Справа № 420/1038/19
Суддя: Потапчук В.О.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 травня 2019 р.м.ОдесаСправа № 420/1038/19
Головуючий в 1 інстанції: Іванов Е. А.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - доповідача - Потапчук В.О.

суддів - Семенюк Г.В.

- Шляхтицький О.І.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року прийнятого у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження (суддя:Іванов Е.А.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог.

У лютому 2019 року ОСОБА_1 (далі за текстом- ОСОБА_1 , позивач/скаржник) звернулася до суду з позовом до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі (далі за текстом-Малиновське ОУПФ України в м.Одесі., відповідач/скаржник) про визнання протиправною бездіяльності Пенсійного фонду, що виразилася у не прийнятті протягом 10 днів після надходження 23 січня 2019 року документів про призначення пенсії рішення про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» та зобов`язання прийняти рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» без обмеження граничного розміру, умов, порядку та строків її виплати, у розмірі 82% від середньомісячної заробітної плати в сумі 27 140,13 грн., на яку нараховується ЄСВ, обчисленої відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, та сплачувати її; допущення негайного виконання рішення суду в частині сплати суми пенсії за один місяць; стягнення з Малиновського ОУПФ України в м.Одесі на користь ОСОБА_1 судових витрат; встановлення судового контролю за виконанням судового рішення та зобов`язання Малиновського ОУПФ України в м.Одесі подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що частиною 1 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року встановлено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку, за наявності вислуги років по 30 вересня 2011 року - не менше 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років. Позивач працювала в органах прокуратури до 30 вересня 2011 року, тому відповідно до норм Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року, які діяли на час звільнення, та відповідно до норм Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року, які діють на теперішній час, на день звільнення набула право на пенсійне забезпечення за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», оскільки стаж роботи на посадах прокурорів складав 11 років 08 місяців 04 дні, а загальна вислуга років складала 21 рік 02 місяці 26 днів. Наведений факт підтверджений рішенням суду, що набрало законної сили. Оскільки право на пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» позивач набула до 30 вересня 2011 року, то правовідносини щодо призначення пенсії виникли під час дії Закону України «Про прокуратуру» № 1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року.

Представник відповідача надав до суду письмовий відзив, який мотивований тим, що Об`єднане управління, відповідно до «Положення про управління Пенсійного фонду країни в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління» від 22 грудня 2014 року № 28-2 (далі - Положення), - є територіальним органом Пенсійного фонду України, підвідомчим головному управлінню Пенсійного фонду України в Одеській області і уповноважений державою на реалізацію державної політики з питань пенсійного забезпечення, ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню. 23 січня 2019 року Позивач звернулася до об`єднаного управління з заявою №423 про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України "Про прокуратуру". 09 березня 2019 року об`єднаним управлінням було винесено рішення №423 про відмову в призначенні пенсії Позивачу, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України "Про прокуратуру" № 1697-УІІ від 14 жовтня 2014 року передбачено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги роки не менше: по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року - 20 років 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років 6 місяців; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року - 21 рік, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року - 21 рік 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 11 років 6 місяців; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року - 22 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року - 22 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 12 років 6 місяців; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року - 23 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року - 23 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 13 років 6 місяців; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорш не менше 14 років; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року - 24 роки 6 місяців, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років 6 місяців; з 1 жовтня 2020 року і пізніше - 25 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 15 років. Так, як Позивач звернувся з заявою про призначення пенсії 23 січня 2019 року, право на призначення пенсії за вислугу років набуде за наявності в період з 01 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 роках вислуги не менше 24 роки в тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років. Станом на 23 січня 2019 року вислуга років, розрахована відповідно рішення суду від 28 листопада 2018 року складає 21 рік 02 місяці 26 днів, у тому числі на посадах прокурорів 11 років 08 місяців 04 дні, до якої входить половина строку навчання у вищому юридичному навчальному закладі, яка складає 02 роки 11 місяців 19 днів.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Малиновського ОУПФ України в м.Одесі, що виразилася у не прийнятті протягом 10 днів після надходження 23 січня 2019 року документів про призначення пенсії рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру». Зобов`язано Малиновське ОУПФ України в м. Одесі повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23 січня 2019 року №423 з урахуванням висновків суду. В решті позову відмовити.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим скаржник просить змінити оскаржуване рішення та прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Малиновське ОУПФ України в м. Одесі звернулося до суду з апеляційною скаргою, у якій зазначено, що рішення винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим скаржник просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити в повному обсязі.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 22 травня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28 травня 2019 року у відкриті апеляційного провадження за скаргою Малиновського ОУПФ України в м. Одесі відмовлено на підставі пропуску скаржником строку звернення до суду з апеляційною скаргою та відсутності доказів сплати судового збору відповідно вимог Закону України «Про судовий збір».

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 , перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст. 311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні на підставі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Обставини справи.

30 вересня 2011 року позивач звільнилась з органів прокуратури, маючи класний чин молодшого радника юстиції та вислугу років понад 20 років, у тому числі на посадах прокурорів понад 11 років.

21 вересня 2018 року позивач первісно звернулась до Малиновського ОУПФ України в м.Одесі із заявою про обчислення страхового стажу, що дає право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

01 жовтня 2018 року Малиновським ОУПФ України в м.Одесі надано відповідь, що за попереднім розрахунком страховий стаж складає 20 років та одночасно зауважено, що в трудовій книжці наявний запис з виправлення без застереження роботодавця та відсутня інформація про дати навчання у вищому навчальному закладі.

Для усунення вказаних зауважень позивач звернулась до суду.

28 листопада 2018 року Суворовським районним судом м.Одеси підтверджено достовірність запису в трудовій книжці, що має виправлення, підтверджено період навчання у вищому навчальному юридичному закладі та встановлено, що вислуга років для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про прокуратуру» станом на 30 вересня 2011 року (день звільнення з органів прокуратури) складає 21 рік 02 місяці 26 днів, у тому числі на посадах прокурорів 11 років 08 місяців 04 дні.

Тобто наведеним судовим рішенням встановленні дані, які усувають сумніви щодо правильності запису в трудовій книжці та підтверджують наявність підстав для призначення пенсії за вислугу років.

23 січня 2019 року позивач подала до Малиновського ОУПФ України в м.Одесі у встановленому законом порядку та за встановленою формою заяву про призначення пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру».

Разом із завою подано необхідні документи для призначення пенсії за вислугу років, а саме: паспорт, довідка про реєстрацію, довідка про присвоєння ідентифікаційного номера, трудова книжка, диплом про вищу юридичну освіту, архівна довідка, свідоцтво про народження дитини, публічна інформація про реформування органів прокуратури, інформація прокуратури Одеської області про розрахунок та складові заробітної плати, розрахунок середньомісячної заробітної плати, рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 28 листопада 2018 року.

На заяву позивача щодо призначення пенсії відповідач листом № 2715/04 від 05 лютого 2019 року надав письмову відповідь про відсутність підстав для призначенні пенсії з мотивуванням, що надане рішення суду не має зобов`язального характеру для Малиновського об`єднаного управління ПФУ в м.Одесі щодо призначення та виплати пенсії.

Не погоджуючись з викладеним позивач звернулася до суду з даним позовом.

Висновок суду першої інстанції.

Частково задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність Малиновського ОУПФ України в м.Одесі, що виразилася у не прийнятті протягом 10 днів після надходження 23 січня 2019 року документів про призначення пенсії рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» підлягають задоволенню, оскільки рішення про відмову в призначенні пенсії було прийнято 09 березня 2019 року, тобто з порушенням вимог закону. При цьому, суд попередньої інстанції зазначив про відмову у задоволенні іншої частини позову.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції частково не правильним та таким, що частково не відповідає вимогам Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту - КАС України).

Джерела права й акти їх застосування.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено).

Згідно з ст. 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення» громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право звертатися за захистом своїх прав до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини. Кожному гарантується право звернутись із конституційною скаргою до Конституційного Суду України з підстав, установлених цією Конституцією, та у порядку, визначеному законом. Кожен має право після використання всіх національних засобів юридичного захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Оцінка суду.

Дослідивши матеріали справи колегією суддів встановлено, що суд першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення від 03 квітня 2019 року лише частково задовольнив позов ОСОБА_1 посилаючись на те, що позивач має право на пенсію за вислугу років відповідно до норм Закону України «Про прокуратуру» №1789-ХІІ від 05 листопада 1991 року, які діяли на час звільнення, та відповідно до норм Закону України «Про прокуратуру» №1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року, які діють на теперішній час, однак в розмірі 60% від середньомісячної заробітної плати.

Колегія суддів частково не погоджується з вказаним висновком суду попередньої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на час звернення ОСОБА_1 за призначенням пенсії набрав чинності Закон України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII «Про прокуратуру» (далі - Закон №1697-VII).

У зв`язку з набранням чинності зазначеним Законом втратили чинність положення ст. 50-1 Закону України «Про прокуратуру» від 05 листопада 1991 року № 1789-ХІІ (далі - Закон №1789-ХІІ), в частині визначення осіб, які мають право на призначення пенсії за вислугу років та розміру такої пенсії.

В свою чергу, ст. 86 Закону №1697-VII, визначено підстави та порядок призначення пенсії за вислугу років.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону № 1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: по 30 вересня 2011 року - 20 років, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 10 років.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії мала стаж по вислузі років станом на 30 вересня 2011 року 21 рік 02 місяці 26 днів, у тому числі стаж роботи на посадах прокурорів - 11 років 08 місяців 04 дні.

Приймаючи таке рішення, суд враховує, що відповідно до ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ, яка діяла в редакції Закону з 26 липня 2001 року (в редакції Закону №2663-ІІІ від 12 липня 2001 року) до 01 жовтня 2011 року (в редакції Закону № 3668 від 08 липня 2011 року), прокурори і слідчі зі стажем роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку. Пенсія призначається в розмірі 80 відсотків від суми їхньої місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховуються страхові внески, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії. За кожен повний рік роботи понад 10 років на цих посадах пенсія збільшується на 2 відсотки, але не більше 90 відсотків від суми місячного (чинного) заробітку.

Отже, у прокурорів та слідчих, які в період часу з 26 липня 2001 року до 01 жовтня 2011 року мали стаж роботи не менше 20 років, у тому числі зі стажем роботи на посадах прокурорів і слідчих прокуратури не менше 10 років, виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі зазначеної норми права. При цьому, таке право у зазначених осіб виникло незалежно від того чи фактично воно було реалізовано шляхом звернення до органів Пенсійного фонду України з заявою про призначення пенсії.

Таким чином, враховуючи положення ст. ст. 22, 58 Конституції України, можливо стверджувати про те, що у разі якщо в подальшому у чинному законодавстві відбуваються зміни щодо правового регулювання призначення пенсії за вислугу років, які підвищують, зокрема, необхідний стаж для призначення пенсії, зменшують розмір пенсії у відсотковому виразі до посадових окладів, то такі зміни звужують зміст та обсяг існуючих прав зазначеної категорії осіб (в яких таке право виникло раніше).

За встановлених обставин, оскільки позивач у період часу з 26 липня 2001 року по 01 жовтня 2011 року, мала необхідного стажу роботи для призначення пенсії, у неї виникло право на пенсійне забезпечення за вислугу років на підставі ст. 50-1 Закону №1789-ХІІ (у вказаній редакції).

Вказана правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 05 лютого 2019 року у справі №287/23/17-а (К/9901/30080/18).

З урахуванням викладеного, оскільки під час звільнення позивач мала необхідний стаж роботи колегія суддів дійшла висновку про наявність у позивача права на отримання пенсії у розмірі 82 % від середньомісячної заробітної плати.

Вказані обставини залишені поза увагою судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення від 03 квітня 2019 року з яким частково не погоджується колегія суддів.

При цьому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову в частині визнання протиправною бездіяльність Малиновського ОУПФ України в м.Одесі, що виразилася у не прийнятті протягом 10 днів після надходження 23 січня 2019 року документів про призначення пенсії рішення про призначення ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», з огляду на наступне.

Згідно ст. 44 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Постановою Пенсійного Фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за №1566/11846 затверджений «Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Порядок №22-1).

Згідно п. 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою.

Пунктом 4.3 Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Як встановлено судом першої інстанції та згідно матеріалів справи, позивач звернулась до відповідача з заявою про призначення пенсії 23 січня 2019 року вх.№423.

В свою чергу рішення про відмову в призначенні пенсії було прийнято лише 09 березня 2019 року, тобто з порушенням вимог закону.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності Малиновського ОУПФ України в м.Одесі.

При цьому, колегія суддів зазначає, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

"Ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Крім того, Європейський Суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (п.53 рішення у справі "Ковач проти України" від 7 лютого 2008 року, п.59 рішення у справі "Мельниченко проти України" від 19 жовтня 2004 року, п.50 рішення у справі "Чуйкіна проти України" від 13 січня 2011 року, п.54 рішення у справі "Швидка проти України" від 30 жовтня 2014 року тощо).

Вищевказане свідчить про те, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Соціальний захист державою осіб, які мають право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, охоплює комплекс заходів, які здійснює держава в межах її соціально-економічних можливостей.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач неодноразово зверталася до Пенсійного фонду з заявами щодо призначення відповідної пенсії, однак відповідачем в порушення вимог чинного законодавства несвоєчасно було надано відповіді на відповідні заяви, до того ж надано відповіді без врахування висновків суду, що є додатковим доказом протиправних дій відповідача щодо відмови ОСОБА_1 у захисті її прав та основоположних свобод передбачених чинним законодавством на соціальний захист.

Згідно із частиною четвертою статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом.

З урахуванням неодноразової бездіяльності відповідача, колегія суддів вважає за необхідним забезпечити поновлення порушеного права позивача на соціальний захист передбачений державою шляхом зобов`язання Малиновське ОУПФ України в м.Одесі (його правонаступника) призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» без обмеження граничного розміру, умов, порядку та строків її виплати, у розмірі 82% від суми місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховані та сплачені страхові внески та єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії, тобто від суми місячної (чинної) заробітної плати прокурора місцевої прокуратури з відповідною вислугою років та класним чином, до якої включаються всі види оплати праці (посадовий оклад, надбавки та премії) за грудень 2018 року згідно відомостей прокуратури Одеської області № 19-2356-18 від 17 вересня 2018 року, №19-143-19 від 21 січня 2019 року, та сплачувати її.

Відповідно до ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Зазначеній нормі кореспондують положення п.1 ч.6 ст.246 КАС України відповідно до якого у разі необхідності у резолютивній частині також вказується про порядок і строк виконання рішення.

Статтею 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

На підставі викладеного колегія суддів вважає за необхідне зобов`язати суб`єкта владних повноважень (його правонаступника), не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Статтею 317 КАС України встановлено, що підстави для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З системного аналізу вказаних обставин справи колегія суддів дійшла висновку про те, що судом попередньої інстанції при винесенні вказаного рішення порушено норми матеріального права та неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Таким чином керуючись п.п.1, 4 ч.1 ст. 317 КАС України колегія суддів вважає за необхідним, скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання Малиновське ОУПФ України в м.Одесі (його правонаступника) призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру», та сплачувати її.

Згідно ч.6 ст.139 КАС України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Частиною 1 ст. 139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, відповідно до наявних в матеріалах справи квитанцій від 27 лютого 2019 року №11 та від 20 травня 2019 року №ПН809 про сплату судового збору за звернення до суду з адміністративним позовом та апеляційною скаргою ОСОБА_1 підлягають поверненню грошові кошти в загальній сумі (1536,80 + 1152,60) 2689,40 грн.

Керуючись ст.ст. 317, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову.

В цій частині ухвалити постанову, якою зобов`язати Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі (його правонаступника) призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про прокуратуру» без обмеження граничного розміру, умов, порядку та строків її виплати, у розмірі 82% від суми місячної (чинної) заробітної плати, до котрої включаються всі види оплати праці, на які нараховані та сплачені страхові внески та єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, одержуваної перед місяцем звернення за призначенням пенсії, тобто від суми місячної (чинної) заробітної плати прокурора місцевої прокуратури з відповідною вислугою років та класним чином, до якої включаються всі види оплати праці (посадовий оклад, надбавки та премії) за грудень 2018 року згідно відомостей прокуратури Одеської області № 19-2356-18 від 17 вересня 2018 року, №19-143-19 від 21 січня 2019 року, та сплачувати її.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 03 квітня 2019 року по справі № 420/1038/1 залишити без змін.

Встановити судовий контроль за виконанням судового рішення шляхом зобов`язання Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м.Одесі (його правонаступника) у десятиденний строк з моменту отримання даної постанови подати до П`ятого апеляційного адміністративного суду звіт про її виконання.

Стягнути з Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Одесі () за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 2689,40 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню до Верховного Суду не підлягає.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 28 травня 2019 року.

Головуючий суддя Потапчук В.О.
Судді Семенюк Г.В. Шляхтицький О.І.