Справа № 160/903/19
Суддя: Букіна Лілія Євгенівна
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року Справа № 160/903/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: головуючий суддя Букіна Л.Є. розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Роздорський елеватор» до Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення, -
В обґрунтування позову посилався на протиправність оскарженого рішення, з огляду на порушення відповідачем порядку проведення перевірки позивача, оскільки до початку її проведення податковим органом не вручено останньому копію наказу про проведення перевірки Товариства, що за позицією Верховного Суду від 16.01.2018 року у справі № 826/442/13-а свідчить про відсутність правових наслідків такої.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.03.2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач у задоволенні позову просить відмовити, з огляду на наявність у діях Товариства складу правопорушення, санкція за яке передбачена статтею 121 Податкового кодексу України.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що наказом від 19.12.2018 року № 7392-п «Про внесення змін до наказу ГУ ДФС від 29.08.2018 року № 4971-п» внесено зміни до наказу від 29.08.2018 року № 4971-п та пункт 1 наказу викладено у такі редакції: провести документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з 20.12.2018 року тривалістю 5 робочих днів. Копію вказаного наказу отримано Товариством 09.01.2019 року, що підтверджується відповідним повідомленням, наявним у матеріалах справи.
Зазначене рішення прийнято податковим органом з огляду на ненадання Товариством документів, перелік яких викладено у запиті «Про надання пояснень та їх документального підтвердження» від 21.12.2018 року № 1.
Вважаючи вказане рішення протиправним у зв`язку з тим, що до початку проведення перевірки податковим органом не вручено Товариству копію наказу про проведення перевірки Товариства, що за позицією Верховного Суду від 16.01.2018 року у справі № 826/442/13-а свідчить про відсутність правових наслідків такої, позивач звернувся до суду із цим позовом.
При вирішенні спору суд виходить із того, що відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства врегульовані Податковим кодексом України (далі ПК України).
Відповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно із підпунктом 62.1.3 пункту 62.1 статті 62 ПК України податковий контроль здійснюється шляхом перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин.
Підпунктом 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України визначено, що контролюючим органам надано право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.
Відповідно до п. 75.1 ПК України, контролюючі органи мають право проводити, у тому числі, документальні перевірки.
Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
При цьому відповідно до пункту 78.4 статті 78 ПК України, право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
Згідно із пунктом 79.2 статті 79 ПК України, документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.
Відповідно до п.п. 20.1.6 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи.
Згідно до п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Пунктом 44.6 ст. 44 ПК України визначено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Пункт 121.1 статті 121 ПК України свідчить про те, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.
Ті самі дії, вчинені платником податків, до якого протягом року було застосовано штраф за таке саме порушення, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.
Аналіз наведених норм у своїй сукупності у контексті спірних правовідносин дає суду підстави для висновку, що у межах компетенції контролюючі органи наділені правом на проведення перевірок платників податків, після початку проведення яких також наділяються правом запитувати та вивчати первинну документацію платників податків та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, незабезпечення яких має наслідком застосування до такого платника штрафних санкцій. При цьому, саме право на проведення на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено під розписку копію відповідного наказу.
Судом встановлено, що оскарженим рішенням позивача притягнуто до відповідальності у вигляді застосування штрафу у розмірі 510 грн. у зв`язку з ненаданням Товариством документів, перелік яких викладено у запиті «Про надання пояснень та їх документального підтвердження» від 21.12.2018 року № 1.
У той же час, як зазначено вище, застосування такого виду відповідальності можливо лише за умови вчинення платником податків відповідних дій після початку проведення перевірки.
Відповідно до приписів 42.2 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
Матеріалами справи підтверджено, що копію наказу від 19.12.2018 року № 7392-п отримано Товариством 09.01.2019 року, що підтверджується відповідним повідомленням, наявним у матеріалах справи, тоді як акт перевірки, на підставі якого відповідачем прийнято оскаржене рішення, датований 22.12.2018 року.
Відтак, у контролюючого органу відповідно до ст. 78 ПК України не виникло право на проведення документальної позапланової перевірки позивача, оскільки останньому до початку проведення зазначеної перевірки не вручено під розписку копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.
За таких обставин, оскільки, у контролюючого органу не виникло право на проведення перевірки, то і відсутні правові підстави щодо запитування та вивчення під час проведення перевірки первинних документів, що використовуються платником при визначенні об`єктів оподаткування.
Крім того, відповідачем не виконано обов`язок щодо доказування правомірності рішення та не надано доказів того, що позивачем взагалі отримано запит, з ненадання відповіді якого податковий орган і вказав на наявність у діях позивача складу правопорушення, санкція за яке передбачена ст. 121 ПК України.
З огляду на викладене, відповідачем не виконано обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про протиправність оскарженого рішення та як наслідок обґрунтованість позову.
Згідно зі статтею 139 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати у розмірі 1921 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241, 243, 244, 245, 246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Роздорський елеватор» - задовольнити повністю.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, у разі якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного перегляду справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.
Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його складання.
Учасник справи, якому повне рішення суду не вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Суддя Л.Є. Букіна