Справа № 280/1649/19
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року Справа № 280/1649/19 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якому позивач просить суд:

визнати протиправним дії та скасувати рішення №9 від 14.03.2019 Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя про відмову в переведенні позивача з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника з 27 грудня 2017 року, дня, що настає за днем смерті годувальника;

зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя перевести позивача з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника з 27 грудня 2017 року, дня, що настає за днем смерті годувальника.

Ухвалою суду від 16.04.2019 вищевказану позовну заяву залишено без руху. 25.04.2019 позивачем надано документи на виконання вимог ухвали суду.

Ухвалою суду від 26.04.2019 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження у справі.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_2 , у зв`язку з чим 05.03.2019 позивач звернулася до об`єднаного управління з заявою про призначення їй пенсій у зв`язку із втратою годувальника, відповідно до п.3 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказує, що рішенням відповідача від 14.03.2019 позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника, оскільки до заяви не було надано документу про її перебування на утриманні померлого годувальника ОСОБА_2 Зазначає, що рішення відповідача є не обґрунтованим та протиправним, оскільки позивачем під час звернення за призначенням пенсії у зв`язку із втратою годувальника було надано довідку з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради, де зазначена реєстрації годувальника ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , у період з 12.11.1991 по 30.08.2017. Позивач вважає, що в силу положень п.3 ч.1 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вона має право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника з 27.12.2017, тобто з наступного дня після смерті годувальника - ОСОБА_2 Просить задовольнити позовні вимоги.

Від відповідача до суду надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив та зазначив, що позивачу правомірно відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника, оскільки позивачем не було надано документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника. Також, відповідач вказував, що відповідно до копії паспорта громадянина Російської Федерації, виданого 19.04.2004 року, де зазначено, що померлий був зареєстрований за адресою Республіка Саха ( Якутія), п.Усть - Куйга з 11.05.1993 року, тобто в паспорті зазначені відомості відмінні від тих, що зазначені в довідці Департаменту реєстраційних послуг ЗМР. Крім того, відповідач вказував на те, що позивачу було призначено пенсію за віком, відповідно до Закону №1058, тому в даному випадку йде мова не про повторне призначення пенсії у строки, визначені в п.3 ч.1 ст.45 Закону №1058 (з дня, що настає за днем смерті годувальника), а про переведення з одного виду пенсії на інший в межах одного Закону у строки, визначені в ч.3 ст.45 Закону №1058, а саме з дня подання заяви про переведення. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Шевченківському об`єднаному УПФУ м.Запоріжжя та з 12.04.2006 отримує пенсію за віком, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , який був чоловіком ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 (а.с.22).

05.03.2019 позивач звернулася до об`єднаного управління з заявою про її переведення з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника за померлого чоловіка ОСОБА_2

Рішенням Шевченківського об`єднаного УПФУ м.Запоріжжя від 14.03.2019 №9 позивачу відмовлено у переведенні з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника, оскільки не встановлено факт перебування на утриманні померлого годувальника на момент його смерті.

Позивач не погодившись з відмовою у переведенні з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника, звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо припинення виплати позивачу пенсії з 01.07.2018, суд зазначає наступне.

За приписами статті 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії.

Стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст.22 Конституції України права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права та свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Суд зазначає, що Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі - Закон №1058).

Відповідно до ч.1 ст.9 Закону №1058, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що з 12.04.2006 ОСОБА_1 перебуває на пенсійному обліку в Шевченківському об`єднаному УПФУ м.Запоріжжя та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до положень Закону №1058.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з яким позивач перебувала у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб № НОМЕР_2 (а.с.23).

Відповідно до ч.1 ст.36 Закону №1058, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Пунктом 1 частини 2 статті 36 Закону №1058, непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відноситься до непрацездатного члена сім`ї, в розумінні п.1 ч.2 ст.36 Закону №1058, оскільки досягла пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону №1058.

Згідно ч.3 ст.36 Закону №1058, до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони:

1) були на повному утриманні померлого годувальника;

2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до пункту 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постанова правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 №22-1 (далі - Порядок №22-1), до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Також надаються такі документи, серед іншого документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника (підпункт 9 пункту 2.3 Порядку №22-1).

Відповідно до пункту 2.11 Порядку №22-1, за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Згідно статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», довідка про реєстрацію місця проживання - документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи.

Судом встановлено та не заперечувалось відповідачем, що позивачем під час звернення до Пенсійного фонду з заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника надавалась довідка видана Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради, з якої вбачається проживання (реєстрація) годувальника за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, за цією ж самою адресою зареєстрована і позивач ОСОБА_1 , що підтверджується відомостями з паспорту серії НОМЕР_3 , виданого Комунарським РВ УМВС України в Запорізькій області 21.08.1996.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що довідка Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради є належним документом на підтвердження факту перебування позивача на утриманні її чоловіка.

Також, суж зазначає, що ужиті в Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» поняття «чоловік» та «дружина» позначають одного з подружжя.

За частиною першою статті 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) подружжя утворюється тільки на підставі шлюбу - добровільного сімейного союзу жінки та чоловіка, зареєстрованого в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Згідно зі статтею 36 СК України, саме шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом.

Згідно з пунктом 2.16 Порядку №22-1, за документ, що засвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, довідки про склад сім`ї, а також рішення суду. В даному випадку родинні стосунки між позивачем та її чоловіком належним чином підтверджується свідоцтвом про шлюб.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 має право на переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, відповідно до статті 36 Закону №1058.

Разом з тим, суд вважає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню вимоги про переведення позивача на пенсію у зв`язку із втратою годувальника з 27.12.2017, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону №1058, особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

В обґрунтування позовних вимог щодо призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника з 27.12.2017 позивач посилається на те, що відповідно до п.3 ч.1 ст.45 Закону №1058, незважаючи на дату звернення до Пенсійного фонду, пенсія у зв`язку із втратою годувальника повинна бути призначена з наступного дня після смерті її чоловіка-годувальника, оскільки позивачем не пропущено 12 місячний строк звернення (з дати смерті годувальника) до відповідача.

Проте, суд такі доводи позивача не приймає та вважає, що позовні вимоги в частині зобов`язання призначити позивачу пенсію у разі втрати годувальника починаючи з 27.12.2017 (з дня наступного за днем смерті годувальника) є необґрунтованими з огляду на наступне.

Суд зазначає, що відповідно до п.3 ч.1 ст.45 Закону №1058, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається з дня, що настає за днем смерті годувальника, якщо звернення про призначення такого виду пенсії надійшло протягом 12 місяців з дня смерті годувальника.

В свою чергу, частиною 3 статті 45 Закону №1058 передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Відповідно до пункту 1.7 Порядку №22-1, днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Отже, суд зазначає, що пунктом 3 частини 1 статті 45 Закону №1058 врегульовано порядок призначення пенсії за Законом №1058 вперше, за умови, що особа не отримувала іншого виду пенсії, в свою чергу питання переведення з одного виду пенсії на інший, в рамках Закону №1058, врегульовано частиною 3 статті 45 Закону №1058, і здійснюється з дня одержання заяви (волевиявлення особи) про переведення її на інший вид пенсії.

За таких обставин твердження позивача на те, що у відповідача був наявний обов`язок призначити їй пенсію у зв`язку із втратою годувальника з 27.12.2017 не ґрунтується на приписах чинного законодавства України, оскільки позивач з заявою та усіма необхідними документами звернулася до Шевченківського об`єднаного УПФУ лише 05.03.2019, а до цього позивач вже отримувала пенсію за віком, а тому положення пункту 3 частини 1 статті 45 Закону №1058 не підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу і на те, що позивачем оскаржується рішення відповідача про відмову у призначенні пенсії у зв`язку із втратою годувальника прийняте за результатами розгляду її заяви від 05.03.2019, проте, станом на 05.03.2019 вже сплив 12 місячний термін з дня смерті годувальника.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач має право на призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника саме з 05.03.2019.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем протиправно було відмовлено позивачу у переведенні її з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, що зумовлює висновок суду про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_4 ) до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя (69014, м.Запоріжжя, вул.Карпенка-Карого, буд.25-А, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м.Запоріжжя, пр.Соборний, 158-Б, ) про скасування рішення та зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя від 14.03.2019 №9 про відмову в переведенні ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника з 27 грудня 2017 року, дня, що настає за днем смерті годувальника.

Зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком на пенсію у зв`язку із втратою годувальника з 05.03.2019.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачену суму судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня його проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 23.05.2019.

Суддя І.В. Новікова