Справа № 580/240/19
Суддя: Аліменко Володимир Олександрович
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/240/19 Суддя (судді) першої інстанції: Л.В. Трофімова
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Аліменка В.О.,

суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом у власних інтересах ОСОБА_1 та інтересах її дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні ді, -

ВСТАНОВИВ:

22.01.2019 ОСОБА_1 у власних інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, просить:

- визнати дії Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради в частині невизнання статусу внутрішньо-переміщеної особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 шляхом скасування довідки про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи ОСОБА_1 № від 08.08.2015, що була видана Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради та зняття з обліку внутрішньо-переміщеної особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 протиправними;

- зобовязати Департамент соціальної політики Черкаської міської ради відновити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 статус внутрішньо-переміщеної особи шляхом відновлення та видачі довідок внутрішньо-переміщеної особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з дня їх скасування, з 01.06.2016

- зобовязати Департамент соціальної політики Черкаської міської ради призначити виплату допомоги внутрішньо-переміщеної особи на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 01.06.2016.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 13 лютого 2019 року позов повернуто позивачу. Причини пропуску строку звернення до суду ОСОБА_1 визнано неповажними та відмовлено у поновленні строку звернення до суду, також у зв`язку з несплатою судового збору.

Не погодившись з ухвалою суду, позивач - ОСОБА_1 звернулася з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Зокрема, посилається на те, звернулась до суду з заявою у січні 2019 року про визнання неправомірними дій Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради щодо скасування її та її дітей довідок на підтвердження статусу ВПО, про яке вона дізналась зі змісту листа відповідача №2411/28-2/05 від 25.07.2016 року. При цьому виходячи з розрахунку про 3-річний строк звернення до суду, важчає, що пропустила строк з поважної причини, оскільки раніше позбавлення її та її дітей статусу ВПО призводило лише до невиплати їй та її дітям допомоги внутрішньо переміщеної особи на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Також, причиною повернення позову було те, що позивачем не сплачено судовий збір, на що в апеляційній скарзі остання вказує, що нею подавалось клопотання про звільнення від сплати судового збору оскільки позивачка являється ВПО на її утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей, що жодної соціальної допомоги на себе та дітей не отримує.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Так, постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для повернення позовної заяви, оскільки позивачем не доведено обставини, які об`єктивно унеможливлювали реалізацію прав щодо своєчасного звернення до суду та несплати судового збору..

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає такі висновки правомірними, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення (ст. 251 ЦК України). Основний акцент робиться на юридичному факті, тобто дії чи події, які набувають юридичного значення зі спливом строку.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно-правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Строк звернення до суду є матеріально-правовим, а не процесуальним. Правова природа цього строку є аналогічною до строку позовної давності у цивільних правовідносинах.

В силу вимог ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Таким чином, правовий припис "в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого законом" означає, що позов має подаватися лише в тих межах часу, які встановлені законом. Крім того, можливість захисту прав та інтересів залежить від дотримання строків, встановлених на цей випадок законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дана норма закону означає, що за загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Також, згідно з ч. 6 ст. 161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Як вбачається із матеріалів справи, 22.01.2019 року згідно відмітки відділу документообігу Окружного адміністративного суду міста Києва, ОСОБА_1 . звернулася до суду з позовом до Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради, в якому просила визнати неправомірним повідомлення Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 25.07.2016 року про зняття з обліку ВПО.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 січня 2019 року позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з її невідповідністю вимогам, встановленим статтями 160, 161 КАС України.

Крім цього, судом першої інстанції причини пропуску строку звернення до суду визнано не поважними.

Для усунення недоліків позивачу необхідно було подати до суду протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху:

1) надати докази сплати судового збору;

2) зазначити відомості стосовно представника позивача.;

3) надати клопотання з обґрунтуванням поважності причин пропуску звернення до суду.

Як свідчать матеріали справи, на виконання вимог ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 січня 2019 року, позивачем надано до суду першої інстанції уточнену позовну заяву, повторне клопотання про звільнення від сплати судового збору, довідку про доходи, та копію листа Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради.

Так, в уточненій позовній заяві позивач просила скасувати рішення Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 25.07.2016 року.

Так, в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, позивач зазначила, що дізналася про скасування довідки з листа Департаменту соціальної політики Черкаської міської ради від 25.07.2016 №2411/28-2/05, а звернулася до суду у січні 2019 року. Позивач виходила з розрахунку про 3-річний строк звернення до адміністративного суду. Вважає, що пропустила строк з поважної причини, оскільки раніше позбавлення її та її дітей статусу ВПО призводили лише до невиплати їй та дітям допомоги внутрішньо переміщеної особи на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, проте 17.12.2018 Департамент соціальної політики Черкаської міської ради звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовною заявою до матері позивачки ОСОБА_6 про стягнення надмірно виплаченої адресної допомоги у сумі 16770,25 грн. за період з 06.08.2015 до 31.05.2016, що призначалася на ОСОБА_1 та її неповнолітніх дітей. Переплата виникла через те, що ОСОБА_1 надала завідомо недостовірні відомості для отримання довідки внутрішньо переміщеної особи і були підстави вважати, що на момент початку проведення антитерористичної операції місцем фактичного проживання ОСОБА_1 було місто Харків, а не м. Горлівка. Позбавлення ОСОБА_1 та її дітей статусу ВПО призвело до того, що її родина має повернути сплачену для неї та її дітей адресну допомогу і на ці правовідносини поширюється строк звернення до суду - 3 роки. Враховуючи зазначене, позивач просила суд визнати причини пропуску строку звернення до суду з адміністративним позовом поважними.

Також подано повторне клопотання про звільнення від сплати судового збору до якого додано довідку від 10.09.2018 № 4 за формою, затвердженою наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 27.08.2004 № 192 (у редакції наказу від 05.06.2015 № 591) про доходи за березень-серпень 2018 року у сумі 27530 грн.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 13.02.2019 року позовну заяву було повернуто позивачу.

У зв`язку із чим, позивач просила суд поновити строк звернення до суду з даним позовом.

Як зазначалося, позивач була повідомлена належним чином про порушення своїх прав, свобод та інтересів починаючи з 25.07.2016 року. З адміністративним позовом до Окружного адміністративного суду м. Києва позивачка звернулася 22.01.20194 року р., згідно відмітки відділу документообігу суду.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що наведені позивачем обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, не можуть бути прийняті судом як такі, що підтверджують поважність причин пропуску строку звернення до суду, оскільки, починаючи з 25.07.2016 р. у ОСОБА_1 виникло право на звернення до суду за захистом своїх прав.

Позивачем не доведено обставин, які об`єктивно унеможливлювали реалізацію прав щодо своєчасного звернення до суду та виконання процесуальних обов`язків в рамках поданої позовної заяви, оскільки позивач мала усвідомлювати те, що судом будуть прийматися певні процесуальні рішення, у т.ч. щодо можливого залишення позову без руху.

Колегія суддів зазначає, що необхідною умовою для поновлення строку звернення до суду є поважність причин його пропуску. Поважними причинами можуть бути обставини, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка його пропустила. Між тим, наведені апелянтом у скарзі обставини не свідчать про поважність причин пропуску строку звернення до суду.

Апелянтом не наведено причин, які унеможливлювали чи, незалежно від її волі, заважали позивачу своєчасно звернутись за судовим захистом.

Більш того, слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 44 КАС України, учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (справа "Олександр Шевченко проти України" рішення від 26.04.2007, справа "Трух проти України" рішення від 14.10.2003).

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Згідно п. 46 рішення Європейського суду з прав людини "Устименко проти України",право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами. Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Стосовно клопотання про звільнення від сплати судового збору , суд вказує на те що з огляду на подану довідку про дохід вона довідка не спростовує обставин, що сума судового збору необхідна для сплати за подання даного позову не перевищує 5 % розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік 1828,17 грн. (36563,27х5%), оскільки зазначена довідка містить відомості лише за 6 місяців 2018 року, а не за календарний рік. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що позивачем не виконано вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху від 24.01.2019

В апеляційній скарзі позивачем вказано ті ж самі причини пропуску строку звернення з позовною заявою та ті ж підстави для звільнення від сплати судового збору.

Також суд зазначає, що за подання апеляційної скарги судовий збір у розмірі 1921 грн. позивачем було сплачено.

Таким чином, колегія суддів, дійшла висновку, про те, що, оскільки, позовна заява ОСОБА_1 подана до суду з пропуском встановленого процесуальним законом строку звернення до суду, причини пропуску строку звернення до суду, наведені позивачем, колегія суддів не знайшла підстав вважати їх поважними, а тому, обґрунтовано судом позовну заяву повернуто позивачу.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України, позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував положення чинного законодавства України при постановленні оскаржуваної ухвали із дотриманням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування не вбачається.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями ст.ст. 250, 312, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Черкаського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач В.О. Аліменко

Судді Н.В. Безименна

А.Ю. Кучма