Справа № 140/5/19
Суддя: Кухтей Руслан Віталійович
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/2946/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді: Кухтея Р.В.

суддів: Шевчук С.М., Попка Я.С.

з участю секретаря судового засідання: Гром І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Управління Держпраці у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року (ухвалене головуючим-суддею Ковальчуком В.Д., час проголошення судового рішення 10 год 35 хв у м. Луцьку, дата складання повного тексту судового рішення 06 лютого 2019 року) за адміністративним позовом Державного комунального підприємства «Луцьктепло» до Управління Держпраці у Волинській області про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в :

У січні 2019 року Державне комунальне підприємство «Луцьктепло» (далі - ДКП «Луцьктепло», позивач) звернулося в суд із зазначеним позовом, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Управління Держпраці у Волинській області (далі - Управління, відповідач) №ВЛ 728/407/АВ/ЗБ-ФС від 06.11.2018.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 01.02.2019 позов було задоволено повністю.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Управління подало апеляційну скаргу, в якій через неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права просить його скасувати та прийняти постанову, якою відмовити позивачу у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що наявність порушення вимог ст.115 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) та відповідно підстав для притягнення позивача до відповідальності за абз.3 ч.2 ст.265 цього Кодексу підтверджується актом інспекційного відвідування, письмовими поясненнями директора та головного бухгалтера, а також інформаційною довідкою, наданою підприємством в ході інспекційного відвідування. Факт наявності заборгованості по виплаті заробітної плати ДКП «Луцьктепло» не заперечувалось ні під час інспекційного відвідування, ні в судовому засіданні. Крім того, скрутне фінансове становище, на яке покликається позивач, також не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення законодавства про працю, оскільки законодавець не ставить виплату заробітної плати в залежність від наявності у роботодавця коштів, а також не визначає підстав для звільнення від відповідальності у зв`язку з відсутністю коштів чи недостатністю фінансування. Визначаючи вину позивача при затримці у виплаті своїм працівникам заробітної плати, суд неправильно розглянув спір зі сторони суб`єкта господарювання і інших органів державної влади та суб`єктів господарювання. Крім того, судом першої інстанції не взято до уваги постанову Луцького міськрайонного суду від 22.12.2018, якою директора ДКП «Луцьктепло» було притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.41 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП), що полягало у порушенні встановлених термінів виплати заробітної плати.

Відзив на апеляційну скаргу від позивача не надходив.

Особи, які беруть участь по справі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів, відповідно до ч.4 ст.229 КАС України, вважає за можливе провести розгляд справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

З матеріалів справи видно, що на підставі направлення на проведення інспекційного відвідування №1309 від 05.10.2018, наказу про проведення інспекційного відвідування №490-р від 05.10.2018 Управлінням в період з 08.10.2018 по 12.10.2018 було проведено інспекційне відвідування ДКП «Луцьктепло» з питань додержання вимог законодавства про працю, результати якого відображені в акті № ВЛ728/407АВ від 12.10.2018.

У ході проведення заходу державного контролю, на підставі наданих керівництвом документів, було встановлено порушення вимог ч.1 ст.115 КЗпП України щодо строків виплати заробітної плати та ч.5 ст.97 цього Кодексу щодо першочерговості здійснення оплати праці працівникам.

10.10.2018 керівник ДКП «Луцьктепло» надав пояснення щодо затримки виплати заробітної плати працівникам підприємства, в якій вказав, що на даний час підприємство перебуває у надзвичайно складному фінансовому становищі, яке в першу чергу спричинене прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії», яким запроваджено обов`язок теплопостачальних організацій відкривати у банківських установах рахунки із спеціальним режимом використання для зарахування коштів, що вносяться споживачами як плата за теплову енергію та введенням в дію Порядку розподілу коштів, що надходять на поточні рахунки із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків з гарантованим постачальником природного газу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №217 від 18.06.2014. Фінансове становище підприємства ще більше ускладнилось введенням в дію з 06.06.2015 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо стабілізації фінансового стану Національної акціонерної компанії «Нафтогаз України», на підставі якого державною виконавчою службою були накладені арешти на всі поточні рахунки ДКП «Луцьктепло» за газові борги минулих років. ДКП «Луцьктепло» неодноразово зверталося до державної виконавчої служби листами № 2199/08 від 13.06.2018 та № 3174/08 від 03.09.2018 з проханням зняти хоча б частково арешт з тих коштів, які призначені для виплати заробітної плати працівникам, на виконання вимог Конституції України, Закону України «Про оплату праці» та Закону України «Про відпустки». Однак, державна виконавча служба не здійснює будь-якого реагування на звернення підприємства. Крім того, у цих поясненнях додатково зазначено, що адміністрація підприємства та профспілковий комітет за таких умов роблять усе можливе для стабілізації виплати заробітної плати на підприємстві - за спільною домовленістю сторін виплата заробітної плати і фінансування заходів, спрямованих на стабільне проходження опалювального сезону 2018-2019 року є першочерговими, до остаточного розрахунку з працівниками. На підставі звернення ДКП «Луцьктепло» до Луцької міської ради, як засновника підприємства, з бюджету міста було виділено підприємству на виплату заробітної плати у серпні 2018 року 1 460 146,00 грн, у вересні 2018 року - 1 843 000,00 грн. З урахуванням початку нового опалювального сезону, підприємство зобов`язувалось погасити заборгованість із заробітної плати до 01.11.2018.

16.10.2018 Управлінням було внесено припис про усунення виявлених порушень №ВЛ728/407/АВ/П, яким зобов`язано ДКП «Луцьктепло» привести у відповідність до вимог ч.1 ст.115, ч.5 ст.97 КЗпП України виплату заробітної плати у строк до 16.11.2018.

06.11.2018 Управління прийняло постанову №ВЛ 728/407/АВ/ЗБ-ФС, якою на підставі абз.3 ч.2 ст.265 КЗпП України на ДКП «Луцьктепло» було накладено штраф у розмірі 11 169 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що затримка по виплаті заробітної плати, яка була підставою для прийняття оспорюваної постанови, виникла не з вини підприємства, оскільки останнім вжито всі можливі заходи, спрямовані на виконання своїх зобов`язань перед працівниками.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та з дотриманням норм процесуального права, а також при повному, всебічному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значенням для справи, виходячи з наступного.

Частиною першою статті 115 КЗпП України передбачено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ч.5 ст.97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 265 КЗпП України, посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Як визначено у абз.3 ч.2 ст.265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі порушення встановлених строків виплати заробітної плати працівникам, інших виплат, передбачених законодавством про працю, більш як за один місяць, виплата їх не в повному обсязі - у трикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що одним із основних критеріїв застосування відповідальності у разі виявлення контролюючим органом затримки у виплаті працівнику заробітної плати, є вина підприємства.

Постановою Кабінету Міністрів України №509 від 17.07.2013 було затверджено Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення (далі - Порядок №509), який визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч.2 ст.265 КЗпП України та ч.2-7 ст.53 Закону України «Про зайнятість населення» (далі - штрафи).

Відповідно до п.2 Порядку №509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.

Згідно п.3 Порядку №509, уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.

Пунктом 4 цього Порядку визначено, що справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.

Встановлюючи наявність або відсутність вини підприємства у даній ситуації, колегія суддів зазначає наступне.

Як видно з пояснень представника позивача, наданих під час розгляду справи в суді першої інстанції, невиплата заробітної плати виникла з причини повного арешту коштів на усіх поточних рахунках ДКП «Луцьктепло» відповідно до постанови про арешт коштів боржника серії ВП №51936816 при примусовому виконанні наказу №5019/1121/12 від 22.10.2012, виданого Господарським судом Рівненської області.

Судом встановлено, що листами №2199/08 від 13.06.2018 та №3174/08 від 03.09.2018, адресованими заступнику директора Департаменту державної виконавчої служби - начальнику відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Клименку Р.В., ДКП «Луцьктепло» просило зняти арешт з коштів підприємства, що містяться на рахунку № НОМЕР_1 , відкритому у філії «Волинське головне регіональне управління» ПАТ КБ «Приватбанк», код (МФО) банківської установи 303440, накладеного 02.05.2018 постановою про арешт коштів боржника у виконавчому проваджені №40022768 у межах зведеного виконавчого провадження №51936816. Зазначений рахунок відкритий ДКП «Луцьктепло» відповідно до договору про розрахунково-касове обслуговування підприємства/організації з видачі заробітної плати/стипендії з використанням платіжних карток №о 08С14039494 від 22.08.2017 для виплати заробітної плати працівникам підприємства.

Виходячи із встановлених судом першої інстанції обставин справи, колегія суддів погоджується з висновком про наявність підстав для скасування оспорюваної постанови, оскільки в даному випадку відсутня вина підприємства в порушенні законодавства про працю через відсутність можливості здійснювати виплату заробітної плати працівникам у зв`язку з наявним арештом на рахунку.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи правову оцінку оспорюваному рішенню відповідача, колегія суддів приходить до висновку, що таке не відповідає наведеним у частині другій статті другій КАС України критеріям.

Стосовно наданої представником позивача суду апеляційної інстанції постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.05.2019, якою визнано нечинною постанову Кабінету Міністрів України №295 від 29.04.2017 «Деякі питання реалізації статті 259 КЗпП України та статті 34 Закону України «Паро місцеве самоврядування в Україні», колегія суддів вважає, що встановлені у ній обставини не можуть бути взяті до уваги при розгляді даної справи, оскільки в контексті положень ч.2 ст.265 та ч.1 ст.325 КАС України, вказаний нормативно-правовий акт втратив чинність 14.05.2019, тобто на момент проведення інспекційного відвідування його дія поширювалася на спірні правовідносини.

Відповідно до статті 139 КАС України судові витрати перерозподілу не підлягають.

Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване судове рішення прийняте відповідно до норм матеріального та процесуального права, а висновки суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному з`ясуванні всіх обставин, що мають значення для справи, які не спростовані доводами апеляційної скарги, у зв`язку з чим відсутні підстави для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 265, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 01 лютого 2019 року по справі №140/5/19 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий суддя Р. В. Кухтей
судді С. М. Шевчук
Я. С. Попко
Повне судове рішення складено 28.05.2019.