Справа № 804/1722/18
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2018-09-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03 вересня 2018 року Справа № 804/1722/18
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Кадникова Г.В., розглянувши у спрощеному провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Український Науково дослідний інститут промислової медицини" м.Кривого Рогу, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, про визнання захворювання пов`язаного з виробництвом,
ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про зобов`язання Державної Установи "Український Науково дослідний інститут промислової медицини" віднести захворювання, які встановлені медичним висновком лікарсько-експертної комісії Державної Установи "Український Науково дослідний інститут промислової медицини" від 02.11.2017р. №1304 ОСОБА_1 , до категорії професійних.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідачем прийнято рішення про неможливість віднести захворювання периферичної і нервової системи та опорно-рухового апарату до категорії професійних, з порушенням Порядку проведення розслідувань та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1662 від 08.11.2000р.
Ухвалою суду від 12.03.2018р. позовну заяву залишено без руху на підставі ст.169 КАС України, зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків.
11.04.2018р. ухвалою суду позивачу продовжено строк для усунення недоліків позову.
Позивачем усунуті виявлені недоліки позовної заяви шляхом надання відповідних документів.
Ухвалою суду від 14.06.2018р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та, відповідно приписів ст.12 КАС України, ухвалено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін і проведення судового засідання.
23.08.2018р. відповідачем до суду подано лист вих.№08/21-1493 від 17.08.2018р. з додатками, а саме: копії санітарно-гігєнічної характеристики умов праці ОСОБА_1 та медичного висновку від 02.11.2017р. №1304.
Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, судом встановлено, що ОСОБА_1 з 17.04.2000р. працювала у Публічному акціонерному товаристві «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», на посадах машиніста конвеєра, машиніста насосних установок.
03.07.2017р. позивач звільнена на підставі п.2 ст.40 КЗпП України у зв`язку з невідповідністю виконуємої роботи по стану здоров`я.
Медичним висновком лікарсько-експертної комісії Державної установи "Український Науково дослідний інститут промислової медицини" м.Кривого Рогу №1304 від 02.11.2017р. позивачу встановлено діагноз радикулопатія попереково-крижова та шийна з вираженим статико-динамічним порушеннями, стійким больовим і м`язові-тонічним синдромами. Двобічний плечолопатковий періартроз, остеоартроз у поєднанні з пері артрозом ліктьових і колінних суглобів. Умови праці не дозволяють віднести захворювання периферичної нервової системи та опорно-рухового апарату до категорії професійних.
Вважаючи неправомірними дії відповідача щодо не віднесення захворювання до категорії професійних, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно п.67 Порядку проведення розслідувань та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1662 від 08.11.2000р. (далі - Порядок) спеціалізовані профпатологічні лікувально-профілактичні заклади проводять амбулаторне та/або стаціонарне обстеження хворих і встановлюють діагноз професійного захворювання. Діагноз професійного захворювання може бути змінений або відмінений спеціалізованим профпатологічним лікувально-профілактичним закладом, який його встановив раніше, на підставі результатів додатково поданих відомостей або проведених досліджень та повторної експертизи. Відповідальність за встановлення або відміну діагнозу професійного захворювання покладається на керівників таких закладів та голів лікарсько-експертних комісій. Рішення про підтвердження або відміну раніше встановленого діагнозу професійного захворювання оформляється висновком лікарсько-експертної комісії.
Пунктом 113 Порядку визначено, що медичний висновок щодо встановлення зв`язку погіршення стану здоров`я працівника з впливом на нього небезпечних, шкідливих виробничих факторів, психоемоційних причин або протипоказань за станом здоров`я виконувати роботу видається лікувально-профілактичним закладом за місцем лікування або обстеження потерпілого у формі рішення лікарсько-експертної комісії на запит роботодавця та/або голови комісії. У такому запиті та доданих до нього матеріалах повинні міститися необхідні відомості про обставини нещасного випадку, результати дослідження умов праці і виробничого середовища, зокрема кількісні і якісні характеристики небезпечних, шкідливих виробничих факторів та/або факторів важкості чи напруженості трудового процесу, які передували настанню нещасного випадку.
Відповідно до п.70 Порядку спеціалізованими профпатологічними лікувально-профілактичними закладами стосовно кожного хворого складається повідомлення про професійне захворювання (отруєння) за формою П-3 (далі - повідомлення за формою П-3) згідно з додатком 15. Повідомлення за формою П-3 протягом трьох днів після встановлення діагнозу надсилається керівникові підприємства, шкідливі виробничі фактори на якому призвели до виникнення професійного захворювання, закладові державної санітарно-епідеміологічної служби, який здійснює державний санітарно-епідеміологічний нагляд за підприємством, робочому органові виконавчої дирекції Фонду за місцезнаходженням підприємства, а також профпатологу, який направив хворого до спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу.
У разі коли хворий працював на кількох підприємствах, де були умови для розвитку професійного захворювання, або за кількома професіями, під час роботи за якими були умови для розвитку професійного захворювання, повідомлення за формою П-3 надсилається на останнє підприємство, де він працював за професією, під час роботи за якою були умови для розвитку професійного захворювання.
Згідно п.72 працівникові видається під розписку медичний висновок лікарсько-експертної комісії спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу про наявність (відсутність) у нього професійного захворювання за формою згідно з додатком 16. Медичний висновок також надсилається профпатологу за місцем роботи працівника або проживання (якщо він не працює), який направляв його до спеціалізованого профпатологічного лікувально-профілактичного закладу.
Пунктом 68 Порядку визначено, що у спірних випадках остаточне рішення щодо встановлення діагнозу професійного захворювання приймається центральною лікарсько-експертною комісією державної установи "Інститут медицини праці Національної академії медичних наук України", у роботі якої мають право брати участь фахівці відповідного закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, лікувально-профілактичного закладу, спеціалізованого лікувально-профілактичного закладу, робочого органу виконавчої дирекції Фонду, спеціалісти (представники) підприємства, первинної організації відповідної профспілки або уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці (у разі, коли профспілка на підприємстві відсутня), представники вищого органу профспілки.
Оскарження рішення зазначеної комісії у разі незгоди хворого або роботодавця здійснюється у судовому порядку.
Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки медичний висновок позивачем не оскаржено у судовому порядку, то вимога про зобов`язання відповідача віднести захворювання, які встановлені медичним висновком лікарсько-експертної комісії Державної Установи "Український Науково дослідний інститут промислової медицини" від 02.11.2017р. №1304 ОСОБА_1 , до категорії професійних є передчасною та не підлягає задоволенню
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно зі ст.90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
З урахуванням принципу змагальності, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі (ст.9 КАС України), положення Кодексу адміністративного судочинства України передбачають не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч.2 ст.77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч.1 ст.77 КАС України).
Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішення суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням суб`єкта владних повноважень, тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення його прав та інтересів з боку відповідача.
Приймаючи до уваги викладене вище, суд прийшов до висновку, що доводи позивача є необґрунтованими та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи.
Відповідно до положень ст.139 КАС України судовий збір не підлягає відшкодуванню позивачу.
Керуючись ст.ст.139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,
У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Державної установи "Український Науково дослідний інститут промислової медицини" м.Кривого Рогу, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача - Головне управління Держпраці у Дніпропетровській області, про визнання захворювання пов`язаного з виробництвом - відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова