Справа № 819/611/13-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 травня 2019 року

Київ

справа №819/611/13-а

адміністративне провадження №К/9901/3547/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши у попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуТернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області
та постановуЛьвівського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2014 (колегія у складі суддів: Дякович В.П., Іщук Л.П., Онишкевич Т.В.)
у справі № 819/611/13-а (876/7853/13)
за позовомПриватного підприємства «ВАКОМ»
доТернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Тернопільської області
проскасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

12.03.2013 Приватне підприємство «ВАКОМ» (далі - Підприємство) звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 25.02.2013 Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Тернопільської області Державної податкової служби (правонаступником якої є заявник касаційної скарги, далі - ДПІ).

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що висновки викладені в акті перевірки, щодо відсутності та непідтвердженості проведення господарської операції з його контрагентом за наслідком якої сформований податковий кредит є необґрунтованими, у зв`язку із чим відсутні підстави для сплати донарахованої суми грошового зобов`язання по податку на додану вартість в розмірі такого кредиту.

Постановою Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.04.2013 у задоволені позову було відмовлено, з підстав обґрунтованості висновків відповідача в частині заниження позивачем ПДВ, суму якого було віднесено до податкового кредиту по неіснуючій господарській операції.

Натомість суд апеляційної інстанції постановою від 29.01.2014 дане рішення суду першої інстанції скасував, позов задовольнив. Визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення від 25.02.2013 року №. Рішення суду мотивовані безпідставністю висновків податкового органу про безтоварність господарської операції між позивачем та його контрагентом та як наслідок визначення суми ПДВ в такому разі є неприйнятним.

Не погоджуючись з рішеннями суду апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати, залишивши в силі рішення суду першої інстанції без змін.

Письмових заперечень на вказану касаційну скаргу до Суду не надходило, що не є перешкодою для розгляду даної справи.

Переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 05.02.2013 посадовими особами ДПІ було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Підприємства з питань дотримання вимог податкового законодавства, валютного та іншого законодавства по взаємовідносинах з контрагентами: ТОВ «БК Київбудмонтаж» за період з 01.09.2011 по 30.09.2011, результати якої оформлені актом № 1344/22-50/34401892 від 13.02.14 року.

В ході перевірки було встановлено, що Підприємством на підставі укладеного договору з TOB «БК Київбудмонтаж» №06092011-1 від 06.09.2011 завищено податковий кредит з податку на додану вартість за період з 01.09.2011 по 30.09.2011 в сумі 4000,00 грн.

Такий висновок відповідача був зумовлений виявленими перевіркою фактами, того що TOB «БК Київбудмонтаж» здійснював діяльність спрямовану на здійснення операцій пов`язаних з наданням податкової вигоди третім особам, а також відсутності у TOB «БК Київбудмонтаж» об`єктів оподаткування по операціях з придбання товарів (послуг) у підприємств - постачальників та по операціях з продажу цих товарів (послуг) підприємствам - покупцям за період з квітня по вересень 2011 року.

У зв`язку із чим було винесене спірне податкове повідомлення-рішення № від 25.02.2013, яким Підприємству було збільшено суму грошового зобов`язання по податку на додану вартість за основним платежем у розмірі 4000,00 грн., за штрафними санкціями - 1000, 00 грн.

Не погоджуючись із даним рішенням відповідача, позивач оскаржив його до суду, апеляційна інстанція якого визначила його незаконним, з чим погоджується Верховний Суд, виходячи із наступного.

Відповідно до приписів підпункту «а» пункту 198.1 та пунктів 198.2, 198.3 статті 198 ПК України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В силу положень пункту 201.10 статті 201 ПК України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За вимогами пункту 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Проведення господарських операцій суб`єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність. Таким чином первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.

Зважаючи на вимоги вищенаведених норм суд апеляційної інстанції, вирішуючи спір по суті, дійшов правильного висновку, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту та складу витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів, робіт та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, які містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Судом апеляційної інстанції було досліджені всі первинні документи та встановлено дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум, віднесених до податкового кредиту на підставі податкових накладних виданих контрагентами, які на час здійснення господарських операцій були зареєстровані у встановленому законодавством порядку.

При цьому, судом апеляційної правильно взято до уваги, що податковий орган в обґрунтування прийнятого спірного податкового повідомлення-рішення не навів обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Висновки відповідача ґрунтуються на матеріалах перевірок контрагента позивача, а не на аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Так судом апеляційної інстанції досліджено дійсність настання наслідків по укладених між позивачем та його контрагентом, - TOB «БК Київбудмонтаж» договору виконання підрядних робіт, а саме на виготовлення металевих ферм від 06.09.2011 №06092011-1, що зумовлене наявністю сформованих по ним похідними документами (акт виконання робіт №28/09-02 від 28.09.2011; звіт про дебітових та кредитових операціях по рахунку і інше).

Також за час судового розгляду справи в судах попередніх інстанцій, ДПІ не було надано доказів на підтвердження відсутності у TOB «БК Київбудмонтаж» потужностей для можливості виконання обумовлених із позивачем робіт, а тому доводи в цій частині не підлягають до задоволенню.

Крім того, виконані TOB «БК Київбудмонтаж» роботи на користь позивача, були використані ним у своїй господарській діяльності, що було вірно встановлено судом апеляційної інстанції, під час дослідження договору №010711-01, що укладений між Підприємством (виконавець) та ТОВ «Ланівецький цукровий завод» (замовник) про виконання підрядних робіт, а саме «ремонт даху на складі».

Враховуючи вищенаведене, Суд касаційної інстанції погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, не спростованими доводами касаційної скарги, про те, що позивач правомірно включив до складу податкового кредиту відповідні суми за перевіряємий період за операціями із контрагентом, що свідчить про протиправність прийняття спірного у даній справі податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Тернопільської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міндоходів у Тернопільській області залишити без задоволення, а постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 29.01.2014 - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

........................

........................

......................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду