Справа № 440/3809/18
Суддя: Лях О.П.
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 р.Справа № 440/3809/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Лях О.П.,

Суддів: Бегунца А.О. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Жданюк Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Міністерства внутрішніх справ України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 (повний текст складено 02.01.2019, головуючий суддя І інстанції Головко А.Б., м.Полтава) по справі № 440/3809/18 за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування відмови у виплаті одноразової грошової допомоги та стягнення одноразової грошової допомоги,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, в якому просив:

- визнати протиправними та скасувати відмови у виплаті одноразової грошової допомоги, які викладені у листі Департаменту фінансово-облікової політики МВС України від 20.03.2018 № 15/2-955 та у листі Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 28.03.2018 № 4/2192;

- визнати протиправним та скасувати висновок Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 23.02.2018;

- стягнути одноразову грошову допомогу.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 частково задоволено адміністративний позов ОСОБА_1 :

- визнано протиправною відмову Міністерства внутрішніх справ України у призначенні грошової допомоги ОСОБА_1 , оформлену листом Департаменту фінансово-облікової політики МВС України від 20.03.2018 № 15/2-955;

- зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали за заявою ОСОБА_1 від 09.01.2018 вх. № Т-1082 про виплату одноразової грошової допомоги з урахуванням висновків суду;

- в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із даним рішенням суду першої інстанції в частині задоволення адміністративного позову, відповідач - Міністерство внутрішніх справ України - подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні адміністративного позову.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги Міністерством внутрішніх справ України наголошено на тому, що ОСОБА_1 пропущено трирічний строк звернення із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому наголошено на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог.

В частині відмови у задоволенні позовних вимог, рішення суду першої інстанції учасниками справи не оскаржується.

Заслухавши доповідь судді-доповідача стосовно обставин, необхідних для прийняття рішення судом апеляційної інстанції, дослідивши матеріали справи, перевіривши і обговоривши доводи апеляційної скарги, правильність правової оцінки обставин справи та застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як свідчать матеріали справи, ОСОБА_1 проходив службу в органах внутрішніх справ з 01.10.1987 по 16.04.2014 та 18.04.2014 був звільнений з органів внутрішніх справ за віком в запас, у зв`язку з чим є пенсіонером органів внутрішніх справ.

06.06.2014 УМВС України в Полтавській області проведено комісійне службове розслідування та складено висновок службового розслідування нещасного випадку, що стався з підполковником ОСОБА_1 , колишнім начальником Машівського РВ УМВС України в Полтавській області (на момент отримання травми: оперуповноважений ВКР ВВС Новосанжарського району), згідно якого підтверджено отримання травми в період проходження служби при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю; акт про нещасний випадок №31 (форма Н-1) від 06.06.2014 та акт розслідування нещасного випадку що стався 18.10.1992 близько 20:00, УМВС України в Полтавській області від 06.06.2014 (форма Н-5*).

На підставі акту Н-1 №31 від 06.06.2014 та акту №2114 огляду МСЕК визначено ступінь втрати професійної працездатності у відсотках, а саме 70 %, травма пов`язана з виконанням службових обов`язків. пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, громадської безпеки, у боротьбі зі злочинністю.

Згідно виписки з акту огляду МСЕК до довідки серії АВ № 0481334 від 04.12.2014 ОСОБА_1 04.12.2014 встановлено ІІ групу інвалідності та відповідний ступінь втрати працездатності з 25.11.2014 внаслідок травми отриманої під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю. Дана група інвалідності встановлена до 01.12.2015.

12.11.2015 згідно довідки МСЕК №0482997 встановлена друга група інвалідності з 03.11.2015 до листопада 2018 року.

У зв`язку із встановленням інвалідності, на початку 2015 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про призначення та виплату одноразової грошової допомоги., проте у призначенні та виплаті такої допомоги позивачу було відмовлено.

06 квітня 2015 року позивач звернувся до УМВС в Полтавській області з проханням роз`яснити причини відмови у виплаті такої допомоги.

Листом УМВС в Полтавській області від 26.05.2015 №1/7-Т-195 ОСОБА_1 повідомлено, що через виявлені розбіжності у документах про обставини отримання ним тілесних ушкоджень в період проходження служби проведено комісійне службове розслідування.

Так, за результатами проведеного УМВС України в Полтавській області такого службового розслідування висновок розслідування нещасного випадку від 06.06.2014, акт про нещасний випадок №31 (форма Н-1) від 06.06.2014 та акт розслідування нещасного випадку що стався 18.10.1992 близько 20: 00 , від 06.06.2014 (форма Н-5*) - скасовані.

З урахуванням зазначеного, УМВС України в Полтавській області було проведено повторне службове розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 18.10.1992, за результатами якого складено акт розслідування нещасного випадку від 23.06.2015 (форма Н-5*) та акт УМВС України в Полтавській області №37 від 23.06.2015 про нещасний випадок невиробничого характеру (форми НТ*). Даними актами встановлено, що нещасний випадок стався із ОСОБА_1 у період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Колегія суддів звертає увагу, що ОСОБА_1 оскаржив у судовому порядку правомірність видання акту за формою Н-5* від 23.06.2015 та акту за формою НТ* УМВС України в Полтавській області №37 від 23.06.2015.

Так, постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 04.08.2015, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2015, у справі № 816/2657/15, визнано протиправними та скасовано акт за формою Н-5* від 23.06.2015 та акт за формою НТ* УМВС України в Полтавській області №37 від 23.06.2015.

В подальшому ОСОБА_1 повторно звернувся до відповідача із заявою про виплату одноразової грошової допомоги.

Листом Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку УМВС України в Полтавській області від 18.01.2016 № 4/ 119 позивача повідомлено про повернення матеріалів на виплату одноразової грошової допомоги у разі інвалідності працівників міліції, оскільки висновок службового розслідування від 25.05.2015 (яким були скасовані акти та висновок розслідування 2014 року) судом не скасований, а тому є чинним.

Не погоджуючись із даною відмовою, позивачем оскаржено в судовому порядку висновок службового розслідування Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавської області від 25.05.2015, яким скасовано висновок від 06.06.2014 та складені за його результатами Акти форми Н-1 за № 31 Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 06.06.2014 про нещасний випадок та форми Н-5 розслідування нещасного випадку.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду по справі №816/699/16 від 27.07.2016, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.09.2016, визнано протиправним та скасовано зазначений висновок службового розслідування Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області та зобов`язано відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги.

У зв`язку із цим позивачем подано заяву про виплату одноразової грошової допомоги від 31.10.2016.

Листом УМВС України в Полтавській області за вих. № 4/1438 від 02.12.2016 повідомлено про направлення запиту до УКЗ ГУНП України в Полтавській області для уточнення, який саме висновок службового розслідування вважати дійсним від 06.06.2014 чи від 25.05.2015 нещасного випадку, що стався з позивачем 18.10.1992, на що отримали відповідь, що ліквідаційною комісією УМВС прийнято рішення щодо призначення та проведення службового розслідування по вказаному випадку повторно.

Листом УМВС України в Полтавській області за вих. Nо17/115/31/02-17 від 05.01.2017 позивача було повідомлено про закінчення повторного розслідування нещасного випадку, який трапився 18.10.1992, та направлено акти розслідування нещасного випадку за формою Н-5*, НТ* від 04.01.2017.

За результатами даного повторного розслідування комісією було зроблено висновок, що нещасний випадок стався в період проходження служби і не пов`язаний з виконанням службових обов`язків.

Окрім цього, листом УМВС України в Полтавській області від 24.01.2017 № 4/Т-2 відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги з огляду на відсутність правових підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги.

Не погоджуючись із даним висновком 28.03.2017 позивач звернувся до суду із позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області про визнання протиправними та скасування рішень і стягнення одноразової допомоги.

Постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.09.2017, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 02.11.2017, по справі №816/436/17 позов було задоволено частково, визнано протиправними та скасовано: постанову військово-лікарської комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 03.07.2015 № 15/12; висновок службового розслідування, затверджений головою ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області Захарченком Д.А. 05.12.2016, який прийнято стосовно розслідування випадку, що стався з ОСОБА_1 ; акт № 1 про нещасний випадок невиробничого характеру, затверджений головою ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області Захарченком Д.А. 04.01.2017, за формою НТ*, який складено за результатами проведення Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області, за формою Н-5* від 04.01.2017, який складено за результатами проведення службового розслідування нещасного випадку, що стався 18.10.1992 з ОСОБА_1 ; відмову Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській облає у виплаті одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , яка викладена в листі від 24.01.2017 № 4/Т-2.

В подальшому, у зв`язку з невиконанням постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 11.09.2017 по справі №816/436/17, позивачем 20.11.2017 на адресу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області та на адресу Ліквідаційної комісії Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області направлено заяву з вимогою виконати відповідне судове рішення шляхом направлення висновку до Міністерства внутрішніх справ України щодо призначення та подальшої виплати одноразової грошової допомоги.

05.01.2018 ОСОБА_1 подано до голови Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області Захарченка Д.А . заяву (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги від 05.01.2018 (вх. № Т-1082 від 09.01.2018) у зв`язку з отриманням другої групи інвалідності, пов`язаної з виконанням службових обов`язків пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, безпеки, у боротьбі зі злочинністю відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (а.с.105).

23.02.2018 УМВС України в Полтавській області складено висновок про призначення одноразової грошової допомоги в разі поранення або встановлення групи інвалідності згідно із Законом України від 20 грудня 1990 року №565-ХІІ "Про міліцію".

Згідно із даним висновком УМВС України в Полтавській області від 23.02.2018 про призначення одноразової грошової допомоги в разі поранення або встановлення інвалідності згідно із Законом України "Про міліцію" від 20.12.1990 № 565-ХІІ ОСОБА_1 має право на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із подією, що сталася під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі зі злочинністю. Розмір такої допомоги визначено з урахуванням грошового забезпечення ОСОБА_1 з дня встановлення втрати працездатності позивача, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії, а саме 25.11.2014. Так, розмір грошового забезпечення позивача на момент встановлення інвалідності 25.11.2014 становив 1862,00 грн., в тому числі: посадовий оклад 1200,00 грн., оклад за спеціальним званням 130,00 грн., відсоткова надбавка за вислугу років (40%) 532,00 грн., розмір одноразової грошової допомоги становить 89376,00 грн. (зв.б.а.с.101)

Вказаний висновок УМВС України в Полтавській області від 23.02.2018 разом із іншими документами на виплату одноразової грошової допомоги направлено на затвердження на ім`я директора Департаменту фінансово-облікової політики МВС України.

Листом від 20.03.2018 № 15/2-955 Департаменту фінансово-облікової політики МВС України матеріали ОСОБА_1 з питань призначення одноразової грошової допомоги повернуто до Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області, у зв`язку із тим, що з дати первинного огляду МСЕК пройшло більше 3 років, за умовами пункту 7 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, не дає йому права на отримання такої допомоги (а.с.99).

Листом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Полтавській області від 28.03.2018 за вих. № 4/2192 ОСОБА_1 повідомлено, що матеріали на виплату одноразової грошової допомоги були надіслані на розгляд до Департаменту фінансово-облікової політики МВС України та повернуті у зв`язку з невідповідністю вимогам законодавства, зокрема, відсутністю права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку із пропуском строку для подачі вимоги про виплату вищевказаної одноразової грошової допомоги (а.с.100).

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що посилання відповідача на пропущення трирічного строку на пред`явлення вимоги щодо виплати одноразової грошової допомоги є безпідставним, оскільки дія висновку службового розслідування нещасного випадку від 06.06.2014 та складених на підставі нього акту про нещасний випадок № 31 (форма Н-1) від 06.06.2014 та акту розслідування нещасного випадку, що стався 18.10.1992, УМВС України в Полтавській області в 06.06.2014 (форма Н-5*) відновили свою дію тільки після набрання законної сили постанови Полтавського окружного адміністративного суду від 11.09.2017, тобто 02.11.2017.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції вказав, що

УМВС України в Полтавській області уповноважене лише на зібрання відповідного пакету документів та складення висновку про виплату одноразової грошової допомоги з подальшим надісланням його на адресу МВС України для затвердження. При цьому, затвердження такого висновку є дискреційним повноваженням МВС України.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи оскарження Міністерством внутрішніх справ України рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 лише в частині задоволення позовних вимог та відсутність доводів учасників справи про незгоду із рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , судом апеляційної інстанції справа переглядається саме в межах доводів та вимог апеляційної скарги Міністерства внутрішніх справ України.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 18.04.2014 був звільнений з органів внутрішніх справ. З 25.11.2014 ОСОБА_1 вперше встановлено ІІ групу інвалідності та відповідний ступінь втрати працездатності внаслідок травми отриманої під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю.

Вперше позивач звернувся до УМВС в Полтавській області щодо виплати одноразової грошової допомоги на початку 2015 року.

Однак, УМВС в Полтавській області було відмовлено ОСОБА_1 у виплаті такої допомоги та скасовано висновок розслідування нещасного випадку від 06.06.2014, акт про нещасний випадок №31 (форма Н-1) від 06.06.2014 та акт розслідування нещасного випадку що стався 18.10.1992 близько 20:00, від 06.06.2014 (форма Н-5*).

В подальшому, позивачем здійснювалось судове оскарження як скасування УМВС в Полтавській області зазначених висновку та актів, так і складення нових висновку та відповідних актів.

За результатами такого судового оскарження дія висновку службового розслідування нещасного випадку від 06.06.2014 та складених на підставі нього акту про нещасний випадок № 31 (форма Н-1) від 06.06.2014 та акту розслідування нещасного випадку, що стався 18.10.1992, УМВС України в Полтавській області в 06.06.2014 (форма Н-5*) відновили свою дію лише після набрання законної сили 02.11.2017 постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 11.09.2017.

05.01.2018 ОСОБА_1 знову подав до голови Ліквідаційної комісії УМВС України в Полтавській області заяву (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з отриманням другої групи інвалідності, пов`язаної з виконанням службових обов`язків пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку, безпеки, у боротьбі зі злочинністю відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850.

Колегія суддів звертає увагу, що станом на час звернення 05.01.2018 позивачем до УМВС в Полтавській області щодо виплати одноразової грошової допомоги чинними були норми Закону України «Про Національну поліцію».

При цьому слід враховувати, що позивача було звільнено з органів внутрішніх справ 18.04.2014, тобто до набрання чинності положеннями Закону України «Про Національну поліцію».

Відповідно до пункту 15 розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції, станом на 05.01.2018) за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Так, згідно з ч.6 ст.23 Закону України «Про міліцію» (в редакції чинній на час встановлення позивачу інвалідності, тобто станом на 25.11.2014) у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Колегія суддів звертає увагу, що станом на 05.01.2018 порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції були затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 № 850 (далі - Порядок №850).

Відповідно до п.2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги є у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 вперше встановлено ІІ групу інвалідності та відповідний ступінь втрати працездатності з 25.11.2014.

Положеннями пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 встановлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13 лютого 2015 року № 208-VIII "Про внесення змін до статті 23 Закону України "Про міліцію" щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції'' мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 р. № 707".

Таким чином, порядок та умови призначення одноразової грошової допомоги в спірних правовідносинах визначені саме нормами Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 2007 року № 707 (далі - Порядок № 707).

Згідно із пп.2 п.1 Порядку № 707 одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у розмірі чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам ІІ групи.

Положеннями пункту 3 Порядку № 707 встановлено, що розмір грошової допомоги визначається відповідно до грошового забезпечення за останньою посадою, яку поранення (контузії, травми або каліцтва), установлення інвалідності.

До грошового забезпечення, виходячи з якого здійснюється розрахунок грошової допомоги працівнику міліції, включається посадовий оклад, оклад за спеціальним званням, відсоткова надбавка за вислугу років та щомісячна надбавка в розмірі 100 відсотків грошового забезпечення (окладів грошового забезпечення та надбавки за вислугу років) згідно із законодавством.

Відповідно до п.7 Порядку №707 орган внутрішніх справ, орган державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, подає МВС та ДПА у семиденний строк з дня реєстрації документів висновок щодо можливості проведення грошової допомоги разом з документами, зазначеними у пунктах 4 і 5 цього Порядку, копією висновку службового розслідування за фактом поранення (контузії, травми або каліцтва) такого працівника, установлення групи інвалідності чи загибелі (смерті).

МВС та ДПА у десятиденний строк приймає рішення про призначення виплати і надсилає його разом із документами, зазначеними у пунктах 4 і 5, органу внутрішніх справ, органу державної податкової служби, у якому проходив службу працівник міліції, податкової міліції, для проведення виплати.

Працівник міліції, податкової міліції, у разі його загибелі (смерті) члени його сім`ї, а в разі їх відсутності - його батьки та утриманці можуть пред`явити МВС та ДПА вимоги щодо виплати грошової допомоги протягом трьох років з дня настання події, що дає право на отримання такої допомоги.

Із змісту наведених норм слідує, що працівник міліції має право пред`явити МВС вимоги щодо виплати грошової допомоги протягом трьох років з дня настання події, що дає право на отримання такої допомоги.

Колегія суддів зазначає, що з урахуванням обставин даної справи звернення позивачем 05.01.2018 до УМВС в Полтавській області щодо виплати одноразової грошової допомоги відбулось без порушення трирічного строку, оскільки 25.11.2014 позивачу було вперше встановлено ІІ групу інвалідності, а вже з 09.07.2015 року почався тривалий процес судового оскарження позивачем дій, висновків та актів УМВС в Полтавській області стосовно підтвердження наявності підстав у позивача на встановлення йому інвалідності. При цьому таке судове оскарження остаточно закінчилося набранням 02.11.2017 законної сили відповідним судовим рішенням Полтавського окружного адміністративного суду.

З огляду на такі обставини, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що у відповідачів не було правових підстав для відмови у призначенні позивачу спірної допомоги.

Щодо зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України повторно розглянути матеріали за заявою ОСОБА_1 від 09.01.2018 вх. № Т-1082 про виплату одноразової грошової допомоги з урахуванням висновків суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом № 475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

В той же час слід враховувати, що поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною.

При цьому, з огляду на положення Кодексу адміністративного судочинства України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Беручи до уваги вищевказане, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Згідно з п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .

Однак, згідно з п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, що є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Враховуючи вищевказане та керуючись ст.ст.2, 229, 241, 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 327-329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 по справі № 440/3809/18 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 по справі № 440/3809/18 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 28 травня 2019 року.

Головуючий суддя (підпис)О.П. Лях
Судді(підпис) (підпис) А.О. Бегунц А.М. Григоров