Справа № 520/3329/19
Суддя: Мельников Р.В.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
УХВАЛА

27.05.2019 р. № 520/3329/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Мельникова Р.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Лозівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд:

- визнати дії Лозівського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо відмови у виплаті в повному обсязі недоотриманої пенсії її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на неконтрольованій території України у м. Макіївка Донецької обл., протиправними;

- згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 16.06.2018 (спадкова справа № 201/2018, зареєстровано в реєстрі за № 2-481), зобов`язати Лозівське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Харківської області здійснити виплату недоотриманої пенсії її померлої матері ОСОБА_2 в сумі 26558,67 (двадцять шість тисяч п`ятсот п`ятдесят вісім) грн. 67 коп.

Ухвалою суду від 22.04.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у адміністративній справі за вищевказаним позовом.

Представником відповідача через канцелярію суду подано відзив, в якому вказано, що відповідач проти заявленого позову заперечує, оскільки у виплаті недоотриманої пенсії в розмірі 26558,67 грн. за період з 01.09.2014 по 30.06.2015 відмовлено у зв`язку з тим, що нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, що відповідає положенням статей 46 та 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також представником відповідача вказано на обставини пропущення позивачем строку звернення до адміністративного суду. Крім того, представником відповідача заявлено клопотання про розгляд справи за участю представника управління.

Суд зазначає, що відповідно до положень ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши доводи позову і заперечень проти нього, суд встановив наступне.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 , діючи на підставі довіреності рідної сестри ОСОБА_3 №257 від 05 квітня 2018 року, звернулась до суду із позовом з метою судового захисту порушених прав відповідно до вимог статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003.

Як повідомлено позивачем у позовній заяві, 16 червня 2018 року нею було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме недоотримана пенсія її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 на неконтрольованій території України м. Макіївка Донецька області, яка складається з грошової суми в розмірі 96020,79 грн., яка знаходиться в Лозівському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області та належала спадкодавцю на підставі довідки, виданої Лозівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області 22 березня 2018 року за № 3859/02-02/51.

Так, 02.07.2018 року ОСОБА_3 особисто звернулася до відповідача із заявою та необхідними документами до Лозівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області для отримання зазначеної грошової суми.

Позивачем на підставі довіреності 18.08.2018 року було отримано грошову суму в розмірі 69462,12 грн., однак вказана сума не відповідала зазначеній сумі у свідоцтві про право на спадщину.

З огляду на вказані обставини, позивач 16.11.2018 року звернулась до Лозівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області із проханням надати роз`яснення з питання виплати різниці недоотриманої суми пенсії зазначеної у свідоцтві про право на спадщину за законом згідно з чинним законодавством.

Листом від 27.11.2018 року №624/М-6 Лозівським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Харківської області у відповідь на заяву позивача із посиланням на положення ч.1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» повідомлено, що у зв`язку з тим, що на момент смерті пенсіонера виплата пенсії була припинена відповідно до вимог чинного законодавства, нарахування та виплата недоотриманої пенсії громадянці ОСОБА_2 здійснено з 01.07.2015 року по 30.06.2018 року, тобто за три роки до дня звернення за отриманням пенсії.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що в обґрунтування позову вказано на те, що аналіз норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. При цьому, позивачем вказано, що положення ч.1 ст.46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлою пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Крім того, обґрунтовуючи наявність порушеного права на отримання пенсії, яке належало нарахувати ОСОБА_2 , позивачка посилається на своє спадкове право та норми 1227 Цивільного кодексу України.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, а також доводи учасників справи, встановив наступне.

Стосовно заявленого представником відповідача клопотання про розгляд справи за участю представника відповідача суд зазначає, що відповідно до ч. 1 та 2 ст. 12 КАС України адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Пунктом 3 ч. 6 ст. 12 КАС України передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Згідно положень ч.2 ст.257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Згідно із положеннями ч.1 ст.260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до положень ч. 6 ст.262 КАС України суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін: 1) у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу; 2) якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Суд зазначає, що розгляд справи судом здійснюється відповідно до положень ст. 263 КАС України, а отже враховуючи, що клопотання відповідача про розгляд справи за участю представника управління не містить в собі обґрунтованих доводів стосовно того, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення вказаного клопотання представника відповідача.

Також суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі Zand v. Austria вказав, що словосполучення встановлений законом поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття суд, встановлений законом у частині першій статті 6 Конвенції передбачає усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>. З огляду на це не вважається судом, встановленим законом орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Відповідно до ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Положеннями пункту 1 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно пунктом 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін "суб`єкт владних повноважень" означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, іншим суб`єктом при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Зі змісту позовної заяви вбачається зазначення позивачем, що спірні у даній справі правовідносини пов`язані із протиправними, на думку позивача, діями стосовно відмови у виплаті в повному обсязі недоотриманої пенсії матері позивача ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на неконтрольованій території України у м. Макіївка Донецької області. При цьому, обґрунтовує позивач своє право на отримання повної суми пенсії, яка належала спадкодавцю, тим, що така сума входять до складу спадщини відповідно до статті 1227 Цивільного кодексу України.

З врахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що у даному випадку виник спір про цивільне право, предметом якого є майнова вимога позивача визнати за нею в порядку спадкування право власності на майно - грошові кошти, а отже спір має приватноправовий характер і підлягає розгляду за правилами цивільного судочинства.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.03.2019 року у справі № 286/3516/16-ц та від 03.04.2019 року у справі № 808/1346/18.

Суд зазначає, що ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що спір пов`язаний із реалізацією цивільного права фізичної особи, згідно зі статтею 19 ЦПК України розглядається в порядку цивільного судочинства.

Визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від визначального принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін. Суд, який розглянув справу, що не належить до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні ч. 1 ст. 6 Конвенції.

Зазначена позиція суду відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04.04.2018 року у справі №817/1048/16.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що даній спір не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративного суду.

Отже, суд зазначає, що враховуючи вищезазначене в даному випадку наявний спір про право цивільне, а отже останній слід вирішувати в порядку цивільного судочинства.

Згідно із п.1 ч.1 ст.238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на вищевикладене суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 238, 243, 248, 250, 256, 294, 295, 297 КАС України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання представника Лозівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про розгляд справи за участю представника відповідача відмовити.

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Лозівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (м-н 4, буд. 73, м. Лозова, Харківська обл., 64606) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Роз`яснити позивачу, що він має право звернутись із відповідним позовом до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

Ухвала в частині закриття провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно - телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Мельников Р.В.