Справа № 9901/196/19
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

27 травня 2019 року

Київ

справа №9901/196/19

адміністративне провадження №П/9901/196/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Берназюка Я.О., Гімона М.М., Мороз Л.Л., Рибачука А.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання протиправним та скасування рішення №451дп-18 від 10 жовтня 2018,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 . (надалі по тексту - позивач) звернувся до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовною заявою, в якій просив визнати протиправним та скасувати рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів (надалі по тексту - відповідач, Комісія) № 451дп-18 від 10 жовтня 2018 року в частині накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 міста Києва ОСОБА_1 та зобов`язати відповідача закрити дисциплінарне провадження в цій частині.

В обґрунтування позовної заяви вказує, що приймаючи спірне рішення, Комісія всупереч вимогам пункту 3 частини шостої статті 48 Закону № 1697-VII в достатній мірі не навела мотиви, з яких прокурора притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено найсуворіше дисциплінарне стягнення. На думку позивача, член Комісії Коваленко А.А. повинен був заявити про самовідвід під час розгляду дисциплінарної справи та утриматись від прийняття рішення за результатами її розгляду, оскільки він ще до прийняття оскаржуваного рішення висловив свою думку про обґрунтованість доводів скарги та наявність підстав для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності і застосування до нього найсуворішого стягнення, що підтверджується складеним ним 05 вересня 2018 року висновком. Також позивач вказав, що Комісією при проведенні перевірки та подальшому притягненні ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності порушено строки, визначені Законом України "Про прокуратуру".

Ухвалою Верховного Суду від 22 квітня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів про визнання протиправним та скасування рішення № 451дп-18 від 10 жовтня 2018 року та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві на позовну заяву відповідач просить у задоволенні позовної заяви відмовити в повному обсязі. Вказує, що при прийнятті рішення про накладення дисциплінарного стягнення на прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 м. Києва ОСОБА_1 комісія діяла на підставі, в межах та у спосіб, передбачений Законом України "Про прокуратуру".

Відповіді на відзив позивачем до суду не подано.

Позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, з огляду на таке.

У ході розгляду справи судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 в органах прокуратури працює з вересня 2009 року. Наказом виконувача обов`язків прокурора міста Києва від 14 грудня 2015 року № 4198-к призначений на посаду прокурора Київської місцевої прокуратури № 4.

До Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів 19 червня 2018 року надійшла дисциплінарна скарга прокурора міста Києва Говди Р.М. про вчинення дисциплінарного проступку першим заступником керівника Київської місцевої прокуратури № 4 міста Києва ОСОБА_4, прокурорами цієї ж прокуратури ОСОБА_1. та ОСОБА_5.

Для вирішення питання про відкриття дисциплінарного провадження автоматизованою системою цього ж дня вказану скаргу розподілено за членом Комісії Коваленком А.А. , яким 10 липня 2018 року прийнято рішення про відкриття дисциплінарного провадження № 11/2/4-1072дс-203дп-18.

Рішенням Комісії від 18 липня 2018 року № 310дп-18 строк проведення перевірки відомостей щодо наявності підстав для притягнення прокурорів до дисциплінарної відповідальності продовжено на один місяць.

За результатами перевірки членом Комісії Коваленком А.А. 05 вересня 2018 року складено висновок про відсутність дисциплінарного проступку у діях ОСОБА_4 та наявність дисциплінарного проступку у діях ОСОБА_5 і ОСОБА_1 .

Рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів № 451дп-18 від 10 жовтня 2018 року притягнуто прокурора Київської місцевої прокуратури № 4 міста Києва ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього дисциплінарне стягнення у виді звільнення з посади в органах прокуратури.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Порядок дисциплінарного провадження щодо прокурора врегульовано Законом № 1697-VII.

Відповідно до частин першої та другої статті 45 вказаного Закону дисциплінарне провадження - це процедура розгляду Комісією дисциплінарної скарги, у якій містяться відомості про вчинення прокурором дисциплінарного проступку. Право на звернення до Комісії з дисциплінарною скаргою про вчинення прокурором дисциплінарного проступку має кожен, кому відомі такі факти.

Дисциплінарне провадження включає: 1) відкриття дисциплінарного провадження; 2) проведення перевірки дисциплінарної скарги; 3) розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора; 4) прийняття рішення у дисциплінарному провадженні стосовно прокурора; 5) оскарження рішення, прийнятого за результатами дисциплінарного провадження; 6) застосування до прокурора дисциплінарного стягнення.

Згідно із частиною першою статті 43 Закону № 1697-VII прокурора може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності у порядку дисциплінарного провадження з таких підстав: 1) невиконання чи неналежне виконання службових обов`язків; 2) необґрунтоване зволікання з розглядом звернення; 3) розголошення таємниці, що охороняється законом, яка стала відомою прокуророві під час виконання повноважень; 4) порушення встановленого законом порядку подання декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру; 5) вчинення дій, що порочать звання прокурора і можуть викликати сумнів у його об`єктивності, неупередженості та незалежності, у чесності та непідкупності органів прокуратури; 6) систематичне (два і більше разів протягом одного року) або одноразове грубе порушення правил прокурорської етики; 7) порушення правил внутрішнього службового розпорядку; 8) втручання чи будь-який інший вплив прокурора у випадках чи порядку, не передбачених законодавством, у службову діяльність іншого прокурора, службових, посадових осіб чи суддів, у тому числі шляхом публічних висловлювань стосовно їх рішень, дій чи бездіяльності, за відсутності при цьому ознак адміністративного чи кримінального правопорушення; 9) публічне висловлювання, яке є порушенням презумпції невинуватості.

Відповідно до частин четвертої та десятої статті 46 цього Закону після відкриття дисциплінарного провадження член Комісії проводить перевірку в межах обставин, повідомлених у дисциплінарній скарзі. У разі виявлення під час перевірки інших обставин, що можуть бути підставою для притягнення прокурора до дисциплінарної відповідальності, інформація про це включається у висновок члена Комісії за результатами перевірки. Член Комісії за результатами перевірки готує висновок, який повинен містити інформацію про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора та виклад обставин, якими це підтверджується.

Частиною п`ятою статті 47 Закону № 1697-VII визначено, що розгляд висновку про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора відбувається на засадах змагальності. На засіданні Комісії заслуховуються пояснення члена Комісії, який проводив перевірку, пояснення прокурора, стосовно якого здійснюється дисциплінарне провадження, та/або його представника і в разі необхідності інших осіб.

Рішення в дисциплінарному провадженні Комісія приймає більшістю голосів від свого загального складу (частина перша статті 48 Закону № 1697-VII).

При прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні враховуються характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення (частина третя вказаної статті).

Відповідно до частини першої статті 49 Закону № 1697-VII на прокурора можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення: догана; заборона на строк до одного року на переведення до органу прокуратури вищого рівня чи на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду (крім Генерального прокурора); звільнення з посади в органах прокуратури.

Верховний Суд звертає увагу на те, що визначальним у вирішенні цього спору є встановлення обставин щодо наявності в діях позивача ознак дисциплінарного проступку.

У ході дисциплінарного провадження Комісією встановлено, що відповідно до наказів керівників прокуратури Дніпровського району міста Києва від 16 вересня 2014 року № 47ш, 14 листопада 2014 року № 60ш, 17 лютого 2015 року № 7ш, 20 березня 2015 року № 9ш, 23 березня 2015 року № 10, 31 березня 2015 року № 11ш, 20 квітня 2015 року № 22ш, 01 липня 2015 року № 28ш, 25 серпня 2015 року № 41, 23 листопада 2015 року № 51ш, а також наказів керівника Київської місцевої прокуратури № 4 від 15 грудня 2015 року № 12ш, 11 січня 2016 року № 1, 15 лютого 2016 року № 15ш, 19 квітня 2016 року № 29, 27 травня 2016 року № 34, 13 вересня 2016 року № 58, 02 листопада 2016 року № 68, 05 травня 2017 року № 1, 30 січня 2017 року № 8, 30 березня 2017 року № 16, 07 серпня 2017 року № 37 про розподіл обов`язків між працівниками зазначених прокуратур на прокурора ОСОБА_1 покладено обов`язок щодо здійснення процесуального керівництва у кримінальних провадженнях.

Однак, ОСОБА_1 , працюючи на посаді прокурора Дніпровського району міста Києва, а з 15 грудня 2015 року - прокурора Київської місцевої прокуратури № 4, у період з 30 серпня 2014 року по 27 червня 2017 року вніс до ЄРДР неправдиві відомості у 31 кримінальному провадженні щодо направлення у них обвинувальних актів до суду.

Насправді, незважаючи на завершення досудового розслідування, відкриття сторонам матеріалів кримінальних проваджень, на час внесення ОСОБА_1 . відомостей до ЄРДР про результати досудового розслідування обвинувальні акти у цих кримінальних провадженнях до суду передані не були.

Упродовж тривалого часу (від 2 місяців до 3-х років) у цих провадженнях не вчинялось жодної з передбачених частиною другою статті 283 КПК України дій. Наведені терміни не відповідають жодному з критеріїв розумності.

Лише після виявлення цих порушень у результаті проведеної у вересні - листопаді 2017 року перевірки прокуратурою міста Києва, у період з 29 листопада 2017 року по 15 грудня 2017 року ОСОБА_1 передав до суду обвинувальні акти у 27-ми кримінальних провадженнях.

В одному провадженні ОСОБА_1. обвинувальний акт передав до суду 03 травня 2017 pоку до перевірки прокуратурою міста, однак через 2 місяці 18 днів після внесення до ЄРДР неправдивих відомостей про результати розслідування.

Ще у 2 провадженнях обвинувальні акти не передано до суду на час направлення дисциплінарної скарги через невстановлення місцезнаходження підозрюваних і, відповідно, невручення їм копій актів з реєстрами матеріалів досудових розслідувань.

Місцезнаходження матеріалів одного кримінального провадження, яке отримав ОСОБА_1 , Комісією не встановлено.

Відповідно до пунктів 2, 10 частини першої статті 3 Закону № 1697-VII діяльність прокуратури ґрунтується на засадах законності, справедливості, неупередженості, об`єктивності та неухильного дотримання вимог професійної етики та поведінки.

Частиною четвертою статті 19 цього Закону передбачено обов`язок прокурора діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, дотримуватись правил прокурорської етики, зокрема, не допускати поведінки, яка дискредитує його як представника прокуратури та може зашкодити авторитету прокуратури.

Згідно з положеннями статті п`ятої Кодексу професійної етики та поведінки прокурорів, затвердженого всеукраїнською конференцією прокурорів 27 квітня 2017 року, професійна діяльність прокурора має ґрунтуватися на неухильному дотриманні конституційних принципів верховенства права та законності.

Положення статті 11 цього Кодексу зобов`язують прокурора постійно дбати про свою компетентність, професійну честь і гідність. Своєю доброчесністю, принциповістю, компетентністю, неупередженістю та сумлінним виконанням службових обов`язків сприяти підвищенню авторитету прокуратури та зміцненню довіри громадян до неї.

У свою чергу, у статті 28 КПК України закріплено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

При цьому положеннями частини 2 цієї статті забезпечення проведення досудового розслідування у розумні строки покладено саме на прокурора.

Комісією вірно вказано, що своєю бездіяльністю, яка виразилася у непередачі до суду обвинувальних актів у кримінальних провадженнях, в яких завершено досудове розслідування, ОСОБА_1 порушив вимоги статей 28 та 283 КПК України, відповідно до яких процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Крім того, прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.

Також відповідачем вірно вказано, що позивачем порушено вимоги пунктів 1.3, 4 наказу Генерального прокурора України «Про організацію діяльності прокурора у кримінальному провадженні» від 19 грудня 2012 року № 4 гн, а саме - не забезпечено швидке, всебічне, повне та неупереджене розслідування кримінальних правопорушень та виконання вимог закону щодо додержання розумних строків досудового розслідування.

Колегія суддів погоджується з висновком відповідача щодо того, що вказаними діями ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, передбачений пунктом 1 частини першої статті 43 Закону № 1697-VII, тобто, допустив неналежне виконання службових обов`язків.

Як вбачається з оскаржуваного рішення, при прийнятті рішення у дисциплінарному провадженні щодо виду дисциплінарного стягнення щодо позивача Комісією , з огляду на вимоги частини третьої статті 48 Закону № 1697-VII, враховано характер проступку, його наслідки, особа прокурора, ступінь його вини, обставини, що впливають на обрання виду дисциплінарного стягнення. Визначаючи вид стягнення, Комісія також врахувала умисний характер вчиненого проступку, а також те, що він підриває авторитет самого прокурора, органів прокуратури, так і держави в цілому, тому числі при здійсненні нагляду за дотриманням законів під час проведення досудового розслідування.

Крім того, відповідачем взято до уваги той факт, що Комісії 19 червня 2018 року прийнято рішення № 261дп-18 про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та накладено на нього стягнення у виді заборони строком на шість місяців на переведення до органу прокуратури вищого рівня та на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, що додатково характеризує його особу.

Таким чином, в оспорюваному рішенні наведено мотиви, з яких прокурора притягнуто до дисциплінарної відповідальності та обгрунтовано накладено найсуворіше дисциплінарне стягнення.

Безпідставними також є покликання позивача стосовно того, що дисциплінарне стягнення, накладене Комісією 19 червня 2018 p., застосовано вже після закінчення перевірки фактів, які покладені в основу оскаржуваного висновку від 5 жовтня 2018 року, оскільки на момент винесення оскаржуваного рішення Комісії від 10 жовтня 2018 р. №451дп-18, дисциплінарне стягнення у виді заборони строком на шість місяців на переведення до органу прокуратури вищого рівня та на призначення на вищу посаду в органі прокуратури, в якому прокурор обіймає посаду, накладене рішенням Комісії від 19 червня 2018 p. № 261дп-18, вже було застосовано.

Щодо доводів позивача про недотримання Комісією принципу безсторонності, оскільки, як вбачається з оскаржуваного рішення, в його ухваленні брав участь Коваленко А.А. , який готував висновок про наявність дисциплінарного проступку в діях ОСОБА_1 , слід вказати наступне.

Відповідно до пунктів 56, 57 Положення про порядок роботи Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів, під час обговорення питання та прийняття рішення у місці голосування можуть перебувати лише члени Комісії. Член Комісії, який проводив перевірку та готував висновок про наявність чи відсутність дисциплінарного проступку прокурора, не має права брати участі у голосуванні при прийнятті рішення за результатами розгляду зазначеного висновку та бути присутнім під час проведення такого голосування.

Судом встановлено, що член Комісії Коваленко А.А. , який проводив перевірку за дисциплінарною скаргою, не брав участі у голосуванні при прийнятті рішення, оскільки не видалявся до окремої кімнати з іншими членами Комісії під час голосування, що підтверджується витягом з протоколу засідання Комісії № 55 від 10 жовтня 2018 pоку та відеозаписом засідання.

Суд не погоджується з твердження позивача, що рішення відповідача не відповідає вимогам частини четвертої статті 48 Закону №1697-VII, в якій зазначено про те, що рішення про накладення на прокурора дисциплінарного стягнення може бути прийнято не пізніше ніж, через рік із дня вчинення проступку.

Суд вважає обґрунтованими доводи відповідача, що вчинене позивачем порушення було триваючим. Так, триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, яке припиняються, або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Таким чином, непередача обвинувальних актів до суду ОСОБА_1 у кримінальних провадженнях, у яких завершено досудове розслідування, є триваючим правопорушенням, оскільки в цьому випадку особа перебувала в безперервному стані протиправної бездіяльності через невиконання своїх обов`язків.

Не дають приводів для визнання протиправним рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії прокурорів також інші, зазначені у позовній заяві, аргументи позивача, позаяк вони не применшують і не змінюють основних правових висновків та мотивів останнього.

Суд, також, звертає увагу на те, що здійснюючи судочинство Європейський суд з прав людини в рішенні від 18 липня 2006 р. у справі «Проніна проти України» зазначив, що за змістом пункту 1 статті 6 Конвенції суди зобов`язані обґрунтувати свої рішення, проте це не може сприйматись як вимога давати детальну відповідь на кожен довод. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру ухвалюваного рішення (CASE OF Svetlana Vladimirovna PRONINA against Ukraine (Application no. 63566/00)).

Враховуючи викладене вище, Верховний Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 262, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) до Кваліфікаційно-дисципллінарної комісії прокурорів (, місцезнаходження: вул. Мельникова, 81-б, 04050) про визнання протиправним та скасування рішення №451дп-18 від 10 жовтня 2018.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик,

Я.О. Берназюк,

М.М. Гімон,

Л.Л. Мороз,

А.І. Рибачук,

Судді Верховного Суду