Справа № 640/4433/19
Суддя: Клочкова Н.В.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про закриття провадження у справі

27 травня 2019 року м. Київ№ 640/4433/19
Окружний адміністративний суд міста Києва у складі головуючої судді Клочкової Н.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні адміністративну справу за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЖИТЛОІНВЕСТ»

до державного реєстратора комунального підприємства «СВІТОЧ» міста Києва Дмитрунця Любомира Васильовича

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача

приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович

про визнання протиправними рішень та скасування реєстраційних записів

ВСТАНОВИВ:

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЖИТЛОІНВЕСТ» (надалі - позивач, адреса: 03049, місто Київ, вулиця Курська, будинок 4, корпус 1) до державного реєстратора комунального підприємства «СВІТОЧ» міста Києва Дмитрунця Любомира Васильовича (надалі - відповідач, адреса: 01135, місто Київ, проспект Перемоги, будинок 9), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович (надалі - третя особа, адреса: 01001, місто Київ, вулиця Лютеранська, будинок 3), в якій позивач просить:

- визнати незаконним рішення комунального підприємства «СВІТОЧ» міста Києва від 23 січня 2019 року індексний номер рішення 45174807, вчинене державним реєстратором Дмитрунцем Любомиром Васильовичем та скасувати у державному реєстрі майнових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЖИТЛОІНВЕСТ» на нерухоме майно - нежитловий будинок (літера «К»), який знаходиться за адресою: 04119, місто Київ, вулиця Юрія Іллєнко, 89а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0000, номер запису 27578971, дата державної реєстрації права власності 20 серпня 2018 року);

- визнати незаконним рішення комунального підприємства «СВІТОЧ» міста Києва від 23 січня 2019 року індексний номер рішення 45174807, номер запису 000, вчинене державним реєстратором Дмитрунцем Любомиром Васильовичем, щодо скасування відкриття розділу у державному реєстрі майнових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомого майна - нежитлового будинку (літера «К»), який знаходиться за адресою: 04119, місто Київ, вулиця Юрія Іллєнко, 89А.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 23 січня 2019 року державним реєстратором комунального підприємства «Світоч» міста Києва Дмитрунцем Л.В. здійснено скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень запису про державну реєстрацію права власності товариства з обмеженою відповідальністю «Укржитлосервіс» на нерухоме майно - нежитловий будинок (літера К), який знаходиться за адресою: 04119, місто Київ, вулиця Мельникова, 89а (номер реєстраційної справи 000, номер запису 27578971, дата державної реєстрації права власності 20 серпня 2018 року).

Рішенням Київської міської ради №1876/5940 від 11 жовтня 2018 року вулицю Мельникова у місті Києві перейменовано на вулицю Юрія Іллєнко .

Зазначені реєстраційні дії, як вказано у позовній заяві, здійснені на підставі заяви нібито директора товариства з обмеженою відповідальністю «Укржитлоінвест» ОСОБА_4., підпис якого завірено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швецем Р.О. та зареєстровано у реєстрі за №56.

За доводами позивача зазначені дії державного реєстратора є незаконними, протиправними та такими, що підлягають скасуванню, з тих підстав, що заява директора товариства була викладена на звичайному аркуші, а не на спеціальному бланку, підписана не директором товариства, а іншою особою, на ній стоїть підпис не приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швеця Р.О. , а іншої особи.

Крім того, позивач зазначив, що товариство має намір звернутися до Національної поліції України з відповідною заявою про порушення кримінального провадження за ознаками злочину, передбаченого статтями 358, 206-2 Кримінального кодексу України.

Також, позивач наголошує на тому, що станом на 23 січня 2019 року діяла заборона вчинення реєстраційних дій щодо вказаного вище об`єкту нерухомого майна, яка була внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сікуцьким О.А. на підставі заяви директора товариства ОСОБА_4. від 22 січня 2019 року.

У позовній заяві зазначено, що 23 січня 2019 року державним реєстратором Дмитрунцем Л . В. здійснено оскаржувану реєстраційну дію, якою скасовано відкриття розділу по об`єкту нерухомого майна, проте, приймаючи текст заяви від 23 січня 2019 року, яка була подана нібито директором товариства та на підставі якої вчинено реєстраційну дію, зазначалося про скасування реєстрації права власності, а не скасування реєстраційної дії з відкриття розділу щодо нерухомого майна. Такі дії державного реєстратора, за доводами позивача, є грубим порушенням вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Вказані вище обставини стали підставою для звернення позивача до адміністративного суду з відповідною позовною заявою.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 25 березня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 29 березня 2019 року відмовлено у вжитті заходів забезпечення позову.

Відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження у справі 10 квітня 2019 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (Т.1, арк. 51), у встановлений судом строк відзив на адміністративний позов суду не надав, а тому, відповідно до ч. 6 ст. 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Третя особа письмових пояснень на позовну заяву не надала з невідомих суду причин.

Відповідно до ч. 8 ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, (далі - КАС України), при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Розглянувши наявні в матеріалах справи документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Окружний адміністративний суд міста Києва встановив наступне.

Так, у відповідності до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Абзацом 2 пункту 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у цьому Кодексі термін публічно - правовий спір - спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Під суб`єктом владних повноважень розуміється орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно - правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Крім того, пунктами 6, 13 частини 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці; вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами.

Так, позивачем оскаржуються рішення комунального підприємства «СВІТОЧ» міста Києва від 23 січня 2019 року індексний номер рішення 45174807, вчинене державним реєстратором Дмитрунцем Любомиром Васильовичем та скасувати у державному реєстрі майнових прав на нерухоме майно запис про скасування державної реєстрації права власності товариства з обмеженою відповідальністю «УКРЖИТЛОІНВЕСТ» на нерухоме майно - нежитловий будинок (літера «К»), який знаходиться за адресою: 04119, місто Київ, вулиця Юрія Іллєнко, 89а (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 0000, номер запису 27578971, дата державної реєстрації права власності 20 серпня 2018 року) та рішення комунального підприємства «СВІТОЧ» міста Києва від 23 січня 2019 року індексний номер рішення 45174807, номер запису 000, вчинене державним реєстратором Дмитрунцем Любомиром Васильовичем, щодо скасування відкриття розділу у державному реєстрі майнових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомого майна - нежитлового будинку (літера «К»), який знаходиться за адресою: 04119, місто Київ, вулиця Юрія Іллєнко, 89А.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувані рішення державного реєстратора стосуються скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно, зокрема, права власності товариства з обмеженою відповідальністю «Укржитлоінвест» на нежитловий будинок (літера К), який розташовано за адресою: 04119, місто Київ, вулиця Мельникова ( Юрія Іллєнко), будинок 89а та скасування відкриття розділу у державному реєстрі майнових прав на нерухоме майно.

При цьому, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач фактично оспорює припинення його права власності на вказаний вище об`єкт нерухомого майна, вважаючи себе власником цього майна.

Отже, правовідносини, які виникли між сторонами, випливають виключно з правовідносин, пов`язаних з правом власності на об`єкт нерухомого майна, тобто спір між ними виник не у зв`язку із виконанням або невиконанням суб`єктом владних повноважень публічно - владних управлінських функцій, в тому числі, делегованих.

Також доцільно зазначити, що оскільки позивач вбачає у наслідках, які спричинені прийняттям рішень щодо об`єкт нерухомого майна, порушення, пов`язані саме з реалізацією своїх майнових інтересів щодо володіння, користування та розпорядження (права власності) відповідним об`єктом, визнання таких рішень протиправними та їх скасування є способом захисту саме майнових прав та інтересів позивача.

Таким чином, з урахуванням положень діючого законодавства України, суд дійшов висновку, що спір у справі між сторонами виник поза межами публічно-правових правовідносин, а отже віднесений до юрисдикції відповідного господарського суду.

В той же час, слід зазначити, що спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації права має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача щодо вільного володіння, користування та розпорядження спірним майном. Оскільки позивач не був заявником стосовно реєстраційних дій щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за іншими юридичними особами, тобто останні були вчинені за заявами інших осіб, тому такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на рухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства.

Вказана вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 04.04.2018 року у справі № 817/1048/16, від 18.04.2018 року у справі № 804/1001/16 під час розгляду спорів у подібних правовідносинах щодо державної реєстрації прав.

Приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

Спір про скасування рішення, запису щодо державної реєстрації речового права на рухоме, нерухоме майно чи обтяження такого права за іншою особою у Державному реєстрі речових прав на майно є цивільно-правовим. А тому, вирішення таких спорів здійснюється за правилами цивільного або господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.09.2018 року по справі №823/2042/16.

Крім того, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі "Занд проти Австрії" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З аналізу наведених вище норм слідує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від основного принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, а суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини 1 статті 6 вищезгаданої Конвенції.

За таких підстав та з урахуванням того, що спір між сторонами у справі виник не у зв`язку з виконанням або невиконанням відповідачем публічно - владних управлінських функцій та не віднесений до юрисдикції Окружного адміністративного суду міста Києва, суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі.

Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачеві, що останній має право звернутися з вказаним позовом до відповідного суду господарської юрисдикції.

Також, частиною 2 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Керуючись частиною 2 статті 19, пунктом 1 частини 1 статті 238, статтями 239, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, Окружний адміністративний суд міста Києва, -

У Х В А Л И В:

1. Закрити провадження в адміністративній справі № 640/4433/19 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Укржитлоінвест» до державного реєстратора комунального підприємства «СВІТОЧ» міста Києва Дмитрунця Любомира Васильовича, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про визнання протиправними рішень та скасування реєстраційних записів.

2. Роз`яснити товариству з обмеженою відповідальністю «Укржитлоінвест» його право на звернення з вказаними позовними вимогами до відповідного суду господарської юрисдикції.

3. Роз`яснити товариству з обмеженою відповідальністю «Укржитлоінвест», що повторне звернення до Окружного адміністративного суду міста Києва зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

4. Повернути товариству з обмеженою відповідальністю «Укржитлоінвест (03049, місто Київ, вулиця Курська, будинок 4, корпус 1, ) через відповідний орган Державної казначейської служби України судовий збір в сумі 3842,00 грн (три тисячі вісімсот сорок дві гривні 00 копійок), який сплачений через ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на наступні платіжні реквізити: УК у Печерському районі/Печерський район, код отримувача (код ЄДРПОУ) - 38004897, рахунок отримувача - 4021, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО) - 899998, код класифікації доходів бюджету - 22030101, згідно квитанції №0.0..1 від 13 березня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.В. Клочкова