача в частині правомірності не застосування положень пункту 4 рішення №931 у спірних правовідносинах та наголошує, що Міськрайонне управління у Житомирському районі та в місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області відповідно до Конституції України не є уповноваженим суб`єктом щодо надання юридичної оцінки правомірності рішення органу місцевого самоврядування, а вказане питання вже було предметом розгляду адміністративної справи №296/7456/15-а. Так, судами першої та апеляційної інстанції було встановлено що вказане рішення Житомирської міської ради було прийнято відповідно до пункту 28 частини першої статті 26 №280/97-ВР та з метою стабільного надходження коштів до місцевого бюджету, враховуючи звернення громадян та на підставі рекомендації комісії міської ради та робочої групи створених з цього питання. Зазначено, що приймаючи вказане рішення, Житомирська міська рада обмежила значення коефіцієнтів Км2 та Км3, зокрема, визначила умовою введення в дію нових розмірів плати за землю для всіх економіко-планувальних зон м. Житомира обмеження коефіцієнту Км2 значенням 0,306, Км3 від 0,5 до 1. При цьому, визначені рішенням міської ради значення коефіцієнтів знаходяться в межах значень, визначених технічною документацією та Порядком грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів.
Враховуючи вищевикладене, суд погоджується із доводами позивача та зазначає, що рішення сорок сьомої сесії Житомирської міської ради VI скликання "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Житомира та введення в дію нових розмірів плати за земельні ділянки у м. Житомирі" від 10 червня 2015 року №931 та, зокрема, пункт 4 вказаного рішення є чинними, не визнані протиправними та не скасовані у встановленому законом та/або судовому порядку, а тому у відповідності до частини першої статті 73 Закону №280/97-ВР підлягають обов`язковому застосуванню у межах спірних правовідносин.
Відповідач в порушення частини другої статті 77 КАС України не надав сукупності належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження правомірності не застосування положень пункту 4 рішення №931 при наданні витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 01 лютого 2019 року №402/0/213-19.
Зважаючи на встановлені судом обставини справи та керуючись повноваженнями, наданими частиною другою статті 245 КАС України, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Міськрайонного управління у Житомирському районі та в місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо не врахування пункту 4 рішення Житомирської міської ради №931 від 10 червня 2015 року при наданні витягу із нормативної грошової оцінки земельної ділянки №402/0/213-19 від 01 лютого 2019 року в частині не застосування при розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки коефіцієнта Км2 з максимальним значенням 0,306 та обмеження застосування загального коефіцієнту Км3, що є добутком значень локальних факторів у діапазоні від 0,5 до 1.
Надаючи правову оцінку позовним вимогам зобов`язального характеру, суд зазначає наступне.
Також поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Тобто дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".
У даній справі Міськрайонне управління у Житомирському районі та в місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області помилково вважає свої повноваження дискреційними. Відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, зокрема, враховувати положення пункту 4 рішення №931 при надані витягу із нормативної грошової оцінки земельної ділянки, або ні. Безперечно, правомірним у даному випадку є лише один варіант поведінки, залежно від фактичних обставин, а тому повноваження відповідача у спірних правовідносинах не є дискреційними.
Частиною четвертою статті 245 КАС України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
При цьому, суд враховує, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. У разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Вказана правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 23 травня 2018 року у справі №825/602/17).
Положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року №3477-IV, рішення Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" ЄСПЛ зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.
Так, у справі "Салах Шейх проти Нідерландів" ЄСПЛ вказав, що ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
Відповідно до рішення ЄСПЛ від 17 липня 2008 року у справі "Каіч та інші проти Хорватії" для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.
Держава несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема, через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Верховний Суд у постанові від 18 жовтня 2018 року у справі №815/1048/16 зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії, чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду.
Враховуючи наявність порушеного права та необхідність застосування судом ефективного механізму для його відновлення, керуючись повноваженнями, наданими частиною другою статті 9, частиною другою та четвертою статті 245 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Міськрайонне управління у Житомирському районі та в місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від 06 лютого 2019 року та за результатами розгляду надати витяг із нормативної грошової оцінки земельної ділянки за кадастровим номером № НОМЕР_1 , що розташована за адресою АДРЕСА_1 , із врахуванням пункту 4 рішення Житомирської міської ради "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Житомира та введення в дію нових розмірів плати за земельні ділянки у м. Житомирі" від 10 червня 2015 року №931, висновків суду та встановлених судом обставин справи.
Покладення такого обов`язку на відповідача не є перебиранням функції іншого суб`єкта владних повноважень в реалізації відповідних управлінських функцій і вирішенні питань, віднесених до виключної компетенції такого суб`єкта та зобов`язанням його приймати рішення, які входять до його компетенції чи до компетенції іншого органу, з огляду на обов`язковість ефективного механізму захисту порушеного права.
Позиція суду щодо застосування ефективного механізму захисту порушеного права також узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 31 січня 2019 року у справі №815/2488/17 (адміністративне провадження №К/9901/2409/18).
Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, суд зазначає, що дії відповідача щодо не врахування пункту 4 рішення Житомирської міської ради №931 від 10 червня 2015 року при наданні витягу із нормативної грошової оцінки земельної ділянки №402/0/213-19 від 01 лютого 2019 року, вчинені з порушенням частини другої статті 19 Конституції України та не відповідають вимогам частини другої статті 2 КАС України.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідачем в порушення частини другої статті 77 КАС України не доведено, а позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано правомірність дій Міськрайонного управління у Житомирському районі та в місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо не врахування пункту 4 рішення Житомирської міської ради №931 від 10 червня 2015 року при наданні витягу із нормативної грошової оцінки земельної ділянки №402/0/213-19 від 01 лютого 2019 року, а тому позовні вимоги фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Частиною першою статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з частиною третьою статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача 1 921,00 грн грн судових витрат по сплаті судового збору.
Керуючись статтями 2, 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,
Визнати протиправними дії Міськрайонного управління у Житомирському районі та в місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області щодо не врахування пункту 4 рішення Житомирської міської ради №931 від 10 червня 2015 року при наданні витягу із нормативної грошової оцінки земельної ділянки №402/0/213-19 від 01 лютого 2019 року в частині не застосування при розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки коефіцієнта Км2 з максимальним значенням 0,306 та обмеження застосування загального коефіцієнту Км3, що є добутком значень локальних факторів у діапазоні від 0,5 до 1.
Зобов`язати Міськрайонне управління у Житомирському районі та в місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області повторно розглянути заяву фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від 06 лютого 2019 року та за результатами розгляду надати витяг із нормативної грошової оцінки земельної ділянки за кадастровим номером № НОМЕР_1 , що розташована за адресою АДРЕСА_1 , із врахуванням пункту 4 рішення Житомирської міської ради "Про затвердження технічної документації з нормативної грошової оцінки земель м. Житомира та введення в дію нових розмірів плати за земельні ділянки у м. Житомирі" від 10 червня 2015 року №931, висновків суду та встановлених судом обставин справи.
У решті позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Міськрайонного управління у Житомирському районі та в місті Житомирі Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 1 921,00 грн (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну гривню) судових витрат по сплаті судового збору.
Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду за правилами, встановленими статтями 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, з урахуванням приписів підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду складено у повному обсязі: 29 травня 2019 року .

Суддя О.Г. Попова