Справа № 240/5019/18
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року м. Житомир

справа № 240/5019/18

категорія 112010201

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Пенсійний фонд України, про зобов`язання вчинити дії, стягнення невиплачених коштів,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом, в якому, з урахуванням заяв про уточнення позовних вимог від 12.11.2018 (вх.№22276/18) та 04.12.2018 (вх.№23691/18), просить зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області:

1) обрахувати показники вислуги років з грошового забезпечення на пенсію 100% - сум грошового забезпечення починаючи з 01.01.2016, а не 80%;

2) визнати надбавку 50% за 30 років вислуги років, а не 45%, тобто 2549,71 грн, а не 1561,5 грн (недоплачено 988,5 грн), неврахована Постанова Кабінету Міністрів України №355 (40% від прожиткового мінімуму 1435 грн - 574 грн, а не 470 грн), обраховано суму за підпунктами 1 та 2 пункту 13 Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №1210 від 23.11.2013, а саме 1 - категорія з числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС; в зоні відчуження п.1 ст.2; ст.9 та ст.10 - безпосередньо брали участь у ліквідації наслідків ЧАЕС; у зоні відчуження 1986-1987 роках, незалежно від кількості робочих днів: п.1 ст.14 (постраждалі особи) є різні і в різні періоди часу. Взято згідно з Постановою Кабінету Міністрів України №112: інвалід війни 2-ї групи, в твердій грошовій одиниці в сумі - 379,6 грн. Не беручи до уваги закон про Державний бюджет України на 2016, 2017, 2018 роки замість сум прожиткового мінімуму х 40%. Не нарахована премія 50% в розмірі - 248 грн, а всього - 67,93 грн за січень 2016 року, правильно обраховані суми скласти: 6180,03 грн; 988,5 грн; 2481,57 грн; 574 грн. Пенсія має бути в розмірі 10124,3 грн, а не 6109,34 грн;

3) визнати премію 60% посадового окладу від 2470 грн в розмірі 1482 грн та зобов"язати врахувати цю суму і виплатити на рахунок;

4) стягнути примусово недоплачену пенсію за кожен місяць, починаючи з 01.01.2016, з урахуванням виплаченої пенсії в розмірі 3944,27 грн, до дати подання позову 24.10.2018;

5) виплачувати пенсію в розмірі 10124,3 грн кожного місяця, починаючи з дня ухвалення рішення, подання звіту до суду;

6) стягнути невиплачену суму, яка обрахована з 01.01.2016 та невиплачена на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 та листа Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 05.06.2018 в розмірі 67451,09 грн та зобов"язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області перерахувати суму 67451,09 грн на рахунок ОСОБА_1 невідкладно та подати звіт до суду після винесення рішення протягом не більше 2-х місяців;

7) перерахувати пенсію та виплатити пенсію у розмірі 6741,09 грн - борг, всього - 76763,24 грн;

8) перерахувати пенсію, та її виплату розпочати з 01.01.2016.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області та отримує пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Зазначає, що органом Пенсійного фонду України позивачу нарахована пенсія в розмірі 80% від відповідних сум грошового забезпечення, що є протиправним, оскільки відповідач свідомо не застосовує положення ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яка передбачає збільшення пенсії на 10 % суми грошового забезпечення для осіб, які під час служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та віднесені до 1 категорії.

Також вважає неправомірним нарахування доплат до пенсії, оскільки органом Пенсійного фонду України не враховано положення Постанови Кабінету Міністрів України «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"» №355 від 23.04.2012 (далі - Постанова КМУ №355) відповідно до якої підвищення до пенсії має складати 40% від прожиткового мінімуму, тобто 574 грн, а не 470 грн. Додаткова пенсія, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії та інваліду 2 групи в розмірі - 379,6 грн нарахована органом Пенсійного фонду України у твердій грошовій сумі, всупереч положенням Постанови Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» №1210 від 23.11.2011, що є неправомірним.

Також вважає, протиправним врахування у складі грошового забезпечення, з якого здійснюється нарахування пенсії, премії в розмірі 1,35% замість 60%. Окрім того зазначає, що надбавка за стаж служби в органах внутрішніх справ має бути нарахована в розмірі 50%, замість 45%.

З врахуванням вказаних складових позивач вважає, що розмір пенсії за його власним розрахунком, має складати 10124,3 грн. Тому просить стягнути недоплачену пенсію за кожний місяць, починаючи з 01.01.2016 по день звернення до суду з позовом.

За розрахунками позивача з вини органу Пенсійного фонду України сума недоплаченої йому пенсії з 01.01.2016 становить в розмірі 76763,24 грн.

Також зазначає, що відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 №103 (далі - Постанова Кабінету Міністрів України №103) в квітні 2018 року йому було перераховано пенсію з 01 січня 2016 року, але відповідач виплачує тільки частину перерахованої пенсії, а саме з січня 2019 року - 50 % від суми підвищення перерахованої пенсії, що є неправомірним, оскільки виплата має проводитись без урахування розстрочки передбаченої Постановою Кабінету Міністрів України №103.

Позивач вказує, що неодноразово звертався до відповідача із відповідними заявами про перерахунок пенсії з урахуванням зазначених вище складових та у з урахуванням порядку, однак отримував від відповідача письмові повідомлення про відмову у перерахунку.

Вважає, що зазначеними діями відповідач порушує його конституційне право на належне пенсійне забезпечення та достатній рівень життя.

Не погоджуючись із діями Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом своїх прав.

Відповідно до ухвали Житомирського окружного адміністративного суду від 07.12.2018 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

04 січня 2019 року Пенсійний фонд України на електронну адресу суду надіслав письмові пояснення на позовну заяву за вх.№194/19, в яких просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог, у зв"язку з безпідставністю. В обґрунтування зазначає, що відповідно до положень Порядку проведення перерахунку пенсії, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 (далі - Порядок №45), органи Пенсійного фонду України здійснюють перерахунок пенсії, виходячи із розміру грошового забезпечення зазначеного у довідках, що надаються уповноваженими органами та не в праві змінювати їх складові.

Також зазначає, що діючим законодавством України функції держави щодо нарахування (обчислення) пенсії покладено на органи Пенсійного фонду України, таким чином позовні вимоги щодо виплати позивачу пенсії в обрахованому ним розмірі не узгоджено з законодавством.

Посилання позивача, що при перерахунку пенсії мають бути застосовані складові грошового забезпечення з яких вона обраховувалась є необґрунтованим, оскільки право на перерахунок пенсії настає за певних умов, які були відсутні.

Вказує, що відповідно до п.1 Постанови Кабінету Міністрів України №103 виплата перерахованих згідно з цією постановою підвищених пенсій з 01.01.2018 проводиться у розмірі 50% суми підвищення до пенсії, визначеного станом на 01 березня 2018 року, відповідно до норм чинного законодавства.

Згідно з ухвалою суду від 16.01.2019 клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про розгляду справи у відкритому судовому засіданні задоволено, - справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження на 12.02.2019.

Відповідно до протокольної ухвали суду від 12.02.2019 у підготовчому засіданні оголошена перерва до 12.03.2019, у зв"язку з витребуванням доказів у справі та продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Згідно з протокольною ухвалою суду від 12.03.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено розгляд справи по суті позовних вимог на 09.04.2019.

Відповідно до протокольної ухвали суду від 09.04.2019 у судовому засіданні проголошена перерва до 26.04.2019.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, заявах про уточнення позовних вимог від 12.11.2018, від 04.12.2018 та письмових запереченнях на відзив на позовну заяву від 02.01.2019 (вх.21/19), від 14.01.2019 (вх.№671/19) та від 17.04.2019 (вх.№9047/19). Додатково наголошує, що відповідач при перерахунку пенсії діє неправомірно, на власний розсуд та всупереч вимогам чинного законодавства, чим порушує його права.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі з підстав, викладених у відзиві на адміністративний позов від 27.12.2018 (за вх.№25284/18) та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування зазначає, що позивач помилково посилається на положення ч.2 ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" згідно з якою максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС і віднесені у встановленому законом порядку до категорії 1, - 100 відсотків, до категорії 2, - 95 відсотків. У позивача є лише 28 років 8 місяців 5 днів вислуги років, що дозволяє встановити йому власний розмір пенсії за вислугою років в розмірі лише 78 відсотків від суми грошового забезпечення (25х3 +3).

Редакція Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" передбачала, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 відсотків. Проте з січня 2008 року редакція вказаного Закону змінена, в результаті чого, вказана норма втратила чинність та законодавцем визначено лише максимальний розмір пенсії учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.

Щодо позовних вимог про неправомірне нарахування доплати до пенсії зазначає, що виплата цільової грошової допомоги в розмірі 50 грн передбачена Законом України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни».

Також вказує, що при перерахунку пенсії позивачу використане грошове забезпечення станом на 01.01.2016, яке є значно вищим ніж грошове забезпечення станом на 01.04.2012, то підвищення відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №355 від 23.04.2012

Щодо позовних вимог про встановлення надбавки за стаж служби в поліції в розмірі 50% замість 45% та премії в розмірі 60 % замість 1,35 %, зазначає, що вказані вимоги є безпідставними, оскільки відповідно до положень чинного законодавства перерахунок пенсії колишнім працівникам органів внутрішніх справ здійснюється на підставі довідки, виданої уповноваженими структурними підрозділами силових відомств. Органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування на підставі наданих їм довідок про грошове забезпечення. Розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення, зазначених у довідці.

Зазначає, що перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 проведений відповідно до вимог чинного законодавства, а позовні вимоги, є безпідставними та необґрунтованими.

Третя особа - Пенсійний фонд України у визначений день та час свого повноважного представника до суду не направила. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надсилала.

04 лютого 2019 року від третьої особи на адресу суду надійшла заява за вх.№2179/19 про розгляд справи без участі представника Пенсійного фонду України.

В ході судового розгляду справи, судом оголошено зміст позовної заяви, заслухано пояснення позивача та представника відповідача.

26 квітня 2019 року позивач та представник відповідача прибули до суду, проте перед початком судового засідання подали клопотання за вх.№10128/19 та вх.№10129/19, відповідно, про розгляд справи у письмовому провадженні.

Зважаючи на подані позивачем та представником відповідача клопотання, суд перейшов до розгляду справи в письмовому провадженні.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 26.04.1991 начальником УВС Житомирської області, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС в 1986 році (1 категорія) (т.1 а.с.35).

Згідно з довідкою до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії ЖИА №035522 від 16.01.2006 ОСОБА_1 встановлену другу групу інвалідності у зв"язку з травмою отриманою при виконанні службових обов"язків під час ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС (т.1 а.с.34)

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_2 , від 23.01.2006, ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни (т.1 а.с.34).

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Житомирській області, та отримує пенсію за вислугу років відповідно до ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ).

З 01.07.2007 позивачу було здійснено перерахунок пенсії на підставі ст.67 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок ЧАЕС". Відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" у розмірі 90% від грошового забезпечення (за вислугу 20 років - 50% та за кожний рік понад 20 років - 3%, а також 10% як особі, яка під час проходження військової служби брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесена до І категорії другої групи інвалідності) (т.1 а.с.36, т.2 а.с.213).

У подальшому, після проведення перерахунку пенсії позивача з 01.01.2008 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України "Про упорядкування грошового забезпечення" від 07.11.2007 №1294, основний розмір пенсії позивача становив 80% грошового забезпечення у розмір 1343,49 грн, з яких: ІВВВ прирівняні до інваліді в війни 2 групи, інвалід 2 групи - 188 грн; ЧАЕС 1 категорії, ЧАЕС (під час служби) інвалід 2 групи "А" - 94 грн; ІВВВ інвалід війни 2 групи/при виконанні обов"язків військової служби - 50 грн. Підсумок пенсії (з надбавками) - 1675,49 грн (т.2 а.с.207, 208, 209, 210, 211, 212).

На виконання Постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 №103 (далі - Постанова №103) позивачу проведено перерахунок пенсії з 01.01.2016 на підставі довідки №85/6205 від 16.03.2018, виданої ліквідаційною комісією управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, що не заперечується сторонами (т.1 а.с.207, 207 зворот).

Як свідчать матеріли справи, відповідно до довідки №85/6205 від 16.03.2018 розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії ОСОБА_1 було обраховано з наступних складових:

- посадовий оклад -2470 грн;

- оклад за спеціальним званням - 1000 грн;

- надбавка за страж служби (45%) - 1561,5 грн;

- премія (1,35 %) - 67,93грн (т.2 а.с.207 зворот).

Основний розмір пенсії з 01.01.2016 обчислено з вказаного грошового забезпечення у розмірі 80 % та становить 4079,54 грн.

Загальний розмір пенсії позивача станом з 01.04.2018 складає 6109,83 грн з яких:

- 4079,54 грн - основний розмір пенсії;

- 1019,89 грн - збільшення основного розміру пенсії на 25%;

- 580,8 грн - надбавка до пенсії, як інваліду війни 2 групи;

- 379,6 грн - додаткова пенсія, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії, інваліду 2 групи;

- 50 грн - цільова допомога на проживання інваліду війни 2 групи (т.2 а.с. 207).

Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області у червні 2018 року надіслало на адресу позивача повідомлення, в якому зазначило, що виплата перерахованої згідно з Постановою №103 пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 67451,09 грн, буде проводиться у таких розмірах: з 01.01.2019 - щомісячно 50 % місячного розміру підвищення пенсії; з 01.01.2020 до забезпечення повної виплати розрахунку суми щомісячно 100% місячного розміру підвищення пенсії (т. 1 а.с.37).

На звернення позивача, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області листом від 23.06.2018 за №К-3055 повідомило, що стаття 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції Закону України від 06.04.1995 №126/95-ВР) передбачала, що особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугою строків служби збільшувався на 10 %, а віднесеним до категорії 2, 3, і 4 на 5 % відповідних сум грошового забезпечення.

Максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті не повинен перевищувати 90 % відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 відсотків, до категорії 2, - 95 відсотків.

Тобто, максимальний розмір пенсій за вислугу років у зазначених осіб (за наявності у них 34-х (у звільнених у відставку 32-х) років вислуги і більше) може перевищувати загальний максимальний розмір такої пенсії і становити до 100% - у осіб, віднесених до 1-ї категорії, та до 95% - у осіб, віднесених до 2-ї категорії.

Зазначено, що статтею ст.13 Закону передбачено, що особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та мають вислугу 20 років і більше, пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення; за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. За матеріалами пенсійної справи вислуга років позивача в календарному обчисленні складає 23 роки 13 днів, в пільговому - 30 років 01 місяць 02 дні (т.1 а.с.90).

З 01.01.2008 у зв"язку з прийняттям постанови Кабінету Міністрів України «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 07.11.2007 №1294 проведено перерахунок пенсії відповідно до Закону. Саме тому, з 01.01.2008 по даний час пенсія обчислена в розмірі 80% грошового забезпечення, підстави для обчислення пенсії в розмірі 95% грошового забезпечення відсутні (т.1 а.с. 90).

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 24.09.2018 №К-4034 позивачу повідомлено, що до основного розміру пенсії, як інваліду війни 2 групи, відповідно до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» встановлено підвищення до пенсії у розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про поліпшення матеріального становища учасників бойових дій та інвалідів війни» до пенсії встановлена цільова грошова допомога на прожиття у розмірі 50 грн. Окрім того, згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення» від 28.12.2011 №1381 інвалідам війни, передбачено збільшення основного розміру пенсії на 25 відсотків.

Також позивачу, як учаснику ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС 1 категорії інваліду 2 групи, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», встановлено додаткову пенсію в розмірі 379,6 грн, що визначено Постановою Кабінету Міністрів України «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 22.11.2011 №1210 (т.1 а.с.39).

Листом від 08.11.2018 №К-4615, №К-4614 відповідач повідомив позивача, що статтею 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", для осіб які під час служби брали участь у ліквідації наслідків аварії ЧАЕС, і віднесені до 1 категорії з 01.01.2008 не передбачено збільшення пенсії за вислугу років на 10% суми грошового забезпечення, що враховується для обчислення пенсії.

Згідно з наказом управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області від 19.01.2007 №16 о/с, вислуга років для призначення пенсії складає 30 років 01 місяць 02 дні, тому пенсія обчислена в розмірі 80% підстав для обчислення пенсії в розмірі 100% грошового забезпечення немає.

Також повідомлено, що на виконання вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», на підставі довідки №85/6205 від 16.03.2018, виданої ліквідаційною комісією управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, здійснено перерахунок пенсії з 01.01.2016. Вказано розмір грошового забезпечення, з якого здійснюється розрахунок пенсії за вислугу років позивача, та додаткових виплат до пенсії (т.2 а.с 41).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Закон № 2262-ХІІ).

Щодо позовних вимог про неправомірність виплати перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в розмірі 67451,09 грн частинами з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 № 103, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.3 ст. 63 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09 квітня 1992 року №2262-ХІІ (далі - Закон №2262-ХІІ ) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у строки, встановлені частиною другою статті 51 цього Закону.

Порядок перерахунку пенсій, встановлений постановою Кабінету Міністрів України "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" від 21.02.2018 №103, (далі - постанова Кабінету Міністрів України №103), яка регулює питання відносно виплат, визначених станом на 01 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30 серпня 2017 року №704.

Згідно з пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України №103 передбачено перерахування з 01.01.2016 пенсій, призначених згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) за прирівняною посадою з розміру грошового забезпечення поліцейського, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальним званням, відсоткову надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за січень 2016 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) проводити з 1 січня 2018 року. Сума перерахованих пенсій для виплати за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року обчислюється органами Пенсійного фонду України станом на 1 січня 2018 року та виплачується після виділення коштів на їх фінансування з державного бюджету в такому порядку: з 1 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 50 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року; з 1 січня 2020 року - щомісяця окремою сумою у розмірі 100 відсотків різниці між місячним розміром підвищеної пенсії, розрахованої відповідно до абзацу першого цього пункту, та місячним розміром отриманої особою пенсії за період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2017 року та до забезпечення повної виплати розрахованої суми.

Згідно з пунктом 5 постанови Кабінету Міністрів України №103 перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) відповідно до пункту 3 цієї постанови проводиться на підставі довідок про розміри грошового забезпечення, поданих Міністерством внутрішніх справ органам Пенсійного фонду України до набрання чинності цією постановою, або довідок, додатково оформлених та поданих відповідно до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року, №45.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 прямо визначено, що вона прийнята відповідно до частини 4 статті 63 Закону №2262-ХІІ .

Частиною 4 ст. 63 Закону №2262-ХІІ визначено, що усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Частиною 4 ст. 63 Закону №2262-ХІІ (в редакції чинні на момент виникнення права на перерахунок пенсії - станом на 01.01.2016) не визначене та не передбачене право Кабінету Міністрів України встановлювати порядок «виплати» та «розміри» перерахованих пенсій, як це вказано в постанові Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103.

Крім того, питання строків виплати доплат до пенсії за результатами проведеного перерахунку, тобто частини пенсії особи, не охоплюється поняттям «порядок проведення перерахунку пенсії».

Загальний порядок виплати пенсій визначений статтею 52 Закону №2262-ХІІ, відповідно до частини третьої якої виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

В свою чергу, частиною другою статті 55 Закону №2262-ХІІ передбачено, що нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Позивач набув права на перерахунок пенсії з 01.01.2016 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції та Закону України від 23 грудня 2015 року №900-VIII «Про внесення змін до деяких законів України щодо забезпечення гарантій соціального захисту колишніх працівників органів внутрішніх справ України та членів їх сімей» від 11 листопада 2015 року №988.

Однак приписами постанови Кабінету Міністрів України №103 позивачу обмежено обсяг виплати перерахованої пенсії, шляхом встановлення відтермінування строку таких виплат (з 2019 - 50% різниці, з 2020 - 100% різниці).

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Конституційний Суд України у Рішенні від 9 лютого 1999 року N 21-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначив, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце, положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб.

Статтею 92 Конституції України унормовано, що виключно законами України визначаються: права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.

Згідно з ч. 3 ст. 113 Конституції України Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

Отже, у випадку суперечності норм підзаконного акту нормам закону слід застосовувати норми закону, оскільки він має вищу юридичну силу.

Суд зазначає, що положення ч. 3 ст. 52, ч. 2 ст. 55, ч. 4 ст. 63 Закону №2262-ХІІ мають вищу юридичну силу, ніж норми постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103, які розвивають чи деталізують окремі положення зазначеного Закону, та не повинні суперечити положенням Закону.

Разом із тим, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року №1774-VIII частину 4 статті 63 Закону № 2262-ХІІ викладено у такій редакції: "усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій". Вказана норма набрала чинності з 01.01.2017.

Таким чином, починаючи з 01.01.2017 законодавцем змінено правові підстави перерахунку пенсії військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за Законом №2262-ХІІ та віднесено до повноважень Кабінету Міністрів України визначати умови, порядок проведення перерахунку пенсії та встановлювати розміри проведених виплат.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що положення постанови Кабінету Міністрів України №103 можуть поширюватися на спірні правовідносини позивача та відповідача з приводу виплати пенсії виключно з 01.03.2018, а спірні в межах позовної заяви, правовідносини виникли до моменту набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України №103 та надання з 01.01.2017 повноважень Кабінету Міністрів України для встановлення розміру проведених виплат при перерахунку пенсії відповідно до положень Закону №2262-ХІІ, а відтак, підлягають врегулюванню тими нормативно-правовими актами, які були чинні на момент виникнення права позивача на такий перерахунок, а саме на 01.01.2016.

Згідно з частиною 3 статті 52 Закону № 2262-XII, виплата пенсій провадиться за поточний місяць загальною сумою у встановлений строк, але не пізніше останнього числа місяця, за який виплачується пенсія.

Відповідно до частини 2 статті 55 Закону №2262-XII нараховані суми пенсії, не отримані пенсіонером з вини органу Пенсійного фонду України, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.

Аналогічні норми містяться в Законі України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV(далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини 4 статті 45 Закону України № 1058-IV перерахунок призначеної пенсії, у разі виникнення права на підвищення пенсії, провадиться з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Згідно з частиною 2 статті 46 Закону України №1058-IV нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Статтею 47 Закону України №1058-IV передбачено, що пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця.

З аналізу норм Законів України №2262-XII та Закону №1058-IV вбачається, що пенсія є щомісячним обов`язковим платежем. Водночас ними не передбачено виплату пенсії після виділення коштів з державного бюджету та з розстрочкою на декілька років.

Згідно з частинами першою та другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Право на виплати зі сфери соціального забезпечення було включено до змісту статті 1 Першого протоколу до Конвенції вперше у рішенні від 16 грудня 1974 року у справі "Міллер проти Австрії", де Суд встановив принцип, згідно з яким обов`язок сплачувати внески у фонди соціального забезпечення може створити право власності на частку активів, які формуються відповідним чином. Позиція Суду була підтверджена і в рішенні "Гайгузус проти Австрії" від 16 вересня 1996 року, якщо особа робила внески у певні фонди, в тому числі пенсійні, то такі внески є часткою спільних коштів фонду, яка може бути визначена у будь-який момент, що, у свою чергу, може свідчити про виникнення у відповідної особи права власності.

Відповідно до правової позиції Європейського суду у справі "Кечко проти України" (рішення від 08 листопада 2005 року) в межах свободи дій держави визначати, які надбавки виплачувати своїм робітникам з державного бюджету. Держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату таких надбавок, вносячи відповідні зміни в законодавство. Однак якщо чинне правове положення передбачає виплату певних надбавок, і дотримано всі вимоги, необхідні для цього, органи державної влади не можуть свідомо відмовляти у цих виплатах, доки відповідні положення є чинними. Тобто органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань.

Крім того, Конституційний Суд України розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист певних категорій громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечують суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управлінні державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань, тощо (Рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99, від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002, від 20 грудня 2016 року № 7-рп/2016).

У рішенні від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України щодо офіційного тлумачення положень статті 5 Закону України "Про статус ветеранів військової служби і ветеранів органів внутрішніх справ та їх соціальний захист" Конституційний Суд України прямо зазначив, що служба в органах внутрішніх справ має ряд специфічних властивостей (служба в правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей), що повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексом заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби в органах внутрішніх справ, так і після звільнення у запас або відставку.

В рішенні ЄСПЛ по справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26.06.2014 (за заявою №68385/10 та №71378/10) вказано якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має "законне сподівання", якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є чинним Закон, який передбачає таке право, або є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування.

Водночас, друге речення першого пункту ст. 1 Першого протоколу до Конвенції "Захист прав власності", яке дозволяє позбавити майна лише "на умовах, передбачених законом", а другий пункт зазначає, що держава має право здійснювати контроль за використанням майном шляхом введення в дію "законів" не поширюється на спірні правовідносини, оскільки втручання у право позивача не може бути визнано таким, що відповідає закону.

Таким чином, позивач мав "законні сподівання" отримати пенсію у збільшеному розмірі після перерахунку її розміру, отже, обмежень щодо строків виплати сум доплати до пенсії за 2016-2017 роки, передбачені постановою Кабінету Міністрів України №103, не можуть бути застосовані.

З огляду на викладене, оскільки розмір перерахованої пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2017, відповідно до повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області становить 67451,09 грн, суд дійшов до висновку про задоволення позову в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити виплату перерахованої пенсії ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в повному розмірі, без урахування розстрочки, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» від 21.02.2018 №103, з урахуванням вже сплачених сум.

Щодо позовних вимог про стягнення на користь позивача невиплаченої сум перерахованої пенсії з 01.01.2016 по 31.12.2017 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №103 в розмірі 67451,09 грн, зобов"язання Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області виплачувати пенсію в сумі 10124,3грн кожного місяця з дня ухвалення та стягнення з відповідача суми боргу 76763,24 грн, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року №393 (далі - Постанова №45).

Відповідно до п. 1 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 року № 280 (далі - Положення №280), Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до пункту 7 Положення №280 Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Згідно з пп.6 п.4 Положення №280 Пенсійний фонд України відповідно до покладених на нього завдань: організовує, координує та контролює роботу територіальних органів щодо призначення (перерахунку) і виплати пенсій та щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці.

Окрім того суд зазначає, що під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючий рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з ч.1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Суд може прийняти інше рішення, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. При цьому, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Також суд зауважує, що відповідно до повідомлення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області позивачу поінформовано, що розмір перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 становить 67451,09 грн, однак із зазначенням позначки «*», тобто примірного, не точного розміру, який у свою чергу не підтверджений іншими доказами (т.1 а.с.37).

Окрім того розрахунок пенсії позивача за вислугу років, яка підлягає до виплати щомісячно не належить до повноважень суду.

Разом з тим, у своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З огляду на системний аналіз викладених норм, суд дійшов до висновку, що повноваження щодо розрахунку розміру пенсії позивача, що підлягає виплаті належить виключно до повноважень органу Пенсійного фонду України, тобто є дискреційними повноваженнями органу Пенсійного фонду України, суд в межах повноважень визначених Кодексом адміністративного судочинства України вправі вирішити питання про правомірність порядку, умов, строків нарахування та виплати пенсії, її складових, а не конкретно визначеного розміру пенсії.

Щодо позовних вимог про зобов"язання відповідача нарахувати та виплатити пенсію з 01.01.2016 з урахуванням основного розміру пенсії 100% від відповідних сум грошового забезпечення, а не 80%, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту «а» частини 1 статті 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу - 20.10.1995), пенсії за вислугу років призначаються особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

На момент призначення ОСОБА_1 пенсії, стаття 13 Закону №2262-ХІІ у частині 1 містила пункт «в» відповідно до якого, особам, зазначеним у пунктах «а» і «б» цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

Із набуттям чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» від 04.04.2006 №3591-IV нова редакція підпункту «в» статті 13 Закону № 2262-ХІІ вказану 10-процентну доплату особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1 не передбачає.

Водночас, згідно зі статтею 63 Закону № 2262-ХІІ (в редакції чинні на момент виникнення права на перерахунку пенсії - 01.01.2016), перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою етапі 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Матеріали справи свідчать, що у зв`язку із встановленням нових умов грошового забезпечення згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 №988 та на підставі виданої управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області довідки про розмір грошового забезпечення для обчислення пенсії №85/6205 від 16.03.2018, з 01.01.2016 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Житомирській області позивачу проведено перерахунок пенсії, у розмір 80% грошового забезпечення (т.2 а. с.79, 207).

Порядок перерахунку пенсій з 1 січня 2008 року регулюється Порядком проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45, згідно з пунктом 1 якого перерахунок раніше призначених відповідно до Закону №2262-ХІІ пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

На момент виникнення права на перерахунок та здійснення перерахунку пенсії позивачу до Закону №2262-ХІІ були внесені зміни, зокрема у статтю 13, звідки були виключені підстави для збільшення розміру пенсії за вислугу строків служби особам, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС під час проходження служби. Види підвищень пенсій за вислугу років передбачені статтею 15 вказаного закону, види надбавок та допомоги до пенсії за вислугу років - статтею 16.

Нові види грошового забезпечення були встановлені постановою Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» від 11.11.2015 №988, яка набирала чинності 02.12.2015.

Системний аналіз наведених норм права, дає суду підстави дійти до висновку, що оскільки на момент виникнення права на перерахунок пенсії - 01.01.2016 та на момент здійснення перерахунку пенсії, а саме з 1 березня 2016 року, стаття 13 Закону №2262-ХІІ не передбачала 10% збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, а інша норма, яка б встановлювала таку доплату, в чинному законодавстві України відсутня, саме тому правових підстав для нарахування наведеної 10-відсоткової доплати для позивача немає.

Також суд зазначає, що відповідно до п. 4 розділу ІІ Прикінцевих положень Закону №3591-IV вислуга років для призначення пенсій, що була обчислена особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, особам надстрокової служби і військової служби за контрактом та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за Законом України «Про пенсійне забезпечення військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та деяких інших осіб», відповідно до нормативно-правових актів щодо призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, перегляду не підлягає.

Однак у даному випадку вислуга років для призначення пенсій не переглядалась, адже 10% збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, не входить до складу вислуги років.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 травня 2018 року у справі №752/17929/13-а.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що відповідач своїми діями щодо перерахунку позивачу пенсії з урахуванням розміру грошового забезпечення, встановленого з 1 січня 2016 року для відповідних категорій осіб, не порушив чинного законодавства України.

При цьому, суд звертає увагу, що вищезгадані зміни в законодавстві не призвели до зниження розміру пенсії, а навпаки - привели до її збільшення, що нівелює засторогу можливого порушення прав позивача.

Окрім цього, щодо позовних вимог про неправомірне нарахування органом Пенсійного фонду України доплат до пенсії, встановлених постановою Кабінету Міністрів України Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 №355 та постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210, суд зазначає наступне.

Правові підстави та порядок компенсації за шкоду, заподіяну здоров`ю, особам, які стали інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, сім`ям у зв`язку із втратою годувальника та щорічна допомога на оздоровлення таким особам визначено у статті 48 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 №796-XI (далі - Закон №796-ХІІ).

Згідно зі статтею 49 Закону №796-ХІІ пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Отже, додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю є видом пенсії.

Відповідно до статті 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (в редакції, чинній на час призначення пенсії) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, зокрема інвалідам II групи у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком.

Згідно зі змісту статті 50 Закону України №796-ХІІ ( в редакції, чинні на момент виникнення права на перерахунок пенсії - 01.01.2016) особам, віднесеним до категорії 1, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України».

Таким чином, Кабінету Міністрів України були надані повноваження щодо визначення порядку призначення додаткової пенсії, передбаченої Законом України №796-ХІІ .

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1210 затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі - Порядок №1210), який визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57, 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2014 року №112 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України з питань пенсійного забезпечення» пункт 13 Порядку №1210 викладено в новій редакції, згідно з яким щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» виплачується особам, які мають інвалідність ІІ групи у розмірі 379,6 грн.

Зазначені положення постанови Кабінету Міністрів України №1210 є чинними.

З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що відповідачем правомірно нараховано додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» в розмірі 379,6 грн.

Щодо позовних вимог про неврахування відповідачем при перерахунку пенсії положень постанови Кабінету Міністрів України "Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України " від 23.04.2012 №355, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 23.04.2012 №355 (далі - постанова Кабінету Міністрів України №355) встановлено з 01.07.2012 підвищення до пенсій, призначених до зазначеної дати відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", крім пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, у розмірі 11 відсотків пенсій, обчислених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону, збільшивши його з 01.09.2012 до 23 відсотків та з 01.01.2013 до 35 відсотків. При цьому розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону з урахуванням доплат до попередніх розмірів пенсій згідно з пунктом 4 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45, та підвищень, передбачених абзацом першим цього пункту, не можуть перевищувати розміри пенсій, обчислені відповідно до Закону виходячи з грошового забезпечення, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" за відповідними посадами військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу станом на 01.04.2012.

Станом на 01.07.2012 частиною 2 статті 13 Закону №2262-XII визначено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

З огляду на викладене, розмір підвищення пенсії має здійснюватись за розміром пенсії, що призначений позивачу, однак не може перевищувати розміру пенсії, обчисленого відповідно до Закону №2262-XII, виходячи з грошового забезпечення за відповідною посадою згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 №1294 "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" станом на 01.04.2012.

Оскільки перерахунок пенсії позивача у зв"язку зі змінами грошового забезпечення відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №988, проведено з грошового забезпечення за відповідною посадою станом на 01.01.2016 згідно з довідкою про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсії №85/6205 від 16.03.2018, яке є вищим ніж грошове забезпечення станом на 01.04.2012, підстав для застосування положень Постанови Кабінету Міністрів України №355 у відповідача немає.

При цьому, суд погоджується з доводами відповідача, що позивач безпідставно ототожнив визначення підвищення пенсії із перерахунком розміру призначеної пенсії у зв`язку із збільшенням розмірів хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців і помилково вказує на необхідність застосування положень постанови Кабінету Міністрів України №355.

Щодо вимоги позивача про зобов"язання включити до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється перерахунок пенсії з 01.01.2016, та виплачувати в подальшому пенсію з урахуванням надбавки за стаж служби в розмірі 50%, а не 45% та розмір премії - 60%, а не 1,35%, суд зазначає наступне.

Відповідно до приписів п.п. 2-3 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року №45 та п. 24 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1, в разі зміни розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством, Головні управління Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно визначати підстави для проведення перерахунку пенсій та розмір пенсії, а здійснюють нарахування пенсії на підставі наданих їм іншими уповноваженими органами довідок про розмір грошового забезпечення кожної особи. При цьому розмір пенсійних виплат залежить від розміру складових грошового забезпечення, зазначених у таких довідках.

Довідки про розмір грошового забезпечення видаються державним органом, з якого особи були звільнені із служби, якщо інше не передбачено цими Порядками.

З урахуванням наведеного, суд дійшов до висновку, що зазначені вимоги є передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки оскарження розміру складових грошового забезпечення, визначеного у довідці яка видана для перерахунку пенсії, може бути предметом позову до органу, який її видав. У органів Пенсійного фонду України такі повноваження відсутні.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд також враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Відповідно до ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, а саме в частині зобов"язання відповідача здійснити виплату перерахованого розміру пенсії з 01.01.2016 по 31.12.2017. В іншій частині позовні вимоги, з урахуванням висновків суду викладених вище, є необґрунтованими, оскільки відповідачем та наявними у справі матеріалами доведено правомірність дій Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області.

Щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення та подання відповідачем звіту про виконання рішення на підставі ст.382 КАС України суд зазначає наступне.

Частиною першою статті 382 КАС України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Аналіз наведених норм свідчить на користь висновку, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення є правом суду, яке має застосовуватися у виключних випадках.

Поряд з цим суд враховує, що позивачем не наведено причин та не надано доказів, які б свідчили про те, що відповідач може ухилятися від виконання рішення суду.

Приймаючи до уваги обставини даної справи, суд дійшов до висновку, що відсутні підстави для зобов`язання суб`єкта владних повноважень подавати звіт про виконання даного судового рішення, а тому відмовляє у встановленні судового контролю за виконанням рішення у даній справі.

Відповідно до положень ст.139 КАС України питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись статтями 4, 6-9, 32, 77, 90, 139, 205, 242-246, 258, 295, 297, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ідн . номер НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул.Ольжича, буд.7, м.Житомир, 10003, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Пенсійний фонд України (вул.Бастіонна, буд.9, м.Київ, 01601, ), про зобов`язання вчинити дії, стягнення невиплачених коштів, - задовольнити частково.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області здійснити ОСОБА_1 виплату перерахованої пенсії за період з 01.01.2016 по 31.12.2017 в повному розмірі, без урахування розстрочки, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» №103 від 21.02.2018, з урахуванням виплачених сум.

У задоволенні решти позовних вимог, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення

Рішення складено у повному обсязі 27 травня 2019 року.

Суддя А.В. Горовенко