Справа № 200/3569/19-а
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року справа №200/3569/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Гаврищук Т.Г.

суддів: Блохін А.А.

Сіваченко І.В

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду (суддя Зеленов А.С.) від 15 квітня 2019 року у справі № 200/3569/19-а (дата складання повного тексту рішення 15 квітня 2019 року) за позовом ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Слов`янського відділення про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області про визнання протиправними дії в частині невиплати нарахованих сум страхових виплат в повному обсязі за період з червня 2015 року по лютий 2018 року та з вересня по листопад 2018 року; зобов`язання виплатити нараховані суми страхових виплат в повному обсязі за період з червня 2015 року по лютий 2018 року та з вересня по листопад 2018 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено частково, визнано бездіяльність в частині не виплати заборгованості та у подальшому не поновленні нарахованих сум страхових виплат в повному обсязі за період з червня 2015 року по лютий 2018 року; визнано протиправною та скасовано постанову Управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Донецькій області від 18 вересня 2018 року №0536/6741/6741/18 про припинення щомісячної страхової виплати з 19 вересня 2018 року; зобов`язано поновити нарахування та виплату раніше призначеної щомісячної страхової виплати за період з червня 2015 року по лютий 2018 року та з вересня 2018 року по листопад 2018 року. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. Відповідач зазначив, що судом першої інстанції безпідставно не застосовано до спірних правовідносин положення ч.3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 23.09.1999 року №1105-XIV особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщених особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначається Кабінетом Міністрів України та постанов Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №637 та від 08.06.2016 року №365. Крім того, судом першої інстанції була порушена ст.122 КАС України, оскільки позивачем пропущений шестимісячний строк звернення до адміністративного суду.

Всі особи, які беруть участь у справі, у судове засідання не прибули, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, тому відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить копія паспорту громадянина України НОМЕР_1 .

Згідно із довідкою від 10 грудня 2018 року № 000661310 про взяття на облік особи, позивач перемістився з м. Донецьк до м. Слов`янську.

З 01.12.2014 року по травень 2015 року позивач перебував на обліку у Павлоградському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Дніпропетровській області, де отримував щомісячні страхові виплати у зв`язку із професійним захворюванням, що отримане 17.06.2013.

З 01 червня 2015 року позивачу виплату страхових виплат припинено.

З копії листа Павлоградського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області від 25.04.2018 №05-04/1624, та копії листа Краматорського міського відділення управління Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 04.04.2018 №01-04.2/1169 з 01.06.2015 вбачається, що позивач не перебуває на обліку у даному відділенні, крім того зазначено що сума заборгованості передано до управління виконавчої дирекції фонду в Донецькій області.

27.03.2018 року позивач звернувся із заявою про виплату раніше призначеної страхової виплати до Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області.

Постановою Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області від 17.05.2018 року №0536/6741/6741/17 позивачу були продовжені раніше призначені щомісячні страхові виплати з 01 березня 2018 року.

На підставі розпорядження Управління соціального захисту населення Слов`янської райдержадміністрації від 17.09.2018 року №43 позивачу була скасована довідка внутрішньо переміщеної особи у зв`язку із не підтвердженням фактичного місця проживання (перебування особи та з 19.09.2018 року позивачу з цих підставах були припинені страхові виплати.

У зв`язку із скасуванням дії довідки внутрішньо переміщеної особи, на підставі протоколу рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам Слов`янської міської ради від 26 березня 2018 року № постановою Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Слов`янську від 18 вересня 2018 року №0536/6741/6741/18 позивачу з 19 вересня 2018 року були припинені страхові виплати. Постановою фонду від 19 грудня 2018 року № 0536/6741/6741/20 продовжено виплату з 01 грудня 2018 року безстроково.

Наведені обставини сторонами не оспорюються. Спірним у даній справі є є правомірність рішення відповідача щодо припинення виплати щомісячних страхових виплат з червня 2015 року по лютий 2018 року та з вересня по листопад 2018 року.

Статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до статті 64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень.

Ні воєнний, ні надзвичайний стан в Україні в цілому, як і на окремих територіях Донецької та Луганської областей, не запроваджено.

З 22.11.2014р. набрав чинності Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 року № 1706-VII, яким відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, закріплені гарантії для внутрішньо переміщених осіб.

Зокрема, відповідно до статті 7 цього закону, для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на пенсійне забезпечення, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам. Громадянин пенсійного віку, особа з інвалідністю, дитина-інвалід та інша особа, яка перебуває у складних життєвих обставинах, яких зареєстровано внутрішньо переміщеними особами, мають право на отримання соціальних послуг відповідно до законодавства України за місцем реєстрації фактичного місця проживання такої внутрішньо переміщеної особи.

Питання щодо страхових виплат врегульовані Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», статтею 46 якого визначено, що страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачеві страхових виплат. В той же час, Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не встановлює жодних випадків для припинення виплати страхових виплат для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи,

З урахуванням викладеного апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про те, що відповідач, не виплачуючи страхові виплати позивачу з червня 2015 року по лютий 2018 року та з вересня по листопад 2018 року діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому правомірно задоволено позов в цій частині.

Колегія суддів також вважає правомірним застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин практики Європейського Суду з прав людини як джерело права відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV.

Як зазначив Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) в рішенні у справі «Пічкур проти України», яке набрало статусу остаточного 7 лютого 2014 року, право на отримання пенсії як таке стало залежним від місця проживання заявника. Це призвело до ситуації, в якій заявник, пропрацювавши багато років у своїй країні та сплативши внески до системи пенсійного забезпечення, був зовсім позбавлений права на пенсію лише на тій підставі, що він більше не проживає на території України (пункт 51 цього рішення). У пункті 54 вказаного рішення ЄСПЛ зазначив, що наведених вище міркувань ЄСПЛ достатньо для висновку про те, що різниця в поводженні, на яку заявник скаржився, порушувала статтю 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою - статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Керуючись положеннями ч.3 ст.7 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції застосовує до спірних правовідносин Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування», який має вищу юридичну силу, а тому посилання відповідача на постанови Кабінету Міністрів України постанов Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №637 та від 08.06.2016 року №365, колегією суддів не прийнято до уваги.

Згідно ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 3 зазначеної статті визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

За приписами ч.7 ст.47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» якщо потерпілому або особам, які мають право на одержання страхової виплати, з вини Фонду своєчасно не визначено або не виплачено суми страхової виплати, ця сума виплачується без обмеження протягом будь-якого строку та підлягає коригуванню у зв`язку із зростанням цін на споживчі товари та послуги в порядку, встановленому статтею 34 Закону України "Про оплату праці".

За таких обставин посилання відповідача на порушення судом першої інстанції положень ст.122 КАС України, колегією суддів не прийнято до уваги.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування рішення є порушення судом норм матеріального чи процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права.

Судова колегія дійшла висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статтями 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області в особі Слов`янського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року у справі № 200/3569/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року у справі №200/3569/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 29 травня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з 29 травня 2019 року та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко