Справа № 620/457/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-05-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий суддя у першій інстанції: Баргаміна Н.М.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2019 року Справа № 620/457/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Губської Л.В., Карпушової О.В.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Чернігівського об`єднаного управління

Пенсійного фонду України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України (далі - відповідач) про:

- визнання протиправними дій відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача за період з 01.01.2018 р. по 31.07.2018 р., за грудень 2018 року та січень 2019 року;

- зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання за період з 01.01.2018 р. по 31.07.2018 р., за грудень 2018 року та січень 2019 року.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року адміністративний позов було задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду в частині задоволення позовних вимог за періоди з 04.12.2018 р. на підставі довідки Апеляційного суду Чернігівської області від 11.12.2018 р. № 7-12/98 та з 01.01.2019 р. на підставі довідки Апеляційного суду Чернігівської області від 14.01.2019 р. № 7-12/13, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення зазначених позовних вимог та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині вимог, наполягає на тому, що на підставі зазначених довідок позивачу було здійснено перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2019 р. та з 01.02.2019 р., оскільки відповідно до Порядку, затвердженого постановою Правління ПФУ від 25.01.2008 р. № 3-1, перерахунок здійснюється з першого числа місяця наступного за місяцем, в якому змінився розмір суддівської винагороди.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду щодо вказаних позовних вимог прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору в цій частині.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.04.2019 р. було відкрито апеляційне провадження у справі, встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до судового розгляду.

У строк, встановлений судом, відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання сторони, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, не з`явилися.

Судова колегія вважає, що в даному випадку наявні правові підстави для розгляду апеляційної скарги під час відсутності осіб, які не з`явилися, в порядку ст. 311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач є суддею у відставці та перебуває на обліку в Чернігівському ОУПФУ з 01.10.2010 р. та отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди, перераховане відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з урахуванням норм рішення Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016.

14.08.2018 р. у зв`язку з підвищенням з 01.01.2018 р. грошового утримання судды позивач звернувся до відповідача із заявою, до якої додав та довідку Апеляційного суду Чернігівської області від 01.08.2018 р. № 7-12/39 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2018 р.

16.08.2018 р. позивачу проведено перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці з 01.08.2018 р.

12.12.2018 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про здійснення перерахунку його довічного грошового утримання на підставі довідки Апеляційного суду Чернігівської області від 11.12.2018 р. № 7-12/98 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 04.12.2018.

15.01.2019 р. позивач звернувся до відповідача для здійснення перерахунку довічного грошового утримання на підставі довідки Апеляційного суду Чернігівської області від 14.01.2019 № 7-12/13 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці станом на 01.01.2019.

22.01.2019 р. позивачу проведено перерахунок його довічного грошового утримання судді у відставці з 01.01.2019 р.

24.01.2019 р. позивачу проведено перерахунок його довічного грошового утримання судді у відставці з 01.02.2019 р.

Позивач, вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови в проведенні перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання за період з 01.01.2018 р. по 31.07.2018 р., за грудень 2018 року та січень 2019 року, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Судова колегія встановила, що ухвалюючи рішення щодо задоволення позову в частині задоволення позовних вимог за періоди з 04.12.2018 р. на підставі довідки Апеляційного суду Чернігівської області від 11.12.2018 р. № 7-12/98 та з 01.01.2019 р. на підставі довідки Апеляційного суду Чернігівської області від 14.01.2019 р. № 7-12/13, суд першої інстанції врахував висновки Конституційного Суду України та виходив з того, що зміна розміру суддівської винагороди обумовлює необхідність перерахунку довічного грошового утримання судді саме з відповідної дати і дата, з якої у відповідача виник обов`язок здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача не є тотожнім поняттям з датою, з якої позивач набув право на такий перерахунок.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законами України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 р. № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII), «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» від 15.05.2018 р. № 2415-VIII (далі - Закон № 2415-VIII), «Про Державний бюджет України на 2017 рік», Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженим Постановою Пенсійного Фонду України від 25.01.2008 № 3-1 (далі - Порядок № 3-1).

Так, відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 142 Закону № 1402-VIII у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

21.07.2018 р. в газеті «Голос України» (№ 133) опубліковано Закон № 2415-VIII, яким внесено зміни до Закону України від 06.12.2016 р. № 1774 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України», зокрема в абз. 2 п. 3 розділу ІІ слово та цифри « 1600 гривень» замінено словами та цифрами «прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого на 1 січня календарного року, починаючи з 01.01.2017».

Отже, дію Закону № 2415-VIII поширено на правовідносини, що виникли до набрання чинності цим нормативно-правовим актом, а саме: починаючи з 01.01.2017 р.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2017 р. встановлено у розмірі 1600 гривень. При цьому, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2018 встановлено у розмірі 1762 гривні.

У ст. 47 Закону № 1402-VIII визначено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, з 01.01.2018 р. посадовий оклад суддів встановлюється, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб 1762,00 грн., а тому саме з цієї дати зміна грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, є підставою для проведення перерахунку раніше призначеного щомісячного грошового утримання суддям у відставці.

Рішенням Конституційного Суду України № 11-р/2018 від 04.12.2018 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини третьої статті 133 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI у редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд» від 12.02.2015 № 192-VIII. Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: «Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року -12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат».

У пункті 4 розділу ІІ Порядку № 3-1 визначено, що перерахунок щомісячного довічного утримання проводиться з 01 числа місяця, наступного за місяцем, в якому змінилися розміри складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою.

Отже, зміна розміру складових суддівської винагороди судді, який працює за відповідною посадою, обумовлює зміну розміру довічного грошового утримання судді шляхом здійснення органом ПФУ відповідного перерахунку з дати такої зміни.

Аналогічний правовий підхід застосовано Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року по справі № 507/403/17.

При цьому, визначена Порядком № 3-1 процедура здійснення вказаного перерахунку визначає часові межі, коли в органу ПФУ виникає обов`язок здійснити відповідний перерахунок, але не позбавляє та не може позбавити суддю у відставці його законного права на перерахунок довічного грошового утримання з дати зміни розміру відповідної суддівської винагороди.

Доводи апелянта про те, що на підставі поданих позивачем довідок було здійснено перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання з 01.01.2019 р. та з 01.02.2019 р., оскільки відповідно до Порядку № 3-1, перерахунок здійснюється з першого числа місяця наступного за місяцем, в якому змінився розмір суддівської винагороди, колегія суддів вважає необґрунтованими з підстав, зазначених вище.

При цьому, як було правильно встановлено судом першої інстанції, дата, з якої у відповідача виник обов`язок здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача, в даному випадку, не є тотожнім поняттям з датою, з якої позивач набув право на такий перерахунок.

З приводу тверджень апелянта на те, що за період з 01.01.2018 р. по 31.07.2018 р. позивачу було здійснено перерахунок його щомісячного довічного грошового утримання в березні 2019 року, колегія суддів зазначає, що з позовом у цій справі позивач звернувся в лютому 2019 року, а в березні його справа була розглянута і відповідачем не надано доказів подання до суду першої інстанції відповідних розрахунків і до апеляційної скарги такі докази також не додані.

Крім того, наводячи у своїй скарзі такі доводи, апелянт не оскаржує рішення суду першої інстанції в частині задоволення відповідних позовних вимог і колегія суддів здійснює перегляд рішення суду в межах апеляційного перегляду, визначених ст. 308 КАС України.

При цьому, у рішенні ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Отже, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України підлягає залишенню без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року - без змін.

Таким чином, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України - залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 29 травня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: