Справа № 640/9050/19
Суддя: Шевченко Н.М.
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні адміністративного позову

29 травня 2019 року м. Київ № 640/9050/19

Окружний адміністративний суд міста Києва у складі: головуючого судді Шевченко Н.М., розглянувши у письмовому порядку заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про забезпечення позовної заяви до подання позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Міський магазин» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ФОП ОСОБА_2 з заявою про забезпечення позову до подання адміністративного позову, у якій просить суд до вирішення спору по суті:

- заборонити Комунальному підприємству «Міський магазин» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), ідентифікаційний код (ЄДРПОУ) 36927573, вчиняти дії за результатами аукціону UA-PS-2019-04-23-000090-2 та у відповідності до протоколу електронного аукціону №UA-PS-2019-04-23-000090-2 від 03.05.2019, а саме підписувати договір з ТОВ «Київський міський ярмарок» (), отримувати платежі, тощо;

- заборонити ТОВ «Київський міський ярмарок» () вчиняти дії щодо підписання договору з Комунальним підприємством «Міський магазин» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), , за результатами аукціону UA-PS-2019-04-23-000090-2 та протоколу електронного аукціону №UA-PS-2019-04-23-000090-2 від 03.05.2019, а також здійснювати відповідні платежі, тощо;

- заборонити іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору обумовленого даною заявою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Необхідність забезпечення позову заявником обґрунтовується тим, що у майбутньому ФОП ОСОБА_2 має намір оскаржити в судовому порядку результати електронних торгів (аукціону) шляхом подання до суду позову про визнання вказаних торгів недійсними та скасування протоколу електронного аукціону №UA-PS-2019-04-23-000090-2 від 03.05.2019.

Також ФОП Бабикін І.В. вважає, що дії Комунального підприємства «Міський магазин» Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо проведення аукціонів з розміщення атракціонів у місті Києві є незаконними та здійснені без правових підстав, здійснені без підтвердження інформації про відповідність кваліфікаційним критеріям учасників аукціону, вчинене відповідачем незаконне акцептування переможця аукціону з неналежно оформленими документами, як того вимагає додаток 2 оголошення до аукціону, розміщення відповідачем недостовірної інформація про предмет проведення електронного аукціону (додаток 3 відповідно до якого плата справляється за послугу з облаштування місця розміщення атракціонів, а не право на розміщення атракціонів), неналежна оцінка платоспроможності переможця аукціону, його балансу, кваліфікаційних документів (паспорту, рішення загальних зборів про укладання значного правочину без посилання на ідентифікаційний номер (ID) аукціону) прямо суперечать принципам Закону України «Про публічні закупівлі» та діючого законодавства України, є дискримінаційними діями по відношенню до ФОП Бабикіна І.В. і не відповідають принципам об`єктивності та неупередженості, дискредитують систему електронних продажу/закупівель в цілому.

За твердженням позивача, невжиття вказаних вище заходів забезпечення позову, може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів ФОП ОСОБА_2 , за захистом яких він має намір звернутися до суду, а також є очевидні ознаки протиправності дії відповідача, та порушення прав, свобод або інтересів позивача.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Слід зауважити, що забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, до прийняття у справі судового рішення по суті заходів щодо створення можливості реального виконання у майбутньому рішення суду, якщо його буде прийнято на користь позивача.

Відповідно до статті 151 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Порядок розгляду заяви про забезпечення позову визначений ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з повідомленням заінтересованих сторін у встановлений судом строк.

Залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

В ухвалі про вжиття заходів забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Отже, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, або захист цих прав та інтересів стане неможливим чи для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також якщо очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, суд може постановити ухвалу про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

Так, у вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Необхідно зазначити, що за своєю суттю інститут забезпечення в адміністративному судочинстві є інститутом попереднього судового захисту. Метою його запровадження є гарантування виконання рішення суду у випадку задоволення позову за існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.

Доведення наявності зазначених підстав або принаймні однієї з них, з точки зору процесуального закону, є необхідною передумовою для вжиття судом заходів до забезпечення позову у разі їх вжиття за заявою позивача.

Із вищенаведеного випливає, що, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має пересвідчитись, що надані докази та доводи позивача переконливо свідчать про наявність підстав для такого забезпечення позову.

У справі «Беєлер проти Італії» Європейський суд з прав людини зазначив, що будь - яке втручання органу влади у захищене право не суперечитиме загальній нормі, викладеній у першому реченні ч. 1 ст. 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, лише якщо забезпечено «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Питання щодо того, чи було забезпечено такий справедливий баланс, стає актуальним лише після того як встановлено, що відповідне втручання задовольнило вимогу законності і не було свавільним.

Крім того, у рішенні від 09.01.2007 Європейський суд з прав людини у справі «Інтерсплав проти України» наголосив, що втручання має бути пропорційним та не становити надмірного тягаря, іншими словами воно має забезпечувати «справедливий баланс» між інтересами особи і суспільства.

Як убачається з матеріалів заяви про забезпечення позову та доданих до неї матеріалів, 08.05.2019 відповідачем за допомогою електронної платформи Prozorro.Продажі по аукціону було розміщено повідомлення про намір укласти договір, а саме протокол електронного аукціону №UA-PS-2019-04-23-000090-2, який сформовано 03.05.2019 та підписано відповідачем 08.05.2019.

У відповідності до протоколу аукціону переможець аукціону зобов`язується провести повний розрахунок та підписати договір протягом 20 робочих днів з дня наступного за днем формування протоколу аукціону.

Таким чином, враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку про те, що позивач просить заборонити вчиняти дії строк вчинення яких вже сплив. Доказів укладення чи не підписання таких договорів заявник суду не надав.

Перевіривши зазначені в заяві позивача про забезпечення позову доводи на предмет їх відповідності вищевикладеним нормам та з`ясованим судом обставинам, а також оцінивши докази, які уже містяться у матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необґрунтованість заяви та про відсутність підстав для її задоволення, оскільки вимоги щодо забезпечення позову без розгляду справи по суті з встановленням усіх фактичних обставин справи та дослідженням доказів, що мають значення для вирішення даної справи, неможливо в даному випадку забезпечити позов.

Необхідно наголосити на тому, що за жодних умов заходи забезпечення позову не можуть бути використані як санкція для відповідача або як спосіб примусити відповідача діяти певним чином під загрозою заподіяння збитків шляхом вжиття заходів забезпечення позову, а також не можуть бути наслідком зловживання позивачем своїми правами на шкоду відповідачеві з санкціонованого дозволу суду.

Застосовуючи той чи інший вид забезпечення позову, суд не завжди може знати про реальний стан речей та наслідки вжиття заходу для відповідача, проте суд діє на підставі доказів та фактів, наданих позивачем.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що підстави для забезпечення позову в даному випадку відсутні.

Керуючись статтями 150 - 154, 241, 243, 256, 293 - 297 КАС України,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про забезпечення позовної заяви до подання позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 256 КАС України та може бути оскаржена у порядку та строки, передбачені статтями 293 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно.

Суддя Н.М. Шевченко