Справа № 824/303/18-а
Суддя: Іваненко Т.В.
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

Справа № 824/303/18-а

29 травня 2019 року

м. Вінниця

Суддя-доповідач Сьомого апеляційного адміністративного суду Іваненко Т.В., перевіривши матеріали апеляційної скарги Державної фіскальної служби України на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

відповідно до рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року позов задоволено.

Не погодившись із судовим рішенням, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку.

Перевіривши додержання особою, яка подала апеляційну скаргу, вимог ст.ст. 295, 296 КАС України, суд дійшов висновку про залишення поданої апеляційної скарги без руху з таких підстав.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.01.2019 року повернуто вперше подану Державною фіскальною службою України у січні 2019 року апеляційну скаргу.

28.02.2019 року Державною фіскальною службою України повторно подано до суду апеляційну скаргу, яку було повернуто Апелянту 25.04.2018 року, про що Сьомим апеляційним адміністративним судом постановлено відповідну ухвалу.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Відповідач втретє подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати його та прийняти нове, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд вважає, що вона не відповідала вимогам ст. 295 КАС України, оскільки апелянтом пропущено тридцятиденний строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції.

Рзом з апеляційною скаргою відповідачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження судового рішення, у якому скаржник покликається на дотримання строків апеляційного оскарження судового рішення при зверненні до суду з первинною апеляційною скаргою та зазначає, що фактичною перешкодою для звернення до суду з апеляційною скаргою у визначені процесуальним законом строки стало систематичне блокування рахунків ДФС, що унеможливлювало сплату судового збору за подання апеляційної скарги, що мало наслідком подання повторної апеляційної скарги після отримання платіжного доручення.

Вирішуючи питання поновлення строку на апеляційне оскарження та відкриття апеляційного провадження, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Суд звертає увагу, що згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 №3674-VI органам фіскальної служби не надано пільг щодо сплати судового збору.

Органи доходів і зборів є державними органами, які утримуються за рахунок Державного бюджету України, та мають право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів, якими можна було б забезпечити сплату судового збору.

Фінансування витрат на оплату судового збору для державних органів із державного бюджету передбачено за кодом економічної класифікації 2800 "Інші поточні платежі", розмір яких щорічно затверджується відповідним кошторисом.

В обґрунтування вимог заявленого клопотання скаржник, зокрема зазначає, що операції по рахунках ДФС тимчасово зупинено Державною казначейською службою України у відповідності до п.28 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 №845 (далі-Порядок).

Зі змісту клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення слідує, що наведені у ньому доводи є необґрунтованими, а наявні в матеріалах справи докази не підтверджують того, що майновий/фінансовий стан скаржника перешкоджав сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Зокрема, із долучених скаржником до апеляційної скарги доказів (листів Державної казначейської служби України щодо безспірного списання коштів) слідує, що Казначейством зупинено операції на рахунках боржника, крім платежів, визначених п.25 Порядку.

Так, відповідно до п.25 Порядку безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів з рахунка боржника здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку. На час здійснення безспірного списання коштів проводяться платежі боржника, зокрема, із сплати податків і зборів, у тому числі судового збору.

Крім того, зазначеним у клопотанні скаржника обставинам надано правову оцінку в ухвалі Сьомого апеляційного адміністративного суду від 27 березняня 2019 року, зазначивши про неповажність причин пропуску строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 7 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом законності, відповідно до якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією та законами України.

Закріплений у ст. 6 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в Україні.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходив з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28.10.1998 та "Круз проти Польщі" від 19.06.2001. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" від 06.10.2015 суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

У даному випадку вказані скаржником причини пропуску строку оскарження не виправдовують втручання у принцип res judicata.

З огляду на наведене, вважаю, що наведені у заяві відповідача підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження є неповажними, а тому заява про поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягає до задоволення.

Отже, скарга підлягає залишенню без руху з метою надання апелянту можливості вказати інші поважні підстави пропуску строку на апеляційне оскарження.

За змістом ч.3 ст.298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Керуючись ст.ст. 169, 295, 296, ч.3 ст.298 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

Заяву Державної фіскальної служби України про поновлення строку на апеляційне оскарження залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовомФізична особа-підприємець ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії залишити без руху.

Запропонувати апелянту протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Роз`яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що у разі неусунення недоліків, зазначених в ухвалі про залишення апеляційної скарги без руху, у відкритті апеляційного провадження буде відмовлено.

Копію цієї ухвали надіслати на адресу особі, яка подала апеляційну скаргу, рекомендованим листом.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Іваненко Т.В.