Справа № 9901/664/18
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 травня 2019 року

Київ

справа №9901/664/18

адміністративне провадження №П/9901/664/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - судді Мороз Л.Л.,

суддів: Берназюка Я.О., Гімона М.М., Желєзного І.В., Коваленко Н.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Слободян О.М.

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Лисюка М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу № 9901/664/18

за позовною заявою ОСОБА_2 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправною бездіяльності та скасування рішення, -

в с т а н о в и в :

27 червня 2018 року ОСОБА_2 через свого представника - адвоката Гвоздія В.А. звернулась до Верховного Суду із адміністративним позовом до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (далі також ВККС, Комісія), в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить:

- визнати протиправною бездіяльність ВККС, допущену при ухваленні рішення від 31 травня 2018 року № 133/пс-18 в частині не з`ясування обставин щодо центру життєвих зв`язків ОСОБА_2 , а також щодо не зазначення у рішенні мотивів його ухвалення;

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії від 31 травня 2018 року № 133/пс-18, яким суддю Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_2 рекомендовано для переведення на посаду судді Апеляційного суду Сумської області;

- стягнути з ВККС 1000000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач послалась на ті обставини, що все своє життя вона проживає у місті Києві, має стаж роботи на посаді судді понад 21 рік, однак цим обставинам при прийнятті рішення від 31 травня 2018 року № 133/пс-18 Комісією не надано оцінки, а вирішено рекомендувати її для переведення на посаду судді апеляційного суду Сумської області.

Наявність моральної шкоди позивач пов`язує з тим, що стосовно неї Комісією прийнято протиправне рішення від 31 травня 2018 року № 133/пс-18.

У відзиві на позовну заяву ВККС посилається на те, що підстав для оскарження рішення ВККС немає, оскільки воно є рекомендаційним, проміжним, а прийняття остаточного рішення належить до повноважень Вищої ради правосуддя, тому рішення ВККС може бути оскаржено тільки з рішенням, ухваленим за відповідною рекомендацією.

При цьому, переведення судді до іншого суду нижчого рівня відповідає порядку, передбаченому законом.

У судовому засіданні суд дійшов висновку про закриття провадження у справі з огляду на таке.

Постановою Верховної Ради України від 19 травня 2011 року № 3399-VI суддю ОСОБА_2 обрано на посаду судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Рішенням Комісії від 31 травня 2018 року № 133/пс-18 суддю Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_2 рекомендовано для переведення на посаду судді Апеляційного суду Сумської області

За частиною першою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Згідно з частиною третьою статті 124 Основного Закону юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист одним із способів, передбачених цією статтею, або в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини четвертої статті 22 цього Кодексу Верховному Суду як суду першої інстанції підсудні справи щодо оскарження, серед іншого, актів, дій чи бездіяльності ВККС.

Особливості розгляду цієї категорії спорів визначено у статті 266 КАС України.

Згідно з пунктами 6, 7 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України діють у межах їх повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом у складі, визначеному цим Законом.

З дня початку роботи Верховного Суду у складі, визначеному цим Законом, Верховний Суд України, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Вищий господарський суд України, Вищий адміністративний суд України припиняють свою діяльність та ліквідуються у встановленому законом порядку. До припинення діяльності статус, структура, повноваження, порядок роботи, права, обов`язки, гарантії суддів цих судів визначаються Законом України "Про судоустрій і статус суддів" 2010 року.

За частиною другою статті 82 Закону № 1402-VIII переведення судді на посаду судді до іншого суду здійснюється на підставі та в межах рекомендації Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, внесеної за результатами конкурсу на заміщення вакантної посади судді, проведеного в порядку, визначеному статтею 79 цього Закону.

Положеннями статті 53 Закону № 1402-VIII передбачено, що судді гарантується перебування на посаді судді до досягнення ним шістдесяти п`яти років, крім випадків звільнення судді з посади або припинення його повноважень відповідно до Конституції України та цього Закону. Суддю не може бути переведено до іншого суду без його згоди, крім переведення: у разі реорганізації, ліквідації або припинення роботи суду; у порядку дисциплінарного стягнення.

Згідно з частинами сьомою, восьмою статті 101 Закону № 1402-VIII рішення ВККС можуть бути оскаржені до суду з підстав, установлених цим Законом, а рішення Комісії щодо надання рекомендацій можуть бути оскаржені тільки разом із рішенням, ухваленим за відповідною рекомендацією.

Отже, зі змісту частини восьмої статті 101 цього Закону вбачається, що рішення ВККС, яке містить рекомендацію з пропозицією до здійснення певних дій та ухвалення певного рішення, може бути оскаржене, але за обов`язкової умови, - тоді, коли буде ухвалене рішення за відповідною рекомендацією.

Встановлення законом такої умови не обмежує право кожного, хто його має, на оскарження рішень ВККС до адміністративного суду, однак запроваджує, оптимізує чи робить раціональною можливість звернення до суду за захистом своїх прав, коли рішення Комісії із рекомендацією буде актуалізоване через рішення органу, який за законом вправі розглядати рішення з рекомендацією і ухвалювати за ним відповідне рішення.

У зв`язку з наведеним, Верховний Суд вважає за потрібне послатися на положення статті 17 Закону України від 23 червня 2006 року №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", за якими суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21 грудня 2010 року у справі "Перетятка та Шереметьєв проти України").

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 238 суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Вжите в цій нормі формулювання "не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства" треба розуміти і трактувати так, що не підлягають розгляду не тільки справи, спори в яких виникають поза сферою адміністративних публічно-правових відносин, але й ті, які можна розглядати за правилами адміністративного судочинства, однак щодо них на рівні імперативного законодавчого положення встановлено вимогу, яка обмежує таке звернення і відтерміновує судовий захист порушеного права до події, з настанням якої виникають відповідні підстави для цього. Для оскарження рішення ВККС щодо надання рекомендації такою подією чи фактором є рішення, ухваленого за відповідною рекомендацією.

Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10 травня 2018 року у справі № П/9901/385/18 та від 17 жовтня 2018 року у справі № 9901/591/18, від 22 квітня 2019 року справа № 9901/674/18.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення ВККС від 31 травня 2018 року № 133/пс-18 з рекомендацією Вищій раді правосуддя розглянути питання про переведення судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на посаду судді апеляційного суду Сумської області, є тим рішенням, яке не може бути самостійним предметом судового розгляду. Ці обставини унеможливлюють подальший розгляд справи й ухвалення рішення по суті спору, а є підставами для закриття провадження у справі.

Крім того, суд зазначає, що пунктом 23 статті 4 КАС передбачено, що похідна позовна вимога - вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Позовні вимоги в частині визнання протиправними бездіяльності ВККС, допущеної при ухваленні рішення від 31 травня 2018 року № 133/пс-18, а також в частині стягнення моральної шкоди є такими, задоволення яких залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної), а саме про скасування рішення Комісії від 31 травня 2018 року № 133/пс-18. Так, протиправну бездіяльність ВККС позивач вбачає саме у прийнятті оскарженого рішення без з`ясування певних обставин та без зазначення у рішенні необхідних мотивів його прийняття, а наявність моральної шкоди позивач пов`язує також саме з прийняттям Комісією рішення від 31 травня 2018 року № 133/пс-18.

Таким чином, позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, допущеної при ухваленні рішення від 31 травня 2018 року № 133/пс-18; стягнення моральної шкоди, є похідними від вимог про скасування рішення Комісії рішення від 31 травня 2018 року № 133/пс-18, а тому не можуть бути розглянуті та вирішенні судом окремо.

Крім того, рішенням Вищої ради правосуддя від 27 грудня 2018 року № 4045/0/15-18 залишено без розгляду та повернуто ВККС рекомендацію від 31 травня 2018 року № 133/пс-18 про переведення судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ОСОБА_2 . на посаду судді Апеляційного суду Сумської області.

Це означає, що провадження у справі необхідно закрити на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись статтями 238, 241- 245, 248, 250, 266, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

ухвалив:

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання протиправною бездіяльності Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; скасування рішення від 31 травня 2018 року № 133/пс-18 та стягнення моральної шкоди, закрити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

Л.Л. Мороз

Я.О. Берназюк

М.М. Гімон

Н.В. Коваленко

І.В. Желєзний ,

Судді Верховного Суду