Справа № 640/16/19
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/16/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Файдюка В.В.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - Кітова Олександра Васильовича на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2019 року (розглянута у порядку спрощеного позовного провадження, м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2018 року, ОСОБА_2 (далі - позивач, ОСОБА_2 ) звернула до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» (далі - відповідач), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 (далі - третя осоа, ОСОБА_1 ) про визнання протиправними та скасування рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна Олександра Васильовича №44487060 від 07.12.2018 та рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна Олександра Васильовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №44487131 від 07.12.2018.

Також просила скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запис про право власності №29330414, який внесений на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна Олександра Васильовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №44487131 від 07.12.2018 та скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно розділ щодо об`єкта нерухомого майна 000, який відкритий на підставі рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна Олександра Васильовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №44487131 від 07.12.2018.

В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач зазначила, що на момент розгляду державним реєстратором заяви представника третьої особи про реєстрацію права власності на квартиру, у порядку частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку», в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване обтяження у вигляді арешту на квартиру, підставою виникнення якого була ухвала суду у справі №752/23159/18, що не взято до уваги державним реєстратором.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна Олександра Васильовича №44487060 від 07.12.2018.

Визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкіна Олександра Васильовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) №44487131 від 07.12.2018.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, представником третьої особи подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення та закрити провадження у справі, з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а постанова суду першої інстанції скасуванню з закриттям провадження, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_2 була власником квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності НОМЕР_1 від 14.08.2001.

З матеріалів справи вбачається, що позивач 24.07.2012 уклала з ОСОБА_1 іпотечний договір, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гоменюк О.М. та зареєстрований в Реєстрі за №2225.

Об`єктом іпотеки за вказаним договором є квартира в АДРЕСА_2 , а іпотечний договір забезпечував виконання зобов`язань позивача перед третьою особою за договором позики від 24.07.2012.

Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу» Прошкін Олександр Васильович 07 грудня 2018 року прийняв рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень (з відкриттям розділу) № 44487131 щодо державної реєстрації права власності на спірну Квартиру за ОСОБА_1

Підставами прийняття рішення Державного реєстратора про реєстрацію права власності на квартиру зазначено: звіт про оцінку від 07.12.2018, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, лист-вимога від 18.10.2018, Іпотечний договір.

Водночас, як вбачається з інформаційної довідки, спочатку право власності на квартиру під цим же індексним номером було зареєстровано за ОСОБА_3 , а пізніше Державний реєстратор здійснив реєстрацію виправлень шляхом зміни права власності на ОСОБА_1 .

При цьому, ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року у справі № 752/23159/18 за позовом ОСОБА_4 до позивача про стягнення боргу - задоволено клопотання ОСОБА_4 про вжиття заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру.

20 листопада 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль Іриною Миколаївною було прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень у вигляді арешту на Квартиру (індексний номер: 44140697 від 20.11.2018 12:32:49).

Відтак, на момент розгляду Державним реєстратором заяви представника третьої особи про реєстрацію права власності на квартиру у порядку частини першої статті 37 Закону України «Про іпотеку», в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване обтяження у вигляді арешту на Квартиру, підставою виникнення якого була ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року у справі № 752/23159/18.

Рішенням Державного реєстратора № 44487060 від 07.12.2012 було припинено зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно обтяження на квартиру у вигляді арешту на квартиру, підставою виникнення якого була ухвала Голосіївського районного суду м. Києва від 12 листопада 2018 року у справі № 752/23159/18.

Підстави прийняття такого рішення Відповідачем не зазначені.

Як вбачається з інформаційної довідки, рішення Державного реєстратора приймалися у такій послідовності:

- 07.12.2018 о 16:55:01 год. Державний реєстратор прийняв заяву про державну реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_5 , подану його представником ОСОБА_3 ;

- 07.12.2018 о 17:07:49 год. Державний реєстратор прийняв рішення про припинення обтяження на квартиру у вигляді арешту, яке накладено на підставі ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 12.11.2018 р. у справі № 752/23159/18.

- 07.12.2018 о 17:10:11 год. Державний реєстратор вніс відомості про припинення обтяження на квартиру у вигляді арешту;

- 07.12.2018 о 17:11:37 год. Державний реєстратор прийняв рішення про задоволення заяви про державну реєстрацію права власності, поданої о 16:55:01 год.;

- 07.12.2018 о 17:13:17 Державний реєстратор відкрив розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкту нерухомого майна;

- 07.12.2018 о 17:14:26 Державний реєстратор вніс відомості про державну реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_3 ;

- 07.12.2018 о 17:23:56 год. Державний реєстратор здійснив реєстрацію виправлень щодо власника майна та вніс відомості про реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_1

Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також наданим поясненням та запереченням сторін колегія суддів звертає увагу на наступне.

Надаючи правову оцінку позовним вимогам, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не звернув увагу на те, що дані правовідносини є суто цивільно-правовими, а тому взагалі не підлягають розгляду адміністративними судами в порядку адміністративного судочинства, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи; справа адміністративної юрисдикції переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, в якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження;

Вказані норми права встановлюють, що в порядку адміністративного судочинства захищаються права та інтереси осіб у сфері публічно - правових відносин. Публічно - правові відносини є складовою частиною правових відносин, які виникають у суспільстві.

Таким чином, до адміністративного суду з адміністративним позовом має право звернутись особа за захистом саме публічного права, свободи чи інтересу у сфері публічно-правових відносин.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий.

Проте, сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції, оскільки важливе значення для визначення юрисдикції має питання підстав виникнення спору та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Колегія суддів зазначає, що публічно-правовим спором в адміністративному судочинстві є не будь-який спір, у якому однією із сторін є орган публічної адміністрації, а лише той, що випливає із здійснення таким суб`єктом владних повноважень своїх владних управлінських функцій щодо скаржника.

Тобто, для наявності такого спору є обов`язковим наявність зв`язку між здійсненням органом влади покладених на нього владних управлінських функцій та порушення прав, свобод чи інтересів фізичної або юридичної особи внаслідок такої реалізації своїх функцій владним органом.

Звернення особи з позовом до суду на захист іншого крім публічного права, свободи чи інтересу, не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Колегія суддів звертає увагу на те, що у даному випадку, спір виник між фізичною особою та державним реєстратором з приводу реєстрації права власності на спірну квартиру АДРЕСА_2 .

За правилами п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, які спричинені рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, які вона вважає неправомірними, і ці наслідки призвели до виникнення, зміни чи припинення цивільних правовідносин, мають майновий характер або пов`язаний з реалізацією її майнових або особистих немайнових інтересів, то визнання незаконними (протиправними) таких рішень є способом захисту цивільних прав та інтересів.

Як встановлено судом апеляційної інстанції спірні правовідносини виникли між учасниками справи, в основному між позивачем та третьою особою у зв`язку з невиконанням договірних зобов`язань за іпотечним договором, укладеним між позивачем та ОСОБА_1 , а саме реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки - квартири позивача, а отже, існує спір про право, що виключає можливість розгляду цієї справи за правилами адміністративного судочинства.

Такий спір має вирішуватися судами за правилами Цивільного процесуального кодексу України.

Аналогічна правова позиція у подібних справах висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові № 815/6956/15 від 17 квітня 2018 року, у постанові №826/14433/16 (К/9901/7474/18) від 28 березня 2018 року.

За практикою Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Сокуренко і Стригун проти України», суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, оскільки спір, що виник між сторонами, стосується питання невиконання договірних зобов`язань і реалізацією прав іпотекодержателя на предмет іпотеки квартири АДРЕСА_3 , є цивільно-правовим і не підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів зазначає, що оскарження рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно безпосередньо пов`язане із захистом позивачем свого цивільного права у спорі щодо цього майна з особою, яка не заперечує законності дій реєстратора з реєстрації за нею права власності на спірне нерухоме майно, а тому цей спір має приватноправовий характер і з огляду на суб`єктний склад сторін має вирішуватися за правилами цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховногоо Суду від 16.01.2019 у ссправі №826/7749/16.

Щодо повернення сплаченого судового збору, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Так, відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон № 3674-VI).

Згідно із п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила ухвалою суду в разі закриття (припинення) проваджена у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у звязку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (чинного на момент звернення з апеляційною скаргою) ставки судового збору встановлюються у таких розмірах, зокрема, за подання до адміністративного суду адміністративного позову немайнового характеру, який подано фізичною особою - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та за подання апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду - 150% ставки, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2018 року становив - 1 762, 00 грн.

При зверненні до адміністративного суду заявлено дві вимоги немайнового характеру, отже за подання позовної заяви загальна сума до сплати становить: 1 762, 00 грн. * 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб * 2 = 1 409 ,60 грн.

Та за подання апеляційної скарги: 1 409 ,60 грн. * 150% = 2 114, 40 грн.

Сплата судового збору підтверджується квитанцією про сплату №310 від 17.04.2019, у сумі - 2 114, 25 грн. (а.с. 110)

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

З огляду на вище викладене, колегія суддів приходить до висновку про повернення сплаченого судового збору, у розмірі 2 114, 25 грн. та стягнення означених коштів з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 .

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Частиною 1 ст. 319 КАС України передбачено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 19 березня 2018 року підлягає скасуванню з ухваленням постанови про закриття провадження у справі, роз`яснивши позивачеві право на звернення з позовом до суду цивільної юрисдикції.

Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 134, 139, 241, 242, 243, 250, 251, 308, 310, 315, 319, 321, 322, 328, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 березня 2018 року - скасувати.

Провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомості та бізнесу», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_1 про визнання протиправними та скасування рішень - закрити.

Повернути сплачену суму судового збору, шляхом стягнення з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ), у розмірі 2 114 (двох тисяч ста чотирнадцяти) гривень 25 копійок.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

(Повний текст виготовлено - 29 травня 2019 року).

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

В.В. Файдюк