Справа № 460/954/19
Суддя: Комшелюк Т.О.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2019 року м. Рівне №460/954/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Комшелюк Т.О., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Рівненського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача, Рівненське об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області, про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату призначеної позивачу пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні на одну застраховану особу за 2016-2017 роки, з 01.08.2018. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 12.01.2009 позивачу була призначена пенсія по інвалідності ІІІ групи, а з 20.11.2012 переведено на пенсію за віком. В обох випадках розмір пенсії позивача обчислювався, зокрема, з урахуванням заробітної плати за період з 01.01.1992 по 31.12.1996 на підставі довідки Центральної міської лікарні від 21.01.2009 № 1. За наслідками проведеної відповідачем позапланової перевірки достовірності документів про заробітну плату наданих для призначення (перерахунку) пенсії згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Центральною міською лікарнею за період з січня 1992 року по грудень 1996 року була видана нова довідка про розмір заробітної плати позивача для обчислення пенсії від 25.04.2018 № 01/01-207.03. В подальшому, на підставі вказаної довідки відповідачем бу проведений перерахунок пенсії позивача із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015, 2016 роки. З такими діями відповідача позивач не погоджується, оскільки, на його думку, на підставі оновленої довідки від 25.04.2018 № 01/01-207.03 фактично відбулося нове нарахування пенсії за віком з 01.08.2018, а не її перерахунок. При цьому, в силу вимог статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тимчасово з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки. З огляду на вказане, позивач просив позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог. На обґрунтування своїх заперечень зазначив, що дійсно з 12.01.2009 позивачу була призначена пенсія по інвалідності ІІІ групи, а з 20.11.2012 переведено на пенсію за віком. Відповідач вказує, що на підставі направлення від 11.04.2018 № 1376/10, виданого Головним управлінням Пенсійного фонду України в Рівненській області, посадовими особами відповідача проведена позапланова перевірка достовірності довідки про заробітну плату, наданої для призначення пенсії, від 21.01.2009 № 1 за період роботи Позивача у Центральній міській лікарні з січня 1992 року по грудень 1996 року. За результатами проведеної перевірки встановлено, що у вказаній довідці за період з 01.01.1992 по 31.12.1996 невірно відображена грошова одиниця. Після проведеної перевірки Центральною міською лікарнею видана нова довідка про заробітну плату від 25.04.2018 № 01/01-207.03, у зв`язку з чим відповідачем був перерахований розмір пенсійної виплати позивача з 01.08.2018. Вимогу позивача про здійснення перерахунку пенсії з 01.08.2018 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) по Україні на одну застраховану особу за 2016-2017 роки відповідач вважає безпідставною, оскільки на виконання пункту 4-3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 01.10.2017 пенсію позивача було перераховано із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки (тобто, в сумі 3764,40 грн) із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %, а з 01.08.2018 проведено перерахунок пенсії із застосуванням вказаних показників, а також заробітної плати за період з 01.01.1992 по 31.12.1996, визначеної у довідці Центральної міської лікарні від 25.04.2018 № 01/01-207.03. При цьому, відповідач наголосив, що пенсію за віком позивачу було призначено ще у 2012 році згідно з поданою ним заявою, тому підстави для застосування положень статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які визначають порядок обчислення пенсії при її первісному призначенні, відсутні. Таким чином, відповідач стверджує, що в спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, на підставі та у спосіб, що визначенні чинним законодавством та Конституцією України, у зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позовних вимог повністю.

22.04.2019 позовна заява надійшла до суду.

Ухвалою суду від 26.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

24.05.2019 позивач подав до суду відповідь на відзив, однак суд не враховує її при вирішенні даної справи, позаяк, за приписами ч.3 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у вказаній категорії справах заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд виходить з наступного.

Судом встановлено, що з 12.01.2009 позивачу була призначена пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (ІІІ група) на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Вказане визнається учасниками справи згідно зі змістом заяв по суті.

З 20.11.2012 позивачу призначена пенсія за віком на умовах Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується наявною в матеріалах справи копією розпорядження від 29.11.2012 № 810438 (а.с. 45).

13.04.2018 посадовими особами відповідача проведена позапланова перевірка достовірності довідки про заробітну плату для обчислення пенсії від 21.01.2009 № 1, виданої на ім`я позивача за період роботи в Центральній міській лікарні з січня 1992 року по грудень 1996. З наданих для перевірки документів було встановлено, що дані, зазначені в довідці Центральної міської лікарні від 21.01.2009 № 1, не відповідають даним у первинних документах, а саме: невірно відображена грошова одиниця. При цьому, страхові внески нараховувались та утримувались, у зв`язку з чим рекомендовано видати нову довідку. За наслідками проведення вказаної перевірки був складений акт від 13.04.2018 (а.с. 36).

25.04.2018 Центральною міською лікарнею позивачу видано довідку № 01/01-207.03 про заробітну плату за період з січня 1992 року по грудень 1996 року (а.с. 35).

В липні 2018 року відповідачем проведені перерахунки пенсії позивача з врахуванням заробітної плати, зазначеної в довідці Центральної міської лікарні від 25.04.2018 № 01/01-207.03, а саме:

- з 12.01.2009 перераховано пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання;

- з 20.11.2012 перераховано пенсію за віком;

- з 01.10.2017 перераховано пенсію за віком згідно з пунктом 4-3 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується копіями розпоряджень, наявними в матеріалах справи (а.с. 46-63).

На письмове звернення позивача, відповідач листом від вересня 2018 року (день місяця зазначений нечітко) за № 367/10 повідомив про обставини проведення перерахунків його пенсії в липні 2018 року. Також, відповідач зазначив, що такі перерахунки проводилися з врахуванням заробітної плати позивача за період з 01.01.1992 по 31.12.1996 за даними довідки Центральної міської лікарні від 25.04.2018 № 01/01-207.03, а за період з 01.07.2000 по 31.12.2012 - даними, які містять в системі персоніфікованого обліку (а.с. 8, 9).

Також, на звернення позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом від 20.12.2018 за № Б-1106/07.1-59 повідомило, що відповідно до документів, наявних в пенсійній справі, страховий стаж позивача становить 41 рік (зарахований по 15.04.2016), в тому числі 11 років понаднормативного стажу. Коефіцієнт страхового стажу з урахуванням вартості одного року страхового стажу 1% - 0,41000 ((41 рік х 12 місяців ) х 1 /1200)). Пенсію позивача обчислено із вигіднішої заробітної плати за періоди роботи з 01.12.1994 по 30.11.1999 та з 01.07.2000 по 31.10.2012 за даними системи персоніфікованого обліку. Коефіцієнт заробітної плати становить 0,95918. Розмір заробітної плати для обчислення пенсії становить 3610,74 грн (3764,40 грн (середня заробітна плата по країні за 2014-2016 роки) х 0,95918). Основний розмір пенсії за віком при цьому становить 1480,40 грн. (3610,74 грн х 0,41000 (коефіцієнт страхового стажу)). З огляду на вказане, розмір пенсійної виплати позивача складає 1659,84 грн (1480,40 грн (основний розмір пенсії за віком) + 16,60 грн (доплата мінімального розміру) + 162,84 грн (доплата за 11 років понаднормативного стажу)) (а.с. 10).

Аналогічні роз`яснення щодо визначення розміру пенсійної виплати були надані позивачу Департаментом пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України листом від 24.01.2019 за № 29549/Б-Ш (а.с. 11).

Позивач, не погоджуючись з діями відповідача щодо визначення розміру його пенсійної виплати з 01.08.2018 з урахуванням середнього показника заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015, 2016 роки, а не за 2016, 2017 роки, звернувся до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи вказаний спір по суті та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України держава гарантує право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій встановлені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV (далі - Закон № 1058).

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 9 Закону № 1058 передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною другою статті 40 Закону № 1058 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки); Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону № 1058, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Якщо особа після призначення пенсії по інвалідності продовжувала працювати та набула не менш як 24 місяці страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії незалежно від перерв у роботі, при переведенні вперше з пенсії по інвалідності на пенсію за віком застосовується середня заробітна плата (дохід), визначена частиною другою статті 40 цього Закону для призначення пенсії.

Аналіз наведених вище норм права дозволяє дійти висновку, що Законом № 1058 регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. При цьому, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058.

Таким чином, з моменту призначення позивачу пенсії вперше (тобто, з 12.01.2009), показник середньої заробітної плати, що враховується при обчислені розміру його пенсійної виплати, змінюватися не мав.

Разом з тим, судом встановлено, що 11.10.2017 набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» від 03.10.2017 № 2148-VIII (далі - Закон № 2148), яким, зокрема, доповнено Розділ XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058 пунктом 4-3 наступного змісту "Пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %. При здійсненні перерахунку пенсій відповідно до абзацу першого цього пункту використовується розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, установлений на 1 грудня 2017 року Законом України "Про Державний бюджет України на 2017 рік", збільшений на 79 гривень.".

Тобто, після набрання чинності Законом № 2148 усі пенсії, призначені відповідно до Закону № 1058, підлягали обов`язковому перерахунку з 01.10.2017 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки та величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

При цьому, суд зауважує, що проведення такого перерахунку мало своїм наслідком зміну показника середньої заробітної плати, що враховується при обчисленні розміру пенсії, з показника, який визначався на момент призначення пенсії згідно з Законом № 1058 вперше, на середній показник заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015, 2016 роки.

Матеріалами справи підтверджується, що в липні 2018 року після отримання довідки Центральної міської лікарні від 25.04.2018 № 01/01-207.03 відповідачем був проведений перерахунок пенсії позивача, зокрема, на виконання пункту 4-3 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058, тобто пенсія позивача з 01.10.2017 була перерахована із застосуванням середнього показника заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015, 2016 роки.

З огляду на вказана, суд вважає, що обчислюючи пенсію позивача з 01.08.2018 з врахуванням середнього показника заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015, 2016 роки, а не за 2016, 2017 роки, відповідач діяв у повній відповідності до вимог чинного законодавства та жодним чином не порушив права позивача щодо отримання пенсії в належному розмірі.

Посилання позивача на положення статті 40 Закону № 1058, згідно з якими у період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки, суд вважає помилковим, оскільки вказана стаття встановлює умови обчислення розміру пенсії в разі її призначення у період з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що пенсія позивачу була призначена в січні 2009 року, що також не заперечується учасниками справи згідно зі змістом заяв по суті.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За результатами розгляду адміністративної справи суд дійшов висновку, що відповідач у спірних правовідносинах діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом, добросовісно та розсудливо, з урахуванням всіх обставин справи.

При цьому, доводи та обґрунтування позивача не спростовують правомірності поведінки відповідача та не дають суду підстав для висновку про допущення останнім протиправної бездіяльності чи вчинення протиправних дій.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що в задоволенні вказаного позову належить відмовити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат, відповідно до статті 139 КАС України, відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 263 КАС України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Рівненського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зобов`язання вчинення певних дій, - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи:

1) позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

2) відповідач - Рівненське об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (33001, Рівненська обл., м. Рівне, вул. Яворницького, 34, ).

Суддя Комшелюк Т.О.