Справа № 520/3501/19
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

27 травня 2019 р. № 520/3501/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Бадюков Ю.В.,

при секретарі судового засідання - Андрущенко Д.В.,

за участю представника відповідача - Зеленохатова І. Е.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 )

до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, код за )

про визнання протиправною та скасування вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС у Харківській області), в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Харківській області від 15.02.2019 року № Ф-133042-17 Головного управління ДФС у Харківській області про сплату боргу у сумі 18276,72 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що на підставі рішення Харківської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури № 2 від 29.06.1993 року мала право на заняття адвокатською діяльністю, про що було видано відповідне свідоцтво за № 208 від 29.06.1993 року.

Згідно витягу з Єдиного реєстру адвокатів України № 002899 від 09.11.2018 року право на заняття адвокатською діяльністю позивачем припинено згідно п.1 ч. 1 ст. 32 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" з 08.11 2018 року на підставі заяви.

ГУ ДФС у Харківській області надіслав вимогу про сплату боргу від 15.02.2019 р. № 133042-17 на суму 18276,72 грн., яку отримано позивачем 29.03.2019 р. сформовану на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів.

Зауважує, що відповідач не зазначив, яким чином нараховано суму боргу. Якщо виходити з даних інформаційної системи органу доходів і зборів, то за період з 01.01.2017 до 08.11 2018 року позивач не мала ніяких доходів, про що свідчать копії наданих суду декларацій за 2017, 2018 рік.

У зв`язку з чим просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою від 12 квітня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

У судове засідання позивач не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову у повному обсязі та просив відмовити у задоволенні позовних вимог на підставі доводів викладених у відзиві на адміністративний позов.

Зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Київському управлінні ГУ ДФС у Харківській області як фізична особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність у сфері права з 19.07.1993 року.

В інтегрованій картці платника єдиного соціального внеску ОСОБА_1 нарахований єдиний соціальний внесок як фізичній особі, що провадить незалежну професійну діяльність в сумі 18276,72 грн. за період 2017-2018 р.р.:

Мінімальна сума єдиного внеску для фізичних осіб-підприємців в 2017р. становила 704,00 грн. на місяць (8448 грн. на рік), а у 2018р. - 819,06 грн. на місяць (9828,72 грн. на рік), за період 2017-2018 рр. - 18276,72 грн.

На кінець 2018 року у ОСОБА_1 обліковувався борг по ЄСВ у сумі 18276,72 грн., у зв`язку з чим контролюючим органом було сформовано вимогу в від 15.02.2019 №Ф-133042-17 про сплату боргу (недоїмки) у вигляді єдиного соціального внеску в розмірі 18276,72 грн.

Вважає що контролюючий орган діяв на підставі та в межах закону, тож податкове повідомлення - рішення є правомірним.

Позивачем до матеріалів справи надано відповідь на відзив, у якій вона підтримала свою правову позицію у повному обсязі.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали адміністративної справи, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №208 від 29.06.1993 року (а.с.12).

Згідно з копії витягу з Єдиного реєстру адвокатів України право на заняття адвокатської діяльністю припинено згідно п.1 ч.1 ст. 32 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» з 01.11.2018 на підставі заяви (а.с.13).

05 грудня 2018 року до Київського управління ГУ ДФС у Харківській області подано заяву про зняття з обліку платника єдиного внеску на облік платника єдиного внеску від 05.12.2018 року у зв`язку з припиненням права на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 28).

Судом встановлено, що Головним управлінням ДФС у Харківській області відносно позивача було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску від 15.02.2019 року № Ф-133042-17 в розмірі 18276,72 грн. (а.с. 10).

По суті спірних правовідносин, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень п.41.1 ст. 41 Податкового кодексу України, контролюючими органами є центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та державну політику з адміністрування єдиного внеску, державну політику у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування податкового та митного законодавства, законодавства з питань сплати єдиного внеску та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, його територіальні органи.

Згідно пп.14.1.226 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, самозайнята особа - це платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - це участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Порядок обчислення і сплати єдиного внеску встановлено положеннями Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №2464-VІ, згідно частин 2 та 3 ст. 9 якого, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок. Обчислення єдиного внеску органами доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом, здійснюється на підставі актів перевірки правильності нарахування та сплати єдиного внеску, звітності, що подається платниками до органів доходів і зборів, бухгалтерських та інших документів, що підтверджують суми виплат (доходу), на суми яких (якого) відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Відповідно до ч.8 ст. 9 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Відповідно до п.п.2 п.1 ст.7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", єдиний внесок нараховується для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.

Водночас, перелік платників та особливості сплати єдиного внеску в залежності від категорії унормовано статтею 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Згідно п.5 ч.1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", платниками єдиного внеску є особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Так, особи, які провадять в тому числі адвокатську діяльність та отримують дохід від цієї діяльності, віднесені згідно п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" до платників єдиного внеску.

Отже, необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності як самозайнята особа та отримання доходу від такої діяльності. При цьому, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є підставою та доказом здійснення адвокатської діяльності.

Вказане повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 28 березня 2019 року у справі № 820/6324/17 (адміністративне провадження №К/9901/51065/18, №К/9901/50934/18).

Пунктом 2 ч.1 ст.1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Згідно положень ст. 13 вказаного вище Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є пенсіонером та отримує пенсію за віком, що підтверджено копією довідки №1725/11 від 08.04.2019 р. (а.с.30) та є інвалідом третьої групи з 13.12.2016 року про що свідчить копія довідки до акта огляду МСЕК від 15.12.2016 року (а.с. 22).

Крім того, як встановлено судом, позивач не провадить незалежну професійну діяльність як самозайнята особа.

Суд зазначає, що наданими позивачем до суду податковими деклараціями про майновий стан і доходи за 2017 та 2018 року підтверджено той факт, що доходів у цей період позивачем не отримано (а.с. 14-17).

При цьому, представником відповідача до суду не надано будь - яких пояснень або належних та допустимих, достатніх та достовірних в розумінні приписів ст. ст. 73-76 КАСУ доказів того, що позивач здійснював у період, за який нараховано суму боргу, незалежну професійну діяльність, перебуваючи на пенсії, та отримує дохід від такої діяльності.

Враховуючи те, що позивач як самозайнята особа (адвокат) не працює, відповідно доходів від незалежної професійної діяльності не отримує, тому визначена в оскаржуваній вимозі ГУ ДФС у Харківській області від 15 лютого 2019 року №Ф-133042-17 сума єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 18276,72 грн. нарахована безпідставно у зв`язку з чим позовна вимога позивача є обґрунтованою та такою що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності сформованої ним вимоги вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15 лютого 2019 року №Ф-133042-17 на суму 18276,72 грн. зі сплати єдиного внеску.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов належить задовольнити у повному обсязі.

Розподіл судових витрат здійснюється у відповідності до положень ст. 139 КАС України.

Ухвалою від 12 квітня 2019 року ОСОБА_1 звільнено від сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Харківській області (вул. Пушкінська, 46, м. Харків, 61057, ) про визнання протиправною та скасування вимоги - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- 133042-17 від 15.02.2019 року з єдиного внеску в сумі 18276,17 грн. (вісімнадцять тисяч двісті сімдесят шість гривень 17 копійок), сформовану Головним управлінням ДФС у Харківській області відносно ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 29 травня 2019 року.

Суддя Бадюков Ю.В.