Справа № 320/828/19
Суддя: Горобцова Я.В.
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2019 року № 320/828/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Горобцової Я.В., розглянувши у місті Києві в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації про зобов`язання вчинити певні дії,

о б с т а в и н и с п р а в и:

До Київського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації, в якому позивач просить суд:

- зобов`язати Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації виплатити одноразову компенсацію відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 року № 285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність деяких постанов Кабінету Міністрів України» в сумі 7586,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є дружиною померлого громадянина із числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 вона звернулася до Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України для встановлення причинного зв`язку смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС.

Експертним висновком Центральної Міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України від 21 вересня 2018 року № 10826 встановлено, що захворювання, яке призвело до смерті ОСОБА_2 , пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. Вказаний висновок був надісланий на адресу позивача 04 жовтня 2018 року простим листом. Після отримання листа 05 грудня 2018 року позивач звернулася до Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації з заявою про виплату одноразової компенсації, як особі, яка втратила годувальника з числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких, пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Разом з тим, Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації листом від 18 грудня 2018 року № 8/2511 відмовило позивачу у такій виплаті, посилаючись на несвоєчасне звернення за її отриманням, оскільки перебіг строку звернення почався 25 лютого 2018 року (день смерті чоловіка позивача) та закінчився 25 серпня 2018 року.

Позивач вважає вказану відмову протиправною та зазначає, що право на отримання одноразової компенсації як дружині померлого громадянина, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою та сім`ям, які втратили годувальника із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, повинно підтверджуватися певними документами, зокрема експертним висновком, за відсутності якого особа не має можливості звернутися до Управління соціального захисту населення з відповідною заявою.

Враховуючи викладене, позивач не мала можливості звернутися до відповідача з вищевказаною заявою до 21 вересня 2018 року, тобто в межах шестимісячного строку з дня смерті чоловіка.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

13 березня 2019 року представником відповідача через службу діловодства суду подано відзив на позовну заяву в якому у задоволенні адміністративного позову просив відмовити. Стверджував, що пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 №760 «Про затвердження Порядку виплати одноразової компенсації за шкоду заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян», виплата одноразової компенсації здійснюється за єдиною заявою, поданою заінтересованою особою протягом шести місяців з дати смерті годувальника. Отже, позивач з даною вимогою повинна була звернутися до Управління соціального захисту населення Тетіївської райдержадміністрації до 25 серпня 2018 року, тобто протягом шести місяців з дати смерті свого чоловіка. Разом з тим, з даною заявою ОСОБА_1 звернулася лише 30 листопада 2018 року. Таким чином, позивач втратила право на відповідну виплату. Хоча під час звернення до Управління за роз`ясненнями стосовно документів необхідних для виплати компенсації, позивач була попереджена про строки, в межах яких мала звернутися до відповідача.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Тетіївським РВ ГУ МВС України в Київській області 19 листопада 1999 року (а.с. 14).

Судом встановлено, що між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, після реєстрації якого позивачу присвоєно прізвище - « ОСОБА_4 », що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_2 (а.с. 30).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що 28 лютого 2018 року складено відповідний актовий запис № 58 (а.с. 24).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 був особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого 27 травня 1998 року та вкладкою № НОМЕР_5 , виданою 27 травня 1998 (а.с. 25-26).

Відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 21 вересня 2018 року № 10826, розглянувши на засіданні від 18 вересня 2018 року № 59 звернення родичів з приводу смерті ОСОБА_2 і надану, згідно Переліку, та зареєстровану в ЦМЕК 09 липня 2018 року документацію, комісія дійшла висновку, що захворювання ОСОБА_2 пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.19).

02 листопада 2018 року Київська обласна державна адміністрація видала ОСОБА_1 посвідчення № НОМЕР_6 , як дружині померлого громадянина із числа ліквідаторів першої категорії, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою (а.с. 31).

05 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації з заявою про надання одноразової допомоги по смерті чоловіка, ОСОБА_2 - який постраждав внаслідок аварії на ЧАЕС.

Листом № 8/2511 від 18 грудня 2018 року відповідач відмовив ОСОБА_1 у виплаті одноразової допомоги по смерті її чоловіка, мотивуючи відмову тим, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а експертний висновок міжвідомчої експертної комісії з установлення причинного зв`язку хвороби, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників, що виникли внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС № 10826 на померлого був виданий 21 вересня 2018 року, що свідчить про перевищення терміну шести місяців з дати смерті годувальника, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 760 від 26 жовтня 2016 року (а.с. 20-23).

Не погодившись з вищевказаною відмовою відповідача, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Предметом спору у даній справі є наявність або відсутність правових підстав для призначення та виплати позивачу одноразової компенсації як дружині померлого, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, враховуючи при цьому пропущений шестимісячний строк звернення до відповідача за виплатою такої компенсації, передбачений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 №760.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII).

За змістом частини першої статті 48 Закону №796-ХІІ (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин, а саме, на дату письмового звернення позивача за отриманням одноразової компенсації - 05.12.2018) одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали особами з інвалідністю внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім`ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються в порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

Отже, положеннями зазначеної норми передбачено, що дружина померлого громадянина, якщо вона не одружилися вдруге, і, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, має право на отримання одноразової компенсації в порядку і розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 26.10.2016 № 760 якою був затверджений Порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян (далі - Порядок № 760).

Пунктом 1 Порядку № 760 визначено, що він регулює питання здійснення виплати передбачених статтею 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї (далі - одноразова компенсація), та щорічної допомоги на оздоровлення (далі - щорічна допомога) деяким категоріям громадян.

Відповідно до пунктів 2, 3 Порядку № 760, одноразова компенсація та щорічна допомога виплачуються за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на відповідний рік для соціального захисту громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних і районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи) за місцем фактичного проживання (перебування) громадян.

Виплата одноразової компенсації здійснюється за єдиною заявою, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 №1146 «Про вдосконалення механізму надання соціальної допомоги», поданою заінтересованою особою протягом шести місяців з дати встановлення інвалідності або смерті годувальника.

Одноразова компенсація виплачується в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 року №285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» (п. 4 Порядку №760).

Відповідно до вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» сім`ям, які втратили годувальника, виплачується одноразова компенсація в розмірі 7586 гривень.

Згідно з пунктом 7 Порядку №760, одноразова компенсація у зв`язку з втратою годувальника, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, виплачується дружині чи чоловікові в разі, коли вони не одружилися вдруге, сім`ї померлого годувальника з числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в якій є непрацездатні особи, що були на утриманні померлого на момент його смерті.

Належність до непрацездатних осіб та членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, визначається згідно із статтею 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Виплата одноразової компенсації здійснюється на підставі: свідоцтва про смерть; документа, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, складення ядерних зарядів та здійснення на них регламентних робіт, із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; свідоцтва про шлюб; експертного висновку міжвідомчої експертної комісії з установлення причинного зв`язку хвороби, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, іншої ядерної аварії, участі в ядерному випробуванні, військовому навчанні із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт або військово-лікарської комісії, що діє в системі МВС, СБУ чи Міноборони.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_1 є дружиною померлого ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС І категорії ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 і смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується долученими до матеріалів справи письмовими доказами, зокрема: копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_8 (а.с.30); копією свідоцтва про смерть ОСОБА_2 серії НОМЕР_3 (а.с. 24); копією посвідчення від 27 травня 1998 року серії НОМЕР_4 разом з вкладкою від 27 травня 1998 року № 041215 (а.с.25-26), відповідно до яких ОСОБА_2 був особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; копією експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України про те, що смерть ОСОБА_2 пов`язана з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (а.с.19); копією посвідчення дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, виданого ОСОБА_1 02 листопада 2018 року за № 605514 Київською обласною державною адміністрацією (а.с. 31).

Жодних доказів того, що позивач після смерті чоловіка вдруге одружилася та перебуває в зареєстрованому шлюбі, матеріали справи не містять.

Отже, враховуючи перелік документів та приписи статті 48 Закону №796-XIІ, відповідно до яких одноразова компенсація виплачується всім без виключення дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, суд дійшов висновку про те, що позивач має визначене законом право на отримання відповідної виплати.

Щодо пропущення шестимісячного строку звернення позивача за виплатою одноразової компенсації, суд зазначає наступне.

Як було зазначено судом раніше, відповідно до пункту 3 Порядку №760 виплата одноразової компенсації здійснюється за єдиною заявою, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 №1146 «Про вдосконалення механізму надання соціальної допомоги», поданою заінтересованою особою протягом шести місяців з дати встановлення інвалідності або смерті годувальника.

Разом з тим, вимогами закону передбачено, що виплата одноразової компенсації, дружині померлого громадянина, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою здійснюється лише після подання нею відповідного переліку документів, до складу якого, в тому числі, входить й експертний висновок міжвідомчої експертної комісії з установлення причинного зв`язку хвороби.

Тому, на виконання вимог закону, для встановлення причинного зв`язку смерті свого чоловіка, з метою отримання в подальшому одноразової виплати, ОСОБА_1 звернулася 02 липня 2018 року до Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України, її звернення було розглянуте на засіданні міжвідомчої експертної комісії 18 вересня 2018 року. Висновок Центральної міжвідомчої комісії складений 21 вересня 2019 року та направлений, як зазначає позивач, на її адресу 04 жовтня 2018 року.

За вищевикладеного слідує, що позивач не мала змоги звернутися до Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації в межах шестимісячного строку з дня смерті свого чоловіка. Адже на момент спливу даного строку в неї не було документального підтвердження, що захворювання, яке призвело до смерті ОСОБА_2 було пов`язане саме з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Суд звертає увагу, що згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.01.2006 №3477-IV визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини наголошував, що поняття «майно» у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як «майнові права», а отже, як «майно» (див. mutatis mutandis рішення у справі «Бейелер проти Італії» від 05.01.2000) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 01.06.2016 у справі «Федоренко проти України» Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути «існуючим майном» або «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи «законними сподіваннями» отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch v. the United Kingdom № 44277/98).

Європейський суд з прав людини у пункту 53 рішення від 26.03.2014 року у справі «Суханов та Ільченко проти України» зазначив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету «в інтересах суспільства». Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи.

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Пічкур проти України» від 07.11.2013 встановлено, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях рішення у справі "Вілліс проти Сполученого Королівства" ("Willis v. the United Kingdom").

У рішенні по справі «Тлімменос проти Греції» ("Thlimmenos v. Greece") Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно зі статтею 14 Конвенції право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, порушується, коли держави ставляться по-різному до осіб в аналогічних ситуаціях, не забезпечуючи при цьому об`єктивного та розумного виправдання. Однак, це не єдиний аспект заборони дискримінації у статті 14 Конвенції. Право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, також може бути порушене, коли держави, не маючи об`єктивних і розумних підстав, не застосовують різний підхід до осіб, які перебувають у ситуаціях, що істотно відрізняються.

Cуд зазначає, що маючи відповідне право на отримання одноразової компенсації по втраті годувальника, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, яке передбачене Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», позивач не може його реалізувати через обмеження Кабінетом Міністрів України шестимісячним строком виплати такої компенсації після смерті годувальника.

Дискримінація у даному випадку проявляється у тих обставинах, що особа, яка звернулася протягом шести місяців з дати смерті годувальника має право на отримання одноразової компенсації по втраті годувальника, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, а яка за тих самих обставин, внаслідок тих чи інших причин пропустила шестимісячний строк - не має.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що право особи на одноразову компенсацію не може підлягати часовим обмеженням і залежати від того чи минув шестимісячний термін з дати смерті годувальника.

При цьому суд звертає увагу, що Закон №796-ХІІ не містить обмежень у часі звернення із заявою про виплату та не встановлює будь-якого строку для звернення із такою заявою, а також суд зауважує, що Кабінету Міністрів України даними Законом надано повноваження встановити порядок та розміри виплати допомоги згідно ст.48 Закону і не надано право встановлювати обмеження щодо часу звернення до відповідача із відповідною заявою, що свідчить про встановлення Кабінетом Міністрів України не виправданих обмежень для громадян.

Тобто, відмовляючи у виплаті одноразової компенсації відповідач діяв не на підставі закону, і його відмова є неправомірною.

Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що норма статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, «ефективний засіб правого захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Суд, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, приймаючи до уваги встановлення під час розгляду справи ознак протиправності відмови відповідача у виплаті позивачу одноразової компенсації, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Тетіївської державної адміністрації у виплаті ОСОБА_1 одноразової компенсації по втраті годувальника, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, що викладена у листі від18.12.2018 №8/2511.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Беручи до уваги, що позивач надала усі документи, які є підставою для призначення одноразової компенсації у зв`язку з втратою годувальника, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і відповідачем не було зазначено будь-яких інших обставин, які б перешкоджали в її призначенні, ніж ті, яким судом надано відповідну оцінку, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації виплатити ОСОБА_1 одноразову компенсацію по втраті годувальника, померлого чоловіка ОСОБА_2 - учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 7586,00 грн.

При цьому, належним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання відповідача здійснити виплату одноразової компенсації, відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України, а не стягнення такої грошової суми.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (стаття 19 Конституції України).

Відповідно до частини першої та другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, чого останнім зроблено не було.

Згідно вимог ч. 3 ст. 242 КАС України обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами частини 2 статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно пункту 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані. Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року при вирішенні питання про відкриття провадження у справі задоволено клопотання позивача про відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви до ухвалення рішення по справі.

Враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, в даному випадку відсутні підстави для стягнення з неї судового збору за подачу позовної заяви.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_9 ) - задовольнити.

Визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації у виплаті ОСОБА_1 одноразової компенсації по втраті годувальника, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, що викладена у листі від 18 грудня 2018 року № 8/2511.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Тетіївської районної державної адміністрації виплатити ОСОБА_1 одноразову компенсацію відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 року № 285 «Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» в сумі 7 586,00 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Я.В. Горобцова