Справа № 640/3537/19
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2019-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/3537/19 Суддя (судді) першої інстанції: Бояринцева М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Русанівська затока» на ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Русанівська затока» до Головного управління Держгеокадастру у м.Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до Окружного адміністративного суду м.Києва з позовом до ГУ Держгеокадастру у м.Києві, в якому просив визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо скасування державної реєстрації у Державному земельному кадастрі земельної ділянки кадастровий номер :63:018:0047 по вул.Євгена Сверстюка, 52-в у Дніпровському районі м.Києва та зобов'язати відповідача скасувати державну реєстрацію у Державному земельному кадастрі вказаної земельної ділянки площею 0,34 га та її кадастровий номер, закрити Поземельну книгу, яка була відкрита у зв'язку зі здійсненням державної реєстрації у Державному земельному кадастрі цієї земельної ділянки.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 березня 2019 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі.

Не погоджуючись з даною ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані відсутністю будь-якої реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :63:018:0047 по вул.Євгена Сверстюка, 52-в у Дніпровському районі м.Києва, що свідчить про відсутність спору про право, а позовні вимоги стосуються виключно неправомірних дій відповідача як суб'єкта владних повноважень, які полягають у бездіяльності щодо виконання прямої норми законодавства.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін, зазначаючи про відсутність підстав для скасування державної реєстрації земельної ділянки.

Третя особа відзив на апеляційну скаргу не подавала. Будь-які її письмові пояснення в матеріалах справи відсутні.

У відповідності до ст.311 КАС України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст.320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 14 березня 2017 року позивач звернувся до Київської міської ради із клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою у м.Києві, вул.Є.Сверстюка, 52-В для обслуговування багатоквартирного житлового будинку та прибудинкової території з наземним паркінгом.

Листом від 12 липня 2018 року №3 Департамент земельних ресурсів ВО КМР (КМДА) повідомив позивача, що рішенням Київської міської ради від 18 квітня 2013 року №246/9303 було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки КП «Київтранспарксервіс» не вул.Марини Раскової (вул.Є.Сверстюка), 52-В у Дніпровському районі м.Києва для влаштування, експлуатації та обслуговування відкритої автостоянки з об'єктами транспортної інфраструктури.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру №НВ-017 від 12 січня 2017 року про земельну ділянку з кадастровим номером :63:018:0047 по вул.М.Раскової, 52-В у Дніпровському районі м.Києва державна реєстрації земельної ділянки проведена 18 листопада 2013 року ГУ Держземагентства у м.Києві, інформація про зареєстроване право відсутня.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №157923529 від 28 лютого 2019 року права власності та інші речові права на земельну ділянку з кадастровим номером :63:018:0047 не зареєстровані.

За наслідком звернення із заявою від 31 липня 2018 року №0108/18-ДК про скасування державної реєстрації земельної ділянки (кадастровий номер :63:018:0047), листом від 31 серпня 2018 року №19-26-0.22-2910/2-18 ГУ Держгеокадастру у м.Києві повідомлено позивача про відсутність підстав для скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :63:018:0047, в порядку, передбаченому п.114 Порядку ведення Державного земельного кадастру.

Листом від 14 лютого 2019 року №07-02/188-3 КП «КМЦЗП та ПЗ» позивача повідомлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки на вул.Є.Сверстюка, 52-В у Дніпровському районі м.Києва для обслуговування багатоквартирного житлового будинку з наземним паркінгом не розроблявся у зв'язку із наявністю зареєстрованої в Державному земельному кадастрі земельної ділянки за кадастровим номером :63:018:0047.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, що виявилась у не скасуванні державної реєстрації вказаної земельної ділянки, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження в адміністративній справі, дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги щодо оскарження державної реєстрації в Державному земельному кадастрі земельної ділянки є похідними від прав власності на нерухоме майно, а тому даний спір є приватноправовим, оскільки його вирішення впливає на права та обов'язки юридичних осіб.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку колегія суддів доходить наступних висновків.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно зі ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у п. 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Термін «судом, встановленим законом» у п. 1 ст. 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб'єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист (ч.1 ст.5 КАС України).

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб'єктів владних повноважень.

Відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв'язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов'язує надавати такі послуги виключно суб'єкта владних повноважень, і спір виник у зв'язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб'єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв'язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб'єкта владних повноважень або іншої особи.

Пунктом 1 ч.1 ст.19 КАС України передбачено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження

Таким чином, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його бездіяльності, за виключенням випадків, коли законодавством встановлено інший порядок судового оскарження.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є похідними від прав власності на нерухоме майно, що виключає можливість розгляду даної справи в порядку адміністративного судочинства. При цьому, суд першої інстанції посилався на позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах від 17 квітня 2018 року у справі №815/6956/15, від 20 червня 2018 року у справі №820/2792/16, від 16 травня 2018 року у справі №911/4111/16.

Колегія суддів звертає увагу, що в постанові від 17 квітня 2018 року у справі №815/6956/15 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що спірні правовідносини виникли між учасниками справи (здебільшого між позивачем та третьою особою) у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки - квартири позивача, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

У постанові від 20 червня 2018 року у справі №820/2792/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що спірні правовідносини пов'язані з невиконанням умов цивільно-правової угоди, а саме: кредитного договору та договору іпотеки від 30 грудня 2013 року №1244-301213/І, у зв'язку з чим даний спір не є публічно-правовим, а випливає з договірних відносин, а тому має вирішуватися судами за правилами ГПК України.

У постанові від 16 травня 2018 року у справі №911/4111/16 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що позивач звернувся до господарського суду з позовом про визнання недійсним наказу ГУ Держгеокадастру, яким надано земельну ділянку у власність фізичній особі, скасування державної реєстрації відповідного права власності та запису в Поземельній книзі, а тому такий спір є приватноправовим і за суб'єктним складом сторін підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства, оскільки його вирішення впливає на права та обов'язки цієї фізичної особи.

Колегія суддів звертає увагу, що в рамках даної справи відсутні будь-які правовідносини, що виникли у зв'язку з невиконанням цивільно-правових угод або інших договірних зобов'язань. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що будь-яке речове право на земельну ділянку з кадастровим номером :63:018:0047, в тому числі право власності, користування чи розпорядження, не зареєстровано, а тому неналежними є посилання суду першої інстанції на позиції Великої Палати Верховного Суду, викладені у постановах від 17 квітня 2018 року у справі №815/6956/15, від 20 червня 2018 року у справі №820/2792/16, від 16 травня 2018 року у справі №911/4111/16 щодо непідсудності даної справи судам адміністративної юрисдикції.

Разом з тим, у постанові від 16 травня 2018 року у справі №911/4111/16 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що рішення суб'єкта владних повноважень у сфері земельних відносин може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення у фізичної чи юридичної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер.

Разом з тим, відносини, що склались між сторонами не можна визнати приватноправовими, а спір носить публічно-правовий характер і за наслідком його розгляду не відбудеться зміни, припинення чи виникнення цивільних прав щодо володіння, користування чи розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :63:018:0047, з огляду на їх відсутність, що підтверджується наявною в матеріалах справи Інформаційною довідкою №157923529 від 28 лютого 2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про Державний земельний кадастр», який установлює правові, економічні та організаційні основи діяльності у сфері Державного земельного кадастру та Порядком ведення Державного земельного кадастру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 року №1051, відповідно до пп.2 п.114 якого Державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, отриманої шляхом безпосереднього доступу до зазначеного Реєстру.

Отже, в даному випадку, відповідач наділений владними управлінськими функціями щодо вирішення питання про скасування державної реєстрації земельної ділянки згідно з Законом України «Про Державний земельний кадастр» та наведеним Порядком, а тому даний спір носить публічно-правових характер та має розглядатись адміністративним судом в порядку, визначеному КАС України.

Колегія суддів звертає увагу, що при розгляді подібної справи №826/4542/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у своїй постанові від 24 квітня 2019 року не вбачав підстав для закриття провадження у справі з підстав її не підсудності судам адміністративної юрисдикції, тобто дійшов висновку про публічно-правовий характер спірних правовідносин і здійснював касаційний розгляд вирішуючи спір по суті.

З огляду на викладені обставини, з урахуванням наведених норм права, за наслідком розгляду апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність встановлених ч.1 ст.170 КАС України підстав для відмови у відкритті провадження у справі адміністративним позовом ОСББ «Русанівська затока» до ГУ Держгеокадастру у м.Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов'язання вчинити дії.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги, що помилковість висновків суду першої інстанції та порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення питання, колегія суддів вважає, що Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 березня 2019 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.243, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Русанівська затока» - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м.Києва від 26 березня 2019 року про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Текст постанови виготовлено 24 травня 2019 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма