Справа № 160/8902/18
Суддя: Малиш Н.І.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

27 травня 2019 року м. Дніпросправа № 160/8902/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Малиш Н.І. (доповідач),

суддів: Білак С.В., Шальєвої В.А.,

за участю секретаря судового засідання Лащенко Р.В.

за участю сторін (представників): представники позивача - керівник ОСОБА_3, адвокат Вільямовський Ю.В., представник відповідача - Бохан О.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградінвестбуд" на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року (суддя 1-ї інстанції віхрова В.С.) у справі №160/8902/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградінвестбуд" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Павлоградінвестбуд" звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якій позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН1537/739/АВ/ТД-ФС/664 від 25.10.2018 р., складену першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Осадчим Ігорем Михайловичем .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що висновки позапланової перевірки, які оформлені актом інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю №ДН1537/739/АВ від 05.10.2018 р. не відповідають дійсності та обставинам подій, а ТОВ "Павлоградінвестбуд" не було допущено порушення законодавства про працю, в тому числі без належного оформлення трудових відносин з чотирма особами. Позивач звертає увагу, що підставою для проведення інспекційного відвідування було направлення на проведення інспекційного відвідування №118 від 02.10.2018 р., яке було складено відповідно до наказу №817-І від 02.10.2018 р. та за інформацією Головного управління Пенсійного фонду України у Дніпропетровській області про працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року. З ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_8 . були укладені цивільно-правові договори, які не перевищували терміну дії більше року. За даних осіб кожного місяця були сплачені платежі з Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та згідно Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку (форма №1ДФ). Також позивачем вказано, що інспекційне відвідування ТОВ "Павлоградінвестбуд" є незаконним та безпідставним, оскільки при його проведенні не було враховано умови розпорядження КМУ №649-р від 05.09.2018 р. А саме в п.п.2, 3 ч.1 даного розпорядження вказано про проведення Державною службою з питань праці, Державною фіскальною службою, Пенсійним фондом України, Національною поліцією, іншими центральними органами виконавчої влади за участю органів місцевого самоврядування починаючи з 5 жовтня 2018 р. в установленому порядку комплексні заходи, спрямовані на детінізацію зайнятості та доходів населення до 5 жовтня 2018 р. інформаційно-роз`яснювальну кампанію про заплановані заходи та неприпустимість допуску до роботи найманих працівників без оформлення з ними трудових відносин.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року у задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградінвестбуд" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнати протиправною та скасування постанови про накладення штрафу відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції Товариство з обмеженою відповідальністю "Павлоградінвестбуд" звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та не врахування фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення спору у цій справі просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення вимог позивача в повному обсязі.

Апеляційна скарга фактичного обґрунтована доводами адміністративного позову.

Відповідач не скористався правом подання відзиву на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, що у період з 04.10.2018 р. по 05.10.2018 р. головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці у Павлоградському районі Старіковою Н.П. проведено інспекційне відвідування зі здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю ТОВ "Павлоградінвестбуд" з питань оформлення трудових відносин за адресою: 514, Дніпропетровська обл., м.Павлоград, вул. Промислова, буд. 1-А, .

За результатами інспекційного відвідування був складений Акт інспекційного відвідування юридичної особи, яка використовує найману працю від 05.10.2018 р. №ДН1537/739/АВ, яким встановлено порушення ч.1 ст.21 КЗпП України, ч.3 ст.24 КЗпП України, постанови Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 р. № 413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу".

Акт був підписаний уповноваженою особою об`єкта відвідування ОСОБА_3 05.10.2018 р.

На підставі акту інспекційного відвідування щодо порушень ТОВ "Павлоградінвестгруп" законодавства про працю, 25.10.2018 р. першим заступником начальника Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Осадчим І .М . винесено Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН1537/739/АВ/ТД-ФС/664.

Постановою про накладення штрафу вирішено накласти на ТОВ "Павлоградінвестбуд" штраф у розмірі 446760,00 грн. на підставі абз.2 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України. Зазначена сума штрафу підлягає сплаті протягом одного місяця з дня прийняття постанови. Строк пред`явлення постанови до виконання до 25.01.2019 р. (включно). Постанову про накладення штрафу надіслано листом з повідомленням про вручення 26.10.2018 р.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся до суду із даним позовом.

Дослідивши обставини по справі, колегія суддів вважає за можливе погодитись з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для відмови у задоволені вимог адміністративного позову з огляду на наступне.

Відповідно до положень частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 2 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 (далі Порядок № 295) державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад обєднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Підпунктом 6 пункту 5 Порядку № 295 встановлено, що інспекційні відвідування проводяться, у тому числі, за інформацією Пенсійного фонду України та його територіальних органів про: роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутнє повідомлення про прийняття на роботу; роботодавців, у яких протягом місяця кількість працівників, що працюють на умовах неповного робочого часу, збільшилась на 20 і більше відсотків; працівників, які виконують роботи (надають послуги) за цивільно-правовими договорами в одного роботодавця більше року; роботодавців, у яких стосовно працівників відсутні нарахування заробітної плати у звітному місяці (відпустка без збереження заробітної плати без дотримання вимог Кодексу Законів про працю України та Закону України Про відпустки); роботодавців, у яких протягом року не проводилась індексація заробітної плати або сума підвищення заробітної плати становить менше суми нарахованої індексації; роботодавців, у яких 30 і більше відсотків працівників працюють на умовах цивільно-правових договорів; роботодавців з чисельністю 20 і більше працівників, у яких протягом місяця відбулося скорочення на 10 і більше відсотків працівників.

Крім цього, відповідно до вимог частини 1 статті 12 Конвенції Міжнародної організації праці № 81 1947 року «Про інспекцію праці у промисловості й торгівлі», яка ратифікована Законом України №1985-IV (1985-15) від 08 вересня 2004 року, інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються, і зокрема: i) наодинці або в присутності свідків допитувати роботодавця або персонал підприємства з будь-яких питань, які стосуються застосування правових норм; ii) вимагати надання будь-яких книг, реєстрів або інших документів, ведення яких приписано національним законодавством з питань умов праці, з метою перевірки їхньої відповідності правовим нормам, і знімати копії з таких документів або робити з них витяги; iii) зобов`язувати вивішувати об`яви, які вимагаються згідно з правовими нормами; iv) вилучати або брати з собою для аналізу зразки матеріалів і речовин, які використовуються або оброблюються, за умови повідомлення роботодавцю або його представнику про те, що матеріали або речовини були вилучені або взяті з цією метою.

У разі інспекційного відвідування інспектори повідомляють про свою присутність роботодавцю або його представнику, якщо тільки вони не вважатимуть, що таке повідомлення може завдати шкоди виконанню їхніх обов`язків.

Так, частиною 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі Закон № 877-V) визначено підстави для здійснення позапланових заходів.

Разом з цим, частиною 4 статті 2 Закону № 877-V передбачено, що заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Крім того, у частині 5 статті 2 Закону № 877-V наведено вичерпний перелік норм даного Закону, дотримання яких зобовязані забезпечити Держпраці та його територіальні органи при здійсненні державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення, серед яких відсутня частина 1 статті 6 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Натомість, відповідно до положень п.п. 6 п. 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за інформацією Пенсійного фонду України та його територіальних органів, у тому числі, про роботодавців, які нараховують заробітну плату менше мінімальної.

У даному випадку Відповідачем було проведено інспекційне відвідування з питань додержання Позивачем законодавства про працю на підставі п.п. 6 п. 5 Порядку № 295, а саме за інформацією, що містилась у листі від 05.09.2018 року № 1711/5.8/19.

Щодо правомірності винесення постанови №ДН1537/739/АВ/ТД-ФС/664 від 25.10.2018, колегія суддів апеляційного суду зауважує наступне.

Актом інспекційного відвідування №ДН1537/739/АВ від 05.10.2018 року встановлено, що на підприємстві укладено цивільно - правові договори з наступними особами: ОСОБА_5 (рнокпп НОМЕР_1 ) - в червні, липні-вересні; ОСОБА_6 (рнокпп НОМЕР_2 ) - в січні-березні, квітні-травні, серпні-вересні; ОСОБА_7 (рнокпп НОМЕР_3 ) - в липні; ОСОБА_8 (рнокпп НОМЕР_4 ) - в січні-березні.

Зазначені договори укладені протягом 2018 року і мають типову форму.

Відповідно до п. 1.1. розділу 1 "Предмет договору" Замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов`язання виконати такі роботи (надати послуги): "нагляд за об`єктами на території вул. Тернівська, 9" (виконавці ОСОБА_8 , ОСОБА_7 ); "нагляд за об`єктам на території по вул. Промислова, 1а" (виконавці ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ).

Відповідно до абзацу другого п. 1.1. розділу 1 "Предмет договору" Виконавець виконує роботу на свій ризик, самостійно організовує виконання роботи, не підпадає під правила внутрішнього трудового розпорядку, не має права на одержання допомоги із соціального страхування, не сплачує страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими народженням та похованням.

Відповідно до п. 2.1. розділу 2 "Розмір і порядок оплати" за виконану роботу Замовник сплачує Виконавцеві винагороду за домовленістю (в кожному договорі розмір сплати відрізняється без зазначення, який саме обсяг роботи необхідно виконати за кожним конкретним договором).

Відповідно до п. 2.2. розділу 2 "Розмір і порядок оплати" оплата виконується не пізніше 10 днів з дня прийняття Замовником роботи за актом.

Відповідно до п. 3.1. розділу 3 "Відповідальність сторін" сторони несуть матеріальну відповідальність за невиконання або неналежне виконання покладених на них зобов`язань згідно з чинним законодавством.

Відповідно до п. 6.1. розділу 6 "Термін дії договору" терміни дії зазначених договорів встановлені з першого по останнє число відповідних місяців.

В наданих актах здачі-приймання виконаних робіт зазначено, що роботи згідно з цивільно-правовим договором виконано якісно і в повному обсязі.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України.

Частиною першою статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

У відповідності до статті 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами (стаття 23 КЗпП України).

Загальне визначення цивільно-правового договору наведено у ст. 626 Цивільного кодексу України. Так, вказаною нормою встановлено, що договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 901 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

З аналізу наведених норм вбачається, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт.

Матеріалами справи встановлено, шо укладеними договорами та актами прийому-передачі виконаних робіт не встановлено обсяг виконуваної роботи у вигляді конкретних фізичних величин, які підлягають вимірюванню, що повинні були бути відображені в акті їх приймання. Не містяться у них відомості щодо того, який саме конкретний результат роботи повинні передати виконавці замовникові, не визначено переліку завдань роботи, її видів, кількісних і якісних характеристик.

Таким чином, характер умов наданих цивільно-правових договорів тотожний кваліфікаційним характеристикам професії "сторож" що вказує саме на процес виконання трудової функції, не підрядником, а працівником.

При цьому трудові функції мають систематичний характер.

В процесі нагляду за об`єктам на відповідних територіях, який проходив в нічний час, фізичні особи не мали покидати визначені території в зручний для себе час, що притаманно умовам трудового договору. Тобто зазначені особи підпорядковувались видам внутрішнього трудового розпорядку. Натомість обов`язковою умовою цивільно-правового договору є те, що особа, яка надає послуги або роботи не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, сама організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.

Згідно спірних цивільно-правових договорів працівники ТОВ "Павлоградінвестбуд" виконують певні функції, а не індивідуально визначену роботу, результати якої можуть оформлятися актами прийому-передачі виконаних робіт (надання послуг), на підставі яких проводиться їх оплата. В даному випадку, предметом цивільно-правових договорів, які укладені суб`єктом господарювання з фізичними особами, є виконання саме трудових функціональних обов`язків у відповідності до обраного позивачем виду господарської діяльності. Праця за цими угодами не є юридично самостійною.

За таких обставин, зазначені договори, укладені між сторонами вказують на те, що предметом цих договорів є процес праці, а не її кінцевий результат.

Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції доходить висновку, що обов`язки з охорони будь-яких об`єктів можливо виконувати лише перебуваючи у трудових відносинах з підприємством, що враховано судом першої інстанції.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, обов`язковою умовою використання праці особи є укладення з нею трудового договору та повідомлення відповідного органу про прийняття працівника на роботу.

Абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України передбачено, що юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення .

Враховуючи відсутність порушення органом Держпраці порядку проведення інспекційного відвідування позивача, а також встановлення факту допуску позивачем до роботи без укладення трудового договору ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо правомірності оскарженої постанови про накладення штрафу на позивача.

Виходячи з системного аналізу норм права, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд приходить висновку про те, що позивачем допущено порушення законодавства про працю, а саме ч. 1 ст. 21 та ч.3 ст.24 КЗпП України, а тому постанова про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН1537/739/АВ/ТД-ФС/664 від 25.10.2018, згідно з якою на позивача накладено штраф у розмірі 446 760 грн., винесена відповідачем правомірно.

Водночас, апеляційний суд вважає, що доводи позивача, не спростовують висновків суду першої інстанції та не є такими, що дають підстави прийти до висновку про протиправність оскарженого рішення відповідача.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, позивачем не доведено правомірність своїх дій, а відповідачем на підставі належних та допустимих доказів доведено обставини на яких ґрунтуються його заперечення, відтак позовні вимоги ТОВ "Павлоградінвестбуд" є не обґрунтованими та до задоволення не підлягають. При цьому, доводи викладені в апеляційній скарзі не спростовують висновки суду першої інстанції.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Доводи апелянта висновків суду не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградінвестбуд" залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року у справі №160/8902/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Павлоградінвестбуд" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 29.05.2019 р.

Головуючий - суддя Н.І. Малиш

суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва