Справа № 161/6293/19
Суддя: Рудська С. М.
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 161/6293/19
Провадження № 2-а/161/265/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2019 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.

при секретарі Ярмолюк В.С.

за участі:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Кондюк М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора третьої роти першого батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області рядового поліції Невара Романа Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В:

12.04.2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 07.04.2019 року відповідачем було винесено постанову про застосування відносно нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Вважає дану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню з наступних підстав. Так, відповідачем при винесенні оскаржуваної постанови за нібито переїзд ним (позивачем) перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, не було враховано того, що він, керуючи автомобілем марки VOLKSWAGEN Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Львівській в м. Луцьку, проїхав прямо світлофор на його зелений сигнал, а вже перетинаючи перехрестя вулиць Даньшина, Львівської та Городецької, на виїзді ввімкнувся жовтий сигнал світлофора, однак, в силу п. 16.8 ПДР України, він був зобов`язаний продовжити рух у наміченому напрямку незалежно від сигналу світлофора на виїзді. Таким чином, відповідач неправомірно виніс оскаржувану постанову. Враховуючи викладене, просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1051911 від 07.04.2019 року щодо застосування до нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425 грн., а справу про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП закрити.

13.05.2019 року від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов ОСОБА_1 у якому викладені наступні обставини. Так, 07.04.2019 року о 22:00 патрульним екіпажем поліції було виявлено порушення ПДР України, а саме: водій транспортного засобу VOLKSWAGEN Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , в м. Луцьку по вул. Львівській (перехрестя вул. Даньшина вул. Львівська), здійснив рух на забороняючий (жовтий) сигнал світлофора, чим порушив п. 8.7.3 «ґ» ПДР України. Надалі, відповідач, дотримуючись усіх законодавчо визначених процесуальних норм, виніс відносно позивача оскаржувану постанову за вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Факт вчинення ОСОБА_1 вказаного правопорушення підтверджується, зокрема, усними поясненнями водія та відеозаписом з нагрудного відеореєстратора, на якій відображена процедура винесення постанови та пояснення, надані позивачем під час оформлення адміністративних матеріалів. Зазначає, що під час спілкування патрульного з позивачем останній пояснив, що він проїхав перехрестя вул. Даньшина вул. Львівська не на червоний, а на жовтий сигнал світлофора. Надалі, коли відповідач повідомив, що жовтий сигнал також забороняє рух, ОСОБА_1 змінив свої пояснення, та вказав, що завершував маневр - проїзд перехрестя та не міг зупинити свій транспортний засіб. Крім того, наголошує на тій обставині, що пояснення позивача про необхідність завершення маневру, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки всупереч визначенню даного поняття («маневр»), ОСОБА_1 такого не вчиняв, оскільки рухався прямо. Вважає оскаржувану постанову правомірною та законною, а тому просить в задоволенні позову відмовити (а.с. 19-21).

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених у його позовній заяві, просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що при винесенні відповідачем оскаржуваної постанови, останній невірно оцінив обставини справи, а тому прийняв неправомірне рішення. Ствердив, що він, перед перетином перехрестя, порівнявся з світлофором в той момент, коли на ньому горів зелений сигнал і лише коли він фактично виїхав на середину перехрестя загорілося жовте світло.

Представник відповідача в судовому засіданні надала пояснення аналогічні, викладеним у її відзиві на адміністративний позов та додатково зазначила, що патрульними поліцейським й, зокрема, безпосередньо відповідачем було зафіксовано факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Вказала, що ОСОБА_1 перед перетином перехрестя вул. Даньшина вул. Львівська почав здійснювати маневр в той час, коли на світлофорі загорілося жовте світло. В задоволенні позову просила відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові та електронні докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 07.04.2019 року інспектор 3-ї роти 1-го БУПП у Волинській області рядовий поліції Невар Р.В. виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серії ЕАВ № 1051911 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП (а.с. 12).

З оскаржуваної постанови вбачається, що 07.04.2019 року о 22 год. 12 хв. позивач ОСОБА_1 , в м. Луцьку по вул. Львівська, 61, керуючи транспортним засобом VOLKSWAGEN Caddy, д.н.з. НОМЕР_1 , проїхав перехрестя на заборонений жовтий сигнал світлофора, чим порушив вимоги п. 8.7.3 «ґ» ПДР України.

Згідно п. 8.7.3 «ґ» ПДР України жовтий сигнал світлофора забороняє рух та попереджає про наступну зміну сигналів.

Частиною 2 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) під час розгляду справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують чи обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, що притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами та інше.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах по деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті", зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Судом встановлено, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення позивач свою провину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, не визнавав та ствердив, що він виїхав на перехрестя вул. Львівська вул. Даньшина на зелений сигнал світлофора, а при фактичному перетині перехрестя загорілося жовте світло, а тому, в силу вимог п. 16.8 П ДР України, він був змушений закінчити перетин зазначеного перехрестя.

Пунктом 16.8 ПДР України передбачено, що водій, який виїхав на перехрещення проїзних частин згідно із сигналом світлофора, що дозволяє рух, повинен виїхати у наміченому напрямку незалежно від сигналів світлофора на виїзді.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, представником відповідача до свого відзиву на адміністративний позов було долучено відеозапис з нагрудної відеокамери патрульного поліцейського, на якому відображені обставини подій 07.04.2019 року о 22 год. 12 хв. в м. Луцьку по вул. Львівська, 61 (перехрестя вул. Львівська вул. Даньшина), який було досліджено в судовому засіданні (а.с. 23).

Однак, вищевказаний відеозапис жодним чином не спростовує обставини, які зазначені позивачем у своїй позовній заяві та пояснення, надані ним в судовому засіданні.

З даного відеозапису неможливо беззаперечно встановити факт перетину ОСОБА_1 перехрестя з порушенням вимог п. 8.7.3 «ґ» ПДР України.

Будь-яких інших доказів на підтвердження правомірності своїх дій щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, стороною відповідача суду під час розгляду даної справи надано не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що будь-які докази, що підтверджують вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122 КУпАП, відповідачем не були надані, тому суд вважає за необхідне оскаржувану постанову скасувати, справу про адміністративне правопорушення закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Також аналізуючи положення ч. 3 ст. 286 КАС України, суд приходить до висновку, що позовна вимога ОСОБА_1 про визнання постанови протиправною задоволенню не підлягає, оскільки такий вид захисту порушеного права статтею 286 КАС України не передбачений.

За таких обставин суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення підлягає до часткового задоволення.

На підставі ст.ст. 122, 251, 252, 286, 287 КУпАП, ст.ст. 77, 241-246, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до інспектора третьої роти першого батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області рядового поліції Невара Романа Володимировича про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити частково.

Скасувати постанову інспектора третьої роти першого батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області рядового поліції Невара Романа Володимировича про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серії ЕАВ № 1051911 про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП відносно ОСОБА_1 - закрити.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення складено 31 травня 2019 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська