Справа № 826/11485/15
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

30 травня 2019 року

Київ

справа №826/11485/15

адміністративне провадження №К/9901/27152/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепличне» на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва у складі колегії суддів: головуючого судді Іщука І.О., суддів Погрібніченка І.М., Шулежка В.П. від 08 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду у складі колегії суддів: головуючого судді Кузьменко В.В., суддів Василенка Я.М., Степанюка А.Г. від 18 лютого 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепличне» до Державної фіскальної служби України, Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепличне» (далі - позивач, Товариство) звернулось до суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач 1, ДФС України), Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - відповідач 2, Інспекція), в якому просило: 1) визнати протиправним та скасувати рішення Інспекції від 29 травня 2015 року №28 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість (далі - ПДВ) Товариства (ІПН 37); 2) зобов`язати ДФС України внести до Реєстру платників ПДВ зміни щодо скасування анулювання реєстрації позивача платником податку, поновивши в Реєстрі платників ПДВ Товариство (ІПН 37) з дати первинної реєстрації (30 березня 1998 року).

Позовні вимоги мотивовані тим, що протягом 12 послідовних податкових місяців до складання контролюючим органом документа, який є підставою для анулювання реєстрації платника податку, Товариство подавало контролюючому органу декларації з ПДВ (податкові розрахунки), які свідчать про наявність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту, у зв`язку з чим, як вважає позивач, відповідач 2 безпідставно застосував положення підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 Податкового кодексу України (далі - ПК України) та, як наслідок, незаконно анулював реєстрацію Товариства платником ПДВ.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2015 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи такі рішення, суди першої та апеляційної інстанцій, виходили з того, що Товариство протягом 12 послідовних місяців до складання контролюючим органом документа, який є підставою для анулювання реєстрації (до травня 2015 року), не подавало Інспекції декларації з ПДВ, які б свідчили про наявність операцій з постачання/придбання товарів у період з квітня 2014 року по березень 2015 року, а тому, за висновком судів, анулювання реєстрації платника ПДВ на підставі підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 ПК України є законним.

Не погоджуючись із рішенням судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу до Вищого адміністративного суду України, у якій, посилаючись на неправильне застосування ними норм матеріального права та порушення процесуальних норм, просив їх скасувати й ухвалити нове рішення про задоволення позову.

У доводах касаційної скарги посилається на помилковість позиції судів попередніх інстанцій про відповідність рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ вимогам підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 ПК України та Положення про реєстрацію платників ПДВ, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14 листопада 2014 року №1130 (далі - Положення №1130), оскільки довідка про неподання платником ПДВ контролюючому органу декларацій складена 29 травня 2015 року, а тому останні 12 послідовних податкових місяців до оформлення цього документа є період з травня 2014 року по травень 2015 року й, відповідно, Інспекція повинна була врахувати дані поданої Товариством декларації з ПДВ за квітень 2015 року, які свідчать про наявність придбання товарів, здійснених з метою формування податкового кредиту. Тобто по суті стверджує про невірний обрахунок періоду, з поданням/неподанням платником ПДВ декларацій протягом якого пов`язується можливість анулювання реєстрації платника податку за рішенням податкового органу.

Письмових заперечень на касаційну скаргу не надходило.

В подальшому справа передана до Верховного Суду, як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Переглянувши судові рішення в межах доводів і вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування судами норм матеріального права і дотримання норм процесуального права, касаційний суд дійшов висновку про часткове задоволення касаційної скарги.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що Товариство було зареєстровано платником ПДВ, індивідуальний податковий номер 37, номер свідоцтва 100221216 , дата реєстрації платником й початку дії свідоцтва - 30 березня 1998 року.

Рішенням Інспекції від 29 травня 2015 року №28 реєстрація Товариства як платника ПДВ анульована відповідно до підпункту «г» пункту 184.1 статті184 ПК України на підставі довідки №281/26-59-15-01-89 від 29 травня 2015 року про подання/неподання позивачем з квітня 2014 року по березень 2015 року податкових декларацій з показниками, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту у таких деклараціях (податкових розрахунках) протягом 12 послідовних податкових місяців.

В аспекті заявлених вимог, з огляду на фактичні обставини, установлені судами, Верховний Суд вказує на таке.

Питання процедури анулювання реєстрації платника ПДВ визначено у розділі V ПК України та Положенні №1130.

Відповідно до підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 ПК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) реєстрація діє до дати анулювання реєстрації платника податку, яка проводиться шляхом виключення з реєстру платників податку і відбувається у разі якщо особа, зареєстрована як платник податку, протягом 12 послідовних податкових місяців не подає контролюючому органу декларації з ПДВ та/або подає таку декларацію (податковий розрахунок), яка (який) свідчить про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту.

Пунктом 184.2 статті 184 ПК України передбачено, що анулювання реєстрації на підставах, визначених у підпунктах «б»-«з» пункту 184.1 цієї статті, може здійснюватися за заявою платника податку або за самостійним рішенням відповідного контролюючого органу.

За змістом пункту 5.5 розділу V Положення №1130 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи здійснюють постійний моніторинг платників ПДВ, включених до Реєстру, та приймають рішення про анулювання реєстрації платників ПДВ у разі існування відповідних підстав. Рішення про анулювання реєстрації за ініціативою контролюючого органу приймаються за наявності відповідних підтвердних документів (відомостей). Такими документами є, зокрема, довідка про подання/неподання платником ПДВ контролюючому органу декларації з ПДВ протягом 12 послідовних податкових місяців, які свідчать про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту у таких деклараціях (податкових розрахунках) протягом 12 послідовних податкових місяців (підстава - підпункт «г» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу).

А згідно пункту 5.2 розділу V Положення №1130 при розгляді питання анулювання реєстрації згідно з підпунктом «г» пункту 184.1 статті 184 розділу V Кодексу (підпункт «г» пункту 5.1 цього розділу) 12 місяців визначаються із урахуванням того, що включаються останні 12 послідовних податкових місяців, за які подані податкові декларації (у разі подання декларацій) або сплив строк подання податкових декларацій (у разі неподання декларацій) до отримання чи складання контролюючим органом документа, який є підставою для анулювання реєстрації.

Зміст наведених положень свідчить про те, що анулювання реєстрації платника податку за рішенням податкового органу на підставі підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 ПК України можливе у разі неподання платником ПДВ декларацій та/або подання таких декларацій з показниками про відсутність постачання/придбання товарів, здійснених з метою формування податкового зобов`язання чи податкового кредиту, протягом 12 послідовних податкових місяців безпосередньо до отримання чи складання контролюючим органом документа, який є підставою для анулювання реєстрації, зокрема, довідки про таке подання/неподання, про що прямо зазначено у пункті 5.2 розділу V Положення №1130.

З метою своєчасного виявлення обставин, які дають підстави для анулювання реєстрації, оперативного та відповідного реагування на них наведеними нормами й покладено на контролюючий орган обов`язок здійснення постійного моніторингу платників ПДВ, включених до Реєстру.

З огляду на викладене та враховуючи складення довідки №281/26-59-15-01-89 про подання/неподання Товариством контролюючому органу декларацій з ПДВ 29 травня 2015 року, на підставі якої прийнято оскаржуване рішення про анулювання реєстрації платника, останнім податковим послідовним місяцем, який повинен враховуватись при обчисленні дванадцятимісячного строку, за який подані/неподані декларації, слід вважати квітень 2015 року, граничний строк для подання звітності за який згідно підпункту 49.18.1 пункту 49.18 статті 49 ПК України закінчувався 20 травня 2015 року.

У справі, яка розглядається, судами встановлено, що Товариством подана до Інспекції декларація з ПДВ за квітень 2015 року, в якій позивач відобразив операції з придбання товарів, здійснених з метою формування податкового кредиту у сумі 163333 грн., й звітність згідно квитанції №2 прийнята контролюючим органом 20 травня 2015 року.

Оскільки на момент складання документа (довідки), який став підставою для анулювання реєстрації, фактично були відсутні обставини, з якими норма підпункту «г» пункту 184.1 статті 184 ПК України пов`язує можливість такого анулювання за рішенням контролюючого органу, висновок судів попередніх інстанцій про законність оскаржуваного рішення Інспекції від 29 травня 2015 року №28 не ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права, а тому останні помилково визнали позовні вимоги, спрямовані оскарження цього рішення, такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо ж до позовної вимоги про зобов`язання ДФС України внести до Реєстру платників ПДВ зміни щодо скасування анулювання реєстрації позивача платником податку, поновивши в Реєстрі платників ПДВ Товариство з дати первинної реєстрації, то такі задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

За змістом пункту 5.10 Положення №1130 рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ за ініціативою контролюючого органу може бути оскаржене до суду. Підставою для внесення до Реєстру змін щодо скасування анулювання реєстрації, що відбулось за ініціативою контролюючого органу, є, зокрема, рішення суду, яке набрало законної сили, про скасування рішення про анулювання реєстрації платника ПДВ. Рішення із копіями відповідних документів направляється до Державної фіскальної служби України для внесення відповідних змін до Реєстру. У разі скасування рішення про анулювання реєстрації, якщо інше не визначено судовим рішенням, контролюючий орган вносить до Реєстру запис про реєстрацію платника ПДВ із урахуванням особливостей, визначених Положенням.

Тобто підставою для внесення до Реєстру відомостей щодо скасування анулювання реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, у зв`язку з чим позовна вимога Товариства про зобов`язання ДФС вчинити відповідні дії спрямована на майбутній захист прав, свобод та інтересів позивача, які на час звернення до суду і розгляду справи не були порушені, відповідно, така вимога є заявленою передчасно.

Як визначено пунктом третім частини першої статті 349 КАС України, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

Відповідно до частини першої статті 351 КАС України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 359 КАС України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепличне» задовольнити частково.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року у частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 29 травня 2015 року №28 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепличне» (ІПН 37) - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепличне» задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві від 29 травня 2015 року №28 про анулювання реєстрації платника податку на додану вартість Товариства з обмеженою відповідальністю «Тепличне» (ІПН 37).

В іншій частині постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 08 грудня 2015 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко ,

Судді Верховного Суду