Справа № 320/6506/18
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/6506/18 Головуючий у 1-й інстанції: Балаклицький А.І.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:

- визнати протиправною бездіяльність Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області щодо невиплати ОСОБА_1 пенсії за червень 2018 року та жовтень 2018 року;

- зобов`язати Васильківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за червень 2018 року та жовтень 2018 року з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Васильківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області звернулось із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Ц-Міським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області 27 листопада 2002 року.

Позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № НОМЕР_2 , копія якого наявна в матеріалах справи.

07 листопада 2014 року позивача взято на облік як внутрішньо переміщену особу, що підтверджується довідкою Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради від 07.11.2014 № .

Відповідно до вищевказаної довідки, фактичним місцем проживання позивача є АДРЕСА_2 .

З матеріалів справи вбачається, що позивач з липня 2014 року перебуває на обліку в Васильківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У подальшому позивачу щомісяця нараховувалася та виплачувалася пенсія.

03 травня 2018 року позивач звернулась до Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою, в якій просила змінити її адресу проживання з АДРЕСА_2 на адресу: АДРЕСА_3 .

Розпорядженням Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 05.05.2018 переведено виплату пенсії позивача на адресу АДРЕСА_3 згідно поданої заяви

Відповідно до розпорядження Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 22.05.2018 позивачу припинено виплату пенсії з 01.05.2018 до з`ясування у зв`язку з надходженням до управління відомостей, що довідка ВПО може бути скасована.

25 травня 2018 року позивач звернулась до Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області із заявою про поновлення виплати пенсії.

Згідно протоколу від 25.05.2018 відповідач поновив позивачу виплату пенсії за травень 2018 року.

В подальшому, розпорядженням Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 13.06.2018 позивачу повторно припинено виплату пенсії з 01.06.2018 до з`ясування у зв`язку з надходженням до управління відомостей, що довідка ВПО може бути скасована.

Протокольним рішенням Комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам при Виконавчому комітеті Васильківської міської ради від 07.06.2018 №34 позивачу відновлено виплату пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що в червні 2018 року відповідачем було відновлено виплату пенсії позивачу. Проте, пенсія за червень 2018 року позивачу виплачена не була.

У зв`язку з цим, позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила останнього надати інформацію щодо причин невиплати їй пенсії.

Листом від 26.06.2018 №3675/06 Васильківським ОУПФУ Київської області було повідомлено, що органи Пенсійного фонду поновлюють виплату пенсії внутрішньо переміщеним особам на підставі рішень Комісії. При цьому, відповідачем зазначено, що виплату пенсії поновлено з 01.06.2018 у зв`язку з надходженням рішення комісії №34 про поновлення виплати пенсії та буде включено до виплатних відомостей у липні 2018 року.

Позивач зазначила, що в липні 2018 року відповідачем було виплачено їй пенсію у розмірі, що становить місячний платіж. Проте, пенсія за червень 2018 року позивачу виплачена не була.

У зв`язку з цим, позивач повторно звернулась до відповідача із заявою, в якій просила останнього надати інформацію щодо причин невиплати їй пенсії за червень 2018 року.

Листом від 17.08.2018 № 4732/06 Васильківським ОУПФУ Київської області було повідомлено, що органи Пенсійного фонду поновлюють виплату пенсії внутрішньо переміщеним особам на підставі рішень Комісії. При цьому, відповідачем зазначено, що відповідно до п. 15 Постанови Кабінету Міністрів України №365 суми соціальних виплат, які не виплачені за минулий період, обліковуються в органі, що здійснює соціальні виплати та виплачуються на умовах окремого порядку визначеного Кабінетом Міністрів України, тому сума пенсії за червень 2018 року, що становить 2 027,09 грн., буде виплачено після прийняття відповідних змін до законодавства.

В подальшому, розпорядженням Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області від 03.10.2018 позивачу втретє припинено виплату пенсії з 01.10.2018 до з`ясування у зв`язку з надходженням до управління відомостей, що довідка ВПО може бути скасована.

Управління соціального захисту населення Васильківської міської ради Київської області листами від 09.10.2018 та від 31.10.2018 повідомило відповідача про те, що довідка внутрішньо переміщеної особи щодо ОСОБА_1 станом на 09.10.2018 та станом на 31.10.2018 не скасована.

З матеріалів справи вбачається, що в жовтні 2018 року відповідачем було відновлено виплату пенсії позивачу. Проте, пенсія за жовтень 2018 року позивачу виплачена не була.

12 жовтня 2018 року позивач звернулась до відповідача із заявою, в якій просила поновити їй виплату пенсії та вжити заходів до недопущення в подальшому порушень її конституційного права на соціальний захист.

Листом від 22.10.2018 №5854/16 відповідач повідомив позивача про те, що їй неодноразово призупинялась виплата пенсії, підставою призупинення виплати слугувала інформація в результаті верифікації Міністерством фінансів України достовірності даних, які впливають на дію довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (можливе скасування такої довідки) у зв`язку з тривалою відсутністю особи за місцем проживання. Виплата пенсії призупинялась з 01.05.2018, з 01.06.2018 та з 01.10.2018. Однак, щоразу виплата пенсії відновлювалась з дати її припинення на підставі рішення комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам та інформації про те, що довідка внутрішньо переміщеної особи не скасована.

Також, у даному листі відповідач зазначив, що сума пенсії за травень 2018 року, липень 2018 року, серпень 2018 року та вересень 2018 року виплачено у вказані місяці.

Разом з тим, відповідач у даному листі наголосив, що пенсія за червень та жовтень 2018 року в сумі 4030,18 грн. облікована в управлінні та буде виплачена після прийняття відповідних змін до законодавства.

Однак, не погоджуючись із такими діями відповідача щодо невиплати заборгованості по пенсії за період червень та вересень 2018 року, позивач звернулась з даним позовом до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що оскільки підстави, передбачені статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», для припинення виплати пенсії позивачу відсутні, то позов підлягає задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що пенсія позивача за червень та жовтень 2018 року в сумі 4 030, 18 грн. облікована в Васильківському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Київської області та буде виплачена після прийняття відповідних змін до законодавства.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

Відповідно до Преамбули Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003 (далі - Закон України № 1058) цей Закон, зокрема, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Зміна умов і норм загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону.

Частиною 3 статті 4 Закону України № 1058 визначено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Вимогами статті 5 Закону України № 1058 передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом, зокрема, визначаються порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Відповідно до пункту 16 Прикінцевих положень Закону України №1058 до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

За приписами частини першої статті 47 Закону України №1058 пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Статтею 49 Закону України № 1058 передбачено, що виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів ПФУ розширеному тлумаченню не підлягає та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Відповідно до частини другої статті 49 Закону України №1058 поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.

Як вірно було встановлено судом першої інстанції, прийняті Васильківським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Київської області розпорядження від 22.05.2018, від 13.06.2018 та від 03.10.2018 про припинення ОСОБА_1 виплати пенсії, не містять зазначення підстав для припинення виплати позивачу пенсії. Відповідач, обґрунтовуючи правомірність припинення виплати пенсії ОСОБА_1 , посилається на норми постанови Кабінету Міністрів України № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Однак, як свідчить аналіз положень Закону № 1058, припинення виплати пенсії можливе лише за умови прийняття пенсійним органом відповідного рішення з підстав, визначених статтею 49 цього Закону.

Разом із тим, наявність передбачених статтею 49 Закону України № 1058 підстав для припинення виплати пенсії позивачу відповідач, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, не наводить.

При цьому, доводи апелянта з посиланням як на підставу припинення пенсійних виплат на постанову Кабінету Міністрів України № 365, колегія суддів не бере до уваги, оскільки Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має вищу юридичну силу.

Крім того, за змістом конституційних норм, Кабінет Міністрів України не наділений правом вирішувати питання, які належать до виключної компетенції Верховної Ради України, так само як і приймати правові акти, які підміняють або суперечать законам України, а тому, припиняючи (призупиняючи) виплату пенсії позивачу за відсутності передбачених законами України підстав, відповідач порушив право позивача на отримання пенсії. При цьому, право на отримання пенсії є об`єктом захисту за статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, встановлення судом першої інстанції відсутності законності втручання, тобто, вчинення дій не у спосіб, визначений законом, є достатньою підставою для висновку про те, що право позивача на мирне володіння своїм майном було порушено.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що припинення виплати пенсії позивачу в червні 2018 року та у жовтні 2018 року було здійснено не у спосіб, передбачений Законом №1058, а з огляду на положення статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод мало місце втручання у право власності позивача, і таке втручання не було законним.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 185/9755/16-а.

Відповідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог позивача про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу пенсії за червень 2018 року та жовтень 2018 року та зобов`язання виплатити пенсію за вказаний період.

Щодо позовних вимог про нарахування компенсації втрати частини доходів, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом ч. 2 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 Закону № 2050 передбачено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. До доходів віднесено, в тому числі, пенсії.

Сума компенсації розраховується відповідно до статті 3 цього Закону з урахуванням індексу інфляції.

Виходячи з наведеного, основною умовою для виплати громадянину передбаченої ст. 2 Закону № 2050 компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів, у тому числі пенсії. При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування самим підприємством, установою чи організацією добровільно чи на виконання судового рішення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22.11.2018 у справі № 522/1404/17.

Отже, оскільки Васильківське об`єднане управління Пенсійного фонду України Київської області протиправно не здійснило виплату пенсії позивачу за червень 2018 року та жовтень 2018 року, колегія суддів вважає, що поновлення та виплату пенсії ОСОБА_1 слід здійснити з нарахуванням компенсації втрати частини доходів, що вірно встановлено судом першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Васильківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області залишити без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 04.02.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 27.05.2019.