Справа № 149/421/19
Суддя: Робак М. В.
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 149/421/19
Провадження №2-а/149/20/19
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

31.05.2019 р. м. Хмільник

Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Робак М. В.,

при секретарі Поліщук Л.А.

за участі представника позивача - адвоката Коваля Т.І., відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмільнику справу за адміністративним позовом ОСОБА_2 до поліцейського СРПП № 2 Хмільницького ВП старшого лейтенанта поліції Осаволюка Дмитра Вікторовича, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

11.02.2019 року до Хмільницького міськрайонного суду надійшла вказана позовна заява., яка в провадження судді надійшла 14.03.2019 року.

Ухвалою суду від 15.03.2019 року призначено спрощене позовне провадження

Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що він 01.02.2019 року керував автомобілем УАЗ у м. Хмільник по вул. Соборності, а саме виїхав з території центрального ринку у напрямку руху до просп. Соборності і несподівано був зупинений працівниками поліції, а саме поліцейським СРПП № 2 Хмільницького ВП Осаволюком Д ОСОБА_3 В., з причин нібито порушення ПДР, а саме невиконання дорожнього знаку 5.7.1 «Виїзд на дорогу з одностороннім рухом, чим порушив вимоги п. 8.4 ПДР , у зв`язку із чим було винесено постанову та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн. Оскаржувану постанову позивач вважає незаконною та не обґрунтованою, оскільки поліцейським Осаволюком Д.В. на вимогу позивача не долучено письмові пояснення, не роз`яснено права та обов`язки передбачені ст. 268 КУпАП, не наведено жодного доказу, який би підтверджував наявність вини позивача у скоєні адміністративного правопорушення. У порушення вимог ст. 254 КУпАП працівник поліції без складання протоколу, одразу виніс постанову та притягнув позивача до адміністративної відповідальності.У зв`язку зі вищевикладеним позивач просить суд визнати дії поліцейського протиправними та скасувати постанову про притягнення його до адміністративної відповідальності.

В матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву, який надійшов до суду 28.02.2019 року відповідно до якого відповідач заперечує щодо задоволення позову, посилаючись на те, що оскаржувана постанова законна, оскільки позивач дійсно порушив правила дорожнього руху, що підтверджується відеоматеріалами з якими позивач відмовився ознайомлюватись на місці зупинки, вказуючи, що це неналежний доказ.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Коваль Т.І. позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, що зазначені в позові. Звернув увагу суду, що в прохальній частині позову зазначені реквізити оскаржуваної постанови є помилковими та просить скасувати постанову, копію якої долучено до матеріалів позову. Посилається на те, що при винесенні оскаржуваної постанови, працівниками поліції не було надано можливість ОСОБА_2 скористатись правовою допомогою адвоката. Також вказує, що досліджений в судовому засіданні СD-диск з відеозаписом є неналежним доказом, оскільки його не ідентифіковано в оскаржуваній постанові, а крім того, з досліджених відеозаписів не вбачається, що позивач порушував правила дорожнього руху. оскільки, знаку 5.7.1 ПДР на той час встановлено не було.

Інспектор поліції Осаволюк Дмитро Вікторович заперечує щодо задоволення позову, вказав, що вина ОСОБА_2 підтверджена належними доказами, в тому числі відеозаписами з якими останній відмовився ознайомитись під час винесення оскаржуваної постанови.

Крім того, судом було задоволено клопотання представника позивача та витребувано інформацію щодо часу встановлення дорожніх знаків. З отриманої інформації вбачається, що знак 5.7.1 "Виїзд на дорогу з одностороннім рухом" було встановлено у вересні 2018 року.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку про задоволенні позову, виходячи з такого.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями). Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 122 ч. 1 КУпАП відповідальність особи наступає в тому числі за порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг.

Згідно постанови про адміністративне правопорушення серії ДПО18 № 430085 від 01.02.2019 року, яка винесена інспектором СРПП № 2 Хмільницького ВП Калинівського ВП ГУНП у Вінницькій області Осаволюком Д.В., 01.02.2019 року о 16.30 в м. Хмільник по вул. Соборності ОСОБА_2 , керуючи автомобілем УАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимоги дорожнього знаку 5.7.1 «Виїзд на дорогу з одностороннім рухом», чим порушив вимоги п. 8.4 ПДР.

В позовній заяві позивач зазначає, що працівник патрульної поліції не склав протокол про адміністративне правопорушення, а одразу виніс постанову, тому вона є незаконною.

Згідно з ч. 1 ст. 276 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції № 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху в тому числі частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 2-3 ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі. Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення. У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу. Таким чином, працівники підрозділів Національної поліції мають право виносити постанови у справах про адміністративні правопорушення за порушення Правил дорожнього руху, зокрема передбачених ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, на місці вчинення такого правопорушення без складання протоколу.

В матеріалах справи наявний DVD-R диск з дослідженим судом відеозаписом на якому відтворено рух транспортного засобу під керуванням ОСОБА_2 . Проте, наданий відповідачем відеозапис, на підтвердження факту порушення позивачем правил дорожнього руху, не може вважатися належним доказом у зв`язку з тим, що оскаржувана постанова від 01.02.2019 року не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис. На вказане звернув увагу КАС ВС при розгляді справи 524/5536/17 від 15.11.2018 року.

Інших доказів, які б свідчили про порушення правил дорожнього руху ОСОБА_2 працівнком поліції не надано.

Разом з тим, виключний перелік рішень суду, за результатами розгляду справ даної категорії, передбачений ст. 286 КАС України, в якому визнання дій відповідача протиправними не бередбачено.

Що стосується питання стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, то суд виходить з такого.

Згідно ст. 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст. 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі івитрати на професійну правничу допомогу.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахун ок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. (ст. 139 КАС України)

За вимогами ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Таким чином склад та розмір витрат пов"язаних з наданням правової дпомоги входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин, суду повинні надати договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату витрат, пов"язаних з наданням правової допомоги., оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ , касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтвердженні. Відсутність документально підтверджених витрат на правничу допомогу є підсавою для відмови у задоволенні таких вимог. Така позиція висловлена ВП ВС при розгляді справи 826/1216/16 від 27.06.2018 року. Позивачем на підтвердження витрат на правничу допомогу надано договір про надання правової допомоги, детальний опис робіт та розписку про отримання адвокатом гонорару в сумі 5841 грн. 50 коп. Проте, суд визнає вказану розписку неналежним доказом на підтвердження отримання коштів за надання правничої допомоги.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до часткового задоволення.

Керуючись ст.ст. 7 10, 23, 245, 254, 268, 293 КУпАП, ст. ст. 286,271 КАС України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задоволити частково.

Постанову про накладення на ОСОБА_2 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ДПО18 №430085 від 01.02.2019 року - скасувати, а справу про адміністративне правопорушення - закрити.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Робак М. В.