Справа № 2040/6313/18
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 р. Справа № 2040/6313/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Катунова В.В. , Бершова Г.Є.

за участю секретаря судового засідання Патової Д. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 року, суддя Сагайдак В.В., повний текст складено 06.02.2019 року по справі № 2040/6313/18

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області

про скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги,

ВСТАНОВИВ:

ФО-П ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду із позовом, у якому просив:

- скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області №5 від 10.07.2018 року, №5 від 10.07.2018 року, №5 від 10.07.2018 року, №5 від 10.07.2018 року;

- рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за №5 від 10.07.2018 року;

- вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5 від 10.07.2018 року.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 року адміністративний позов задоволено.

Скасовано податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області № 5, № 5, № 5, № 5 від 10.07.2018 року.

Скасовано рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску за №5 від 10.07.2018 року.

Скасовано вимогу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області про сплату боргу (недоїмки) № Ф-5 від 10.07.2018 року.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Харківській області на користь ФОП ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 4307,69 грн.

Головне управління Державної фіскальної служби у Харківській області (далі - відповідач), не погоджуючись з рішенням суду, подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати рішення з підстав порушення судом норм матеріального, процесуального права та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. В обгрунтування вимог зазначило, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено відповідність діяльності ФО-П ОСОБА_1 з надання в оренду електронного обладнання - цифрових портів положенням п. 291.7 ст. 291 ПК України; не взято до уваги, що згідно наданих позивачем первинних документів (банківських виписок) в період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року на розрахунковий рахунок надійшли кошти від фінансових установ на загальну суму 1020890,59 грн.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представник позивача заперечував проти вимог апеляційної скарги, вважав рішення суду першої інстанції законним, обґрунтованим, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що Головним управлінням ДФС у Харківській області проведено документальну планову виїзну перевірку самозайнятої особи ФОП ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2015 року по 31.12.2017 року, за результатами якої складено акт від 12.06.2017 року № 2382/20-40-13-15-07/ (т. 1 а.с. 19-34).

В акті перевірки зазначено про порушення позивачем:

- пп. 298.2.3п.298.2, ст. 298 Податкового Кодексу України;

-пп.177.5.2, п. 177.5, ст. 177 Податкового Кодексу України не надання декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік;

-пп. 16.1.2 и. 16.1 ст. 16, п.177.10 ст.177 ПКУ відсутність обліку доходів та витрат за встановленою формою протягом 2016-2017 років;

- пп.296.1.1 п.296.1 ст.296 розділу XIV Податкового кодексу України;

-п.177.2, 177.3. 177.4, статті 177 Податкового кодексу України, внаслідок чого занижено суму податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у розмірі 44351 гри, в тому числі за 2015 рік в сумі 18672,75 гри. за 2016 рік у сумі 24550,8 гри. за 2017 рік у сумі 1127,45 грн.

-ст.ст. 168, 176, підпунктів 1.2, 1.6 пункту 161 підрозділу 10 розділу XX Податкового Кодексу України, чим занижено податкове зобов`язання зі сплати військового збору у сумі 4025,13 грн., в тому числі за 2015 рік в сумі 1867,28 грн., за 2016 рік в сумі 2045,90 грн. за 2017 р. у сумі 93,95 грн.;

- п.п. ст.8, п.2 ст.9 Закону України від 08.07.2010 р. №2464-VI „Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" із змінами та доповненнями, внаслідок чого занижено суми єдиного внеску на загальну суму 72954,54 грн., в тому числі за 2015 р. на суму 41949,82 грн., за 2017 р. на суму 31448,86 грн.;

- п.49.1, п.49.2. ст. 49, п.203.1 , та п 203 Податкового кодексу України, не надавання декларацій по податку на додану вартість за період з січня 2016р. по березень 2017р.;

- п. 181.1 ст. 181, п 183.1 п. 183.2 п. 183.10 ст. 183. п.187.1 ст.187 Податкового кодексу України заниження податкових зобов`язань з податку на додану у вартість у сумі 222639 грн.

10.07.2018 року Головним управлінням ДФС у Харківській області на підставі акту перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення № 5, № 5, № 5, № 5; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску № 5; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- 5 (т. 1 а.с. 13-18).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з відсутності порушеннь позивачем вимог ПК України за спірний період.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 29 Податкового кодексу України передбачено, що спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Згідно абз.2 п.291.4 ст.291 ПКУ суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку, зокрема, друга група - фізичні особи - підприємці, які здійснюють господарську діяльність з надання послуг, у тому числі побутових, платникам єдиного податку та/або населенню, виробництво та/або продаж товарів, діяльність у сфері ресторанного господарства, за умови, що протягом календарного року відповідають сукупності таких критеріїв: не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, одночасно не перевищує 10 осіб; обсяг доходу не перевищує 1500000 гривень.

Відповідно до п. 298.2 ст. 298 ПК України відмова від спрощеної системи оподаткування платниками єдиного податку першої - третьої груп здійснюється в порядку, визначеному підпунктами 298.2.1 - 298.2.3 цієї статті.

Згідно з пп. 298.2.1 п. 298.2 ст. 298 ПК України для відмови від спрощеної системи оподаткування суб`єкт господарювання не пізніше ніж за 10 календарних днів до початку нового календарного кварталу (року) подає до контролюючого органу заяву.

Відповідно до пп. 298.2.2 п. 298.2 ст. 298 ПК України платники єдиного податку можуть самостійно відмовитися від спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) кварталом, у якому подано заяву щодо відмови від спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків і зборів.

Із матеріалів справи вбачається, що висновки податкового органу щодо допущення платником податків вищезазначених порушень податкового законодавства грунтуються на твердженні, що починаючи з 01.04.2015 року позивач повинен був перебувати на загальній системі оподаткування, оскільки здійснював діяльність, що не зазначена у реєстрі платників єдиного податку.

За висновками податкового органу фактично позивач надавав послуги Інтернету, оскільки під час проведення перевірки не надано договорів з платниками та актів виконаних робіт, які підтверджують здійснення виду діяльності - здача в оренду електронного обладнання-цифрових порталів кінцевим споживачам, при цьому списувались кошти згідно договорів з приватними підприємцями за надані послуги та юридичною особою - платником податків ТОВ «Контент Делівері Нетворк» договір № 2212-КДН від 01,01.2015 року, що надавала послуги з технічного обслуговування мережі доступу до Всесвітньої мережі Інтернет.

Заява щодо відмови від спрощеної системи оподаткування у зв`язку з переходом на сплату інших податків, зборів до ДПІ у Київському районі ТУ ДФС у Харківській області ФОП ОСОБА_1 не надавалась.

У разі порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування платник єдиного податку першої або другої групи зобов`язаний перейти на сплату інших податків і зборів у строки передбачені п.п. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 Податкового кодексу України.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено апеляційним судом, між ФОП ОСОБА_1 (отримував) та ТОВ "Тріолан. Мані" (фінансова установа) укладений договір про прийом платежів та переказ коштів № ТМ/107 від 20.08.2015 року.

Відповідно до п. 1.1 договору за цим договором отримувач доручає, а фінансова установа приймає на себе зобов`язання здійснювати на користь отримувача наступні дії: організовувати та здійснювати переказ коштів, внесених Платником до Фінансової установи на користь Отримувача, фіксуючи надходження платежів з використанням програмного забезпечення, здатного виконувати облік та реєстрацію транзакцій; забезпечувати перерахування прийнятих з використанням програмного забезпечення, здатного виконувати облік та реєстрацію транзакцій Платежів на розрахункові рахунки Отримувача у строки, визначені цим Договором.

Крім того, 13.11.2014 року між ФК ТОВ «Ай ті Фінанс» (фінансова установа) та ФОП ОСОБА_1 (отримувач) укладено договір про прийом платежів та переказ коштів №13/10/14-39Т.

Згідно з п. 1.1 договору за цим договором отримувач доручає, а фінансова установа приймає на себе зобов`язання здійснювати на користь отримувача наступні дії: організовувати та здійснювати переказ коштів, внесених Платником до Фінансової установи на користь Отримувача, фіксуючи надходження платежів з використанням програмного забезпечення, здатного виконувати облік та реєстрацію транзакцій; забезпечувати перерахування прийнятих з використанням програмного забезпечення, здатного виконувати облік та реєстрацію транзакцій Платежів на розрахункові рахунки Отримувача у строки, визначені цим Договором.

На підставі договорів оренди цифрової кабельної мережі № 2213/ГРВ/СІВ від 07.04.2016 року та № 2212-ЖК від 01.01.2015 року, укладені з ФОП ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 позивач у період 2015-2016 років використовував у власній господарській діяльності орендовану мережу.

Позивачем з метою отримання від ФК ТОВ «Ай ті Фінанс», ТОВ "Триолан.Мані" та ПАТ «Банк національний кредит» документів направлені запити.

Листом ФК ТОВ «Ай ті Фінанс» повідомлено, що ФК ТОВ «Ай ті Фінанс» не забезпечує зберігання реєстрів платежів( т. 1 а.с.46).

Листом від 13.07.2018 р. ТОВ "Триолан.Мані" повідомлено, що реєстри платежів згідно договору №ТМ/107 від 20.08.2015 р. надсилались на електронну адресу отримувача коштів (т. 1 а.с.47).

Листом від 25.07.2018 р. ПАТ «Банк національний кредит» повідомив позивача, що договір в банку відсутній та ПАТ «Банк національний кредит» припинив всі свої повноваження та завершив банківську діяльність з 31.08.2015 р.( т. 1 а.с.48).

На підтвердження надання послуг згідно КВЕД 77.39 позивачем надані виписки з особових рахунків ( т. 2 а.с.1- 250, т. 3 а.с. 1-62, т. 1 а. с. 228-250), виписки по рахункам з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р., з 01.01.2016 р. по 31.12.2016 р.(т. 3 а.с.63-70).

На думку відповідача позивач здійснював у період з 01.01.2015 р. вид діяльності, яка не внесена до його реєстраційних даних.

Відповідачем надано скановану копію реєстраційних та облікових даних ОСОБА_1 , згідно змісту яких КВЕД 77.39 зареєстровано за позивачем 21.08.2015 р.( т. 3 а.с.81-82).

Як вбачається з матеріалів справи, Управлінням Державної реєстрації юридичних та фізичних осіб-підприємців Харківської міської ради надано до суду лист від 13.12.2018 р. (вх.19.12.2018 р.) з витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, які виготовлені станом на 06.12.2016 р., 21.08.2015 р., 01.01.2015 р., 12.12.2018 р. (том 3).

Як вбачається з Витягу станом на 01.01.2015 р. до видів діяльності позивача віднесено: 77.39. надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в. і.у., 95.12 ремонт обладнання зв`язку, 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, 33.13 ремонт і технічне обслуговування електронного й оптичного устаткування.

Разом з тим, відповідачем в акті перевірки (а.с.3-4) вказано, що згідно з реєстраційними даними, видами діяльності позивача визначено, зокрема, 77.39 надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в. і.у.

Зазначені обставини свідчать, що позивач здійснював господарську діяльність щодо надання в оренду цифрового порту відповідно до основного зареєстрованого виду діяльності - «Надання в оренду інших машин, устаткування та товарів, н.в.і.у» - (код ВЕД 77.39) - це, зокрема надання в оренду або операційний лізинг професійного радіоустаткування, телевізійного та телекомунікаційного устаткування.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено апеляційним судом, що ФО-П ОСОБА_1 з 011.01.2015 р. по 30.09.2015 р. перебував на спрощеній системі оподаткування (д група), а з 01.10.2015 р. позивача переведено на загальну систему оподаткування згідно рішення №4541 від 30.09.2015 р.

Вважаючи рішення від 30.09.2015 р. протиправним, позивач оскаржив його в судовому порядку. Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.08.2018 р. по справі №2040/5263/18 позов ФО-П ОСОБА_1 задоволено. Визнано протиправними дії Київської об`єднаної державної податкової інспекції міста Харкова Головного управління ДФС у Харківській області стосовно виключення з реєстру платників єдиного податку ФО-П ОСОБА_1 .

Скасовано рішення Київської об`єднаної державної податкової інспекції міста Харкова Головного управління ДФС у Харківській області № 4541/20-34-17-06-21 від 30.09.2015 стосовно виключення з реєстру платників єдиного податку Фізичної особи - підприємця ФО-П ОСОБА_1

Рішення по справі набрало законної сили.

Відповідно до пп. 177.5.2 п. 177.5 ст. 177 ПК України фізичні особи - підприємці, які зареєстровані протягом року в установленому законом порядку або перейшли із спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування чи сплачували фіксований податок до набрання чинності цим Кодексом, подають податкову декларацію за результатами звітного кварталу, в якому розпочата така діяльність або відбувся перехід на загальну систему оподаткування. Вперше зареєстровані підприємці в податковій декларації також зазначають інформацію про майновий стан та доходи за станом на дату державної реєстрації підприємцем. Платники податку розраховують та сплачують авансові платежі у строки, визначені підпунктом 177.5.1 пункту 177.5 цієї статті, що настануть у звітному податковому році.

Згідно з пп. 177.5.3 177.5.3 п. 177.5 ст. 177 ПК України остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб на підставі документального підтвердження факту його сплати.

З урахуванням викладеного, оскільки за результатами звітного кварталу позивачем не була розпочата його діяльність, а також не відбувся перехід на загальну систему оподаткування, він не мав підстав для подачі до контролюючого органу податкової декларації.

З огляду на викладене, податкові повідомлення-рішення №5 №5, №5 від 10.07.2018 р. є необгрнутованими та підлягають скасуванню.

Щодо податкового повідомлення-рішення №5 колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до пп. 1.1 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України, платниками збору є особи, визначені п. 162.1 ст. 162 Податкового кодексу України, в т.ч. фізична особа - резидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні.

Згідно з пп. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX ПКУ визначено об`єкт оподаткування військовим збором. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного п.п. 1.2 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX ПКУ (п.п. 1.3 п. 16 прим. 1 підрозділу 10 Розділу XX Податкового кодексу України).

Враховуючи відсутність факту порушення позивачем вимог ПК України за спірний період, податкове повідомлення-рішення №5, яким позивачу визначено суму грошового зобов`язання з військового збору підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог про скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.07.2018 року №Ф-5 та рішенню № від 10.07.2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску колегія суддів зазначає наступне.

Так, правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 4 Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Позивач, з урахуванням вказаної норми Закону, є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 6 Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Для платників, зазначених у п. 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування) та 5 ч. 1 ст. 4 Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток) (п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону).

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» нарахування єдиного внеску здійснюється в межах максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом.

Згідно з ч. 3 ст. 9 Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску.

Платники єдиного внеску, зазначені у п. 4 ч. 1 ст. 4 вказаного Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний рік, до 10 лютого наступного року, крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, які сплачують єдинийвнесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок (ч. 8 ст. 9 Закону).

Згідно ч. 12 ст. 9 Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена устроки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Згідно з ч. 3 ст. 25 Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до ч. 4 ст. 25 Закон України «Про збір та облік єдиноговнеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом.

Згідно п. 3 ч. 11 ст. 25 Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» за донарахування органом доходів і зборів або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску накладається штраф у розмірі 10 відсотків зазначеної суми за кожний повний або неповний звітний період, за який донараховано таку суму, але не більш як 50 відсотків суми донарахованого єдиного внеску.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, оскаржувані рішення контролюючого органу, а саме: вимога та рішення про застосування фінансових санкцій є похідними від податкового повідомлення-рішення з податку на доходи фізичних осіб, в результаті чого відповідач неправомірно донарахував єдиний внесок та штрафні санкції та відповідно прийняв вимогу про сплату боргу.

З огляду на викладене, доводи апелянта не спростовують правильних висновків суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не виконав обов`язок покладений на нього відповідно до вимог ч. 2 ст. 77 КАС України та не довів правомірність прийнятих ним оскаржуваних в спірних правовідносинах рішень, в той час як, позивачем доведено обставини, на яких ґрунтуються його вимоги, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За приписами ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення здодержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги спростовані наведеними вище обставинами та нормативно - правовим обґрунтуванням, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 05.02.2019 по справі № 2040/6313/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді В.В. Катунов Г.Є. Бершов
Постанова складена в повному обсязі 28.05.2019 року