Справа № 360/1542/19
Суддя: Т.І. Чернявська
Дата ухвалення: 2019-05-31 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

31 травня 2019 рокуСєвєродонецькСправа № 360/1542/19

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Чернявська Т.І., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Луганського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (далі - відповідач), в якій позивач просить:

- визнати неправомірними дії Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області щодо відмови ОСОБА_1 в переведенні на пенсію у зв`язку із втратою годувальника;

- зобов`язати Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області перевести ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку із втратою годувальника на підставі заяви від 16 жовтня 2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є отримувачем пенсії за віком. Як внутрішньо переміщена особа позивач отримувала пенсію в Білокуракинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області. Чоловік позивача ОСОБА_2 також отримував пенсію в Білокуракинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області. ІНФОРМАЦІЯ_1 чоловік позивача помер.

16 жовтня 2018 року позивач звернулась до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області з заявою про переведення її відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, на що отримала відмову. Згідно з листом Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 02 листопада 2018 року № 5854/031-08 підставою для відмови у призначенні пенсії по втраті годувальника є реєстрація як внутрішньо переміщених осіб позивача та її померлого чоловіка за різними адресами.

З посиланням на норми статті 22, 24, 92 Конституції України, статей 5, 9, 36, 45 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач вважає протиправним дії відповідача щодо відмови в переведенні її на пенсію у зв`язку з втратою годувальника та просить позовні вимоги задовольнити.

Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області через відділ діловодства та обліку звернень громадян (канцелярію) 20 травня 2019 року за вхідним реєстраційним № 27477/2019 подало відзив на позовну заяву від 14 травня 2019 року № 3570/07/Т, в якому у задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю (арк. спр. 55-57).

Заперечуючи проти позову, відповідач зазначив, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в управлінні з 01 серпня 2014 року як внутрішньо переміщена особа відповідно до довідки від 10 жовтня 2018 року № 6705 та отримує пенсію по інвалідності. Чоловік позивача ОСОБА_2 також перебував на обліку в управлінні з 01 серпня 2014 року та знятий з обліку з 01 червня 2018 року у зв`язку зі смертю.

16 жовтня 2018 року позивач звернулася до управління із заявою про призначення/перерахунок пенсії щодо переведення на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». До заяви позивач додала такі документи: копію свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 12 жовтня 2018 року; копію свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 29 вересня 1979 року; копію військового квитка серії НОМЕР_6; копію диплома від 20 липня 1973 року № НОМЕР_7; довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 10 жовтня 2018 року № 6705, видану на ім`я ОСОБА_1 . Інших документів ОСОБА_1 надано не було.

Відповідно до статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія по втраті годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. Згідно з частиною третьою статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до членів сім`ї померлого годувальника відносяться особи, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

За положенням частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», підпункту 9 пункту 2.3, пункту 2.11 розділу II Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно з вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Відповідно до пункту 2.16 Порядку 22-1 за документ, що посвідчує родинні стосунки, приймаються паспорт, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, довідки про склад сім`ї, а також рішення суду.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» передбачено, що призначення та продовження виплати пенсії внутрішньо переміщеним особам здійснюється за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з порядком оформлення і видачі про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб».

Відповідно до наданих документів та індивідуальних відомостей на застраховану особу ОСОБА_1 та померлий годувальник ОСОБА_2 мають реєстрацію в паспорті за однією адресою на території, яка не контролюється державною владою. У довідках про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи у ОСОБА_1 та померлого годувальника місцем реєстрації зазначено різні адреси. В довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 31 серпня 2017 року № , на підставі якої пенсійну справу ОСОБА_2 було взято на облік в управлінні, адреса проживання значиться: АДРЕСА_1 . В довідці від 10 жовтня 2018 року № 6705, виданій на ім`я ОСОБА_1 , вказана адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_3. Враховуючи вищевикладене, управлінням прийнято рішення щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника за відсутністю факту щодо підтвердження сумісного проживання відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», підпункту 9 пункту 2.3, пункту 2.11 розділу II Порядку № 22-1.

З урахуванням викладеного відповідач просить у задоволенні позову відмовити.

Ухвалою від 11 квітня 209 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків позовної заяви (арк. спр. 19-20).

Ухвалою від 02 травня 2019 року про відкриття провадження в адміністративній справі судом ухвалено розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до положень пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) (арк. спр. 1-2).

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог статті 90 КАС України, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ) звернулась до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області із заявою від 16 жовтня 2018 року зареєстрованою за № 635 про переведення на пенсію у зв`язку з втратою годувальника, додавши до неї документи, зазначені в розписці-повідомленні (арк. спр. 58, 59).

Рішенням Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 24 жовтня 2018 року № 635 позивачу відмовлено у переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника у зв`язку з тим, що позивач та її померлий чоловік як внутрішньо переміщені особи зареєстровані за різними адресами (арк. спр. 61).

Листом від 02 листопада 2018 року за № 5854/031-08 Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області повідомило ОСОБА_1 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника через відсутність факту щодо підтвердження сумісного проживання відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», підпункту 9 пункту 2.3, пункту 2.11 розділу II Порядку № 22-1, із роз`ясненням про можливість підтвердження факту перебування на утриманні померлого годувальника в судовому порядку (арк. спр. 16).

Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 31 серпня 2017 року № , виданої управлінням соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації, ОСОБА_2 мав реєстрацію внутрішньо переміщеної особи за адресою: АДРЕСА_1 (арк. спр. 14, 62).

Відповідно до довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 10 жовтня 2018 року № 6705, виданої управлінням соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації, фактичним місцем проживання позивача як внутрішньо переміщеної особи є: АДРЕСА_3 (арк. спр. 15, 63).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є дружиною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що свідчить свідоцтво про одруження серії НОМЕР_2 від 29 вересня 1979 року (арк. спр. 10).

З 30 травня 1978 року та 03 січня 1980 року зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є АДРЕСА_4 , що підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_4 , виданим ОСОБА_2 Антрацитівським МВ УМВС України в Луганській області 18 жовтня 1999 року, паспортом громадянина України серії НОМЕР_5 , виданим ОСОБА_1 Антрацитівським МВ УМВС України в Луганській області 07 лютого 2000 року (арк. спр. 6, 7).

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 12 жовтня 2018 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у віці 63 роки помер у м. Антрациті Луганської області (арк. спр. 11).

Відповідно до інформації, зазначеної в листі управління соціального захисту населення Білокуракинської районної державної адміністрації Луганської області від 15 травня 2019 року № 11-13/1771, ОСОБА_1 первинно зареєстрована в управлінні 16 липня 2015 року за адресою: АДРЕСА_9 , про що свідчить довідка від 16 липня 2015 року № 921006705. Рішенням начальника управління від 01 березня 2017 року № 283 довідка внутрішньо переміщеної особи скасована відповідно до пункту 5 статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Повторно ОСОБА_1 взята на облік за адресою: АДРЕСА_3 з 10 жовтня 2018 року, про що свідчить довідка від 10 жовтня 2018 року № 921-16769. Станом на 10 травня 2018 року позивач на обліку в управлінні не перебувала. ОСОБА_2 взято на облік з 22 квітня 2015 року за адресою: АДРЕСА_10 , про що свідчить довідка від 22 квітня 2015 року № 921005349. Рішенням начальника управління від 19 травня 2017 року № 851 довідка внутрішньо переміщеної особи скасована відповідно до пункту 5 статті 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». ІНФОРМАЦІЯ_5 позивача взято на облік за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчить довідка від 31 серпня 2017 року № 14047. 09 листопада 2018 року довідка від 31 серпня 2017 року № 14047 скасована у зв`язку зі смертю заявника (арк. спр. 52-53).

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Закон України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі - Закон № 1058-IV).

Згідно зі статтею 1 Закону № 1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Статтею 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 36 Закону № 1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 36 Закону № 1058-IV непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника (пункт 1 частини третьої статті 36 Закону № 1058-IV).

Згідно з частиною першою статті 44 Закону № 1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Пенсія призначається довічно або на період, протягом якого пенсіонер має право на виплату пенсії відповідно до цього Закону (частини друга, п`ята статті 45 Закону № 1058-IV).

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846, затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Пунктом 2.3 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07 липня 2014 року № 13-1) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1) (далі - Порядок № 22-1) визначено, що до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу.

Підпунктом 9 пункту 2.3 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» визначено, що також надаються такі документи: документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника.

Відповідно до абзацу першого пункту 2.11 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку (абзац другий пункту 2.11 розділу II «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший»).

За наявними в матеріалах справи документами судом не встановлено обставин перебування ОСОБА_1 на утриманні померлого годувальника ОСОБА_2 .

Таким чином, рішення Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області від 24 жовтня 2018 року № 635, яким позивачу відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з втратою годувальника через те, що позивач та її померлий чоловік як внутрішньо переміщені особи зареєстровані за різними адресами, є законним та таким, що у повній мірі відповідає критеріям, визначеним частиною другою статті 2 КАС України, дотримання яких перевіряє адміністративний суд у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу таке.

Статтею 3 Сімейного кодексу України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Статтею 2 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово (абзац п`ятий статті 3 Закону України від 11 грудня 2003 року № 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»).

Стаття 2 Цивільного процесуального кодексу України закріплює, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої та пункту 5 частини другої статті 293 Цивільного процесуального кодексу України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності не оспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до частини другої статті 315 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановлені факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів для існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Отже, для призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника позивач має право звернення до загального суду у порядку цивільного судочинства із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту сумісного проживання та перебування на утриманні чоловіка.

У справах про оскарження дій та рішень територіального органу Пенсійного фонду України про відмову в призначенні пенсії суд за правилами адміністративного судочинства вивчає наявність чи відсутність достатніх підстав для прийняття відповідного рішення, зокрема, перевіряє чи відповідні рішення прийняті на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також, чи прийняті вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення. Завдання адміністративного суду у таких справах полягає, насамперед, у перевірці додержання процедури розгляду та прийняття органом Пенсійного фонду України відповідного рішення. Адміністративний суд, розглядаючи такі справи, не вправі вийти за межі їх публічно-правових аспектів і встановлювати юридичні факти, що мають юридичне значення.

За встановлених в цій справі обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин суд дійшов висновку, що позовні вимоги необґрунтовані і у задоволенні позову слід відмовити повністю.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання даного позову покладаються на позивача та відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 8, 9, 19, 20, 32, 72, 77, 90, 94, 132, 139, 241-246, 250, 255, 262, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 ) до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області (ідентифікаційний код 41246789, місцезнаходження: 92200, Луганська область, Білокуракинський район, смт. Білокуракине, вул. Історична, буд. 81) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Луганський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Т.І. Чернявська