Справа № 500/1172/19
Суддя: Хрущ Вікторія Леонідівна
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення заяви про забезпечення позову

Справа № 500/1172/19

27 травня 2019 рокум.Тернопіль
Суддя Тернопільського окружного адміністративного суду Хрущ В.Л., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , в особі адвоката Рукавця Олександра Володимировича, про забезпечення позову ОСОБА_1 , в особі адвоката Рукавця Олександра Володимировича, до Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Гусятинської районної ради Тернопільської області, Комісії при Тернопільській обласній раді з питань поновлення прав реабілітованих, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Желізняк Володимир Йосипович,

про: - визнання протиправною бездіяльності Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Гусятинської районної ради Тернопільської області;

- повернення у власність незаконно конфіскованого домогосподарства, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язання Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Гусятинської районної ради Тернопільської області виплати вартість конфіскованого майна в сумі 333840,00 гривень;

- зобов`язання призначити та виплатити грошову компенсацію за незаконне позбавлення волі в сумі 312975,00 гривень;

- скасування реєстрації: ОСОБА_2 1957 р.н., ОСОБА_3 1992 р.н., ОСОБА_4 1993 р.н., за адресою: АДРЕСА_1 , -

ВСТАНОВИВ:

23 травня 2019 року до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в особі адвоката - Рукавця Олександра Володимировича, до Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Гусятинської районної ради Тернопільської області, Комісії при Тернопільській обласній раді з питань поновлення прав реабілітованих, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Желізняк Володимир Йосипович про:

- визнання протиправною бездіяльності Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Гусятинської районної ради Тернопільської області;

- повернення у власність незаконно конфіскованого домогосподарства, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язання Комісії з питань поновлення прав реабілітованих Гусятинської районної ради Тернопільської області виплати вартість конфіскованого майна в сумі 333840,00 гривень;

- зобов`язання призначити та виплатити грошову компенсацію за незаконне позбавлення волі в сумі 312975,00 гривень;

- скасування реєстрації: ОСОБА_2 1957 р.н., ОСОБА_3 1992 р.н., ОСОБА_4 1993 р.н., за адресою: АДРЕСА_1 .

Разом з позовною заявою, позивачем також було подано заяву про забезпечення адміністративного позову шляхом заборони іншим особам вчиняти будь - які дії щодо домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 відчуження та арешту нерухомого майна, заборони Управлінню державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, нотаріусам, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, комісіям, технічним адміністраторам Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, іншим органам чи особам, які виконують функції в сфері державної реєстрації, вносити будь - які записи (зміни) щодо набуття права власності на предмет спору.

В обгрунтування поданої заяви зазначено, що позивачем при реалізації свого права на повернення сім`ї майна репресованих батьків, а саме домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що за даною адресою на невідомих підставах зареєстровані ОСОБА_2 1957 р.н., ОСОБА_3 1992 р.н., та ОСОБА_4 1993 р.н..

На думку заявника, у разі невжиття заходів забезпечення позову існує можливість вчинення дій незаконного характеру, щодо реєстрації права власності на дане майно третіми особами. Вказана реєстрація, на думку позивача, може істотно ускладнити або унеможливити вподальшому виконання рішення суду в разі задоволення заявлених позовних вимог, і, як наслідок, позбавити позивача можливості реалізувати своє право на повернення майна сім`ї репресованих батьків.

24 травня 2019 року справу згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями - вказану заяву передано на розгляд судді Хрущ В.Л.

Станом на 27 травня 2019 року провадження у справі не відкрито.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі по тексту - КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи

Відповідно до положень ч. 1 ст. 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Ознайомившись із поданою заявою, суд приходить до висновку про наявність підстав для її повернення заявнику без розгляду, з огляду на таке.

Судом встановлено, що заяву про забезпечення позову подано, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 153 КАС України, до подання позовної заяви - до суду, до якого подано позов за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 152 КАС України встановлено, що заява про забезпечення позову подається в письмовій формі і повинна містити: 1) найменування суду; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України; реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності; або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку, офіційну електронну адресу або адресу електронної пошти; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

До інших відомостей, зазначених у п.5 ч.1 ст.152 Кодексу адміністративного судочинства України, потрібних для вирішення питання щодо забезпечення позову, на думку суду, належить, наявність відомостей щодо повноважень представника на підписання та подання до суду заяви про забезпечення позову.

Згідно з ч 8 ст. 59 КАС України, в разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Згідно з ч. 1 ст. 55 КАС України, сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч.1 ст. 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Згідно із ч. 4 ст. 59 КАС України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданими відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 5 липня 2012 року № 5076-VI адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Повноваження адвоката як захисника або представника в господарському, цивільному, адміністративному судочинстві, кримінальному провадженні, розгляді справ про адміністративні правопорушення, а також як уповноваженого за дорученням у конституційному судочинстві підтверджуються в порядку, встановленому законом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.

Вищевикладене є підставою для висновку, що статус особи як адвоката може підтверджуватись свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю або посвідченням адвоката України.

Водночас, частиною 2 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що ордер - письмовий документ, що у випадках, встановлених цим Законом та іншими законами України, посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги. Ордер видається адвокатом, адвокатським бюро або адвокатським об`єднанням та повинен містити підпис адвоката.

Відповідно до п. 4, 5, 14, 15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 року №36, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені вказаним Положенням. В Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України.

Відповідно до пунктів 4, 5, 14, 15 Положення про ордер на надання правової допомоги та порядок ведення реєстру ордерів, затвердженого рішенням Ради адвокатів України від 17 грудня 2012 року № 36, ордер видається адвокатом, адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням та повинен містити обов`язкові реквізити, передбачені цим Положенням. В Україні встановлюється єдина, обов`язкова для всіх адвокатів, типова форма ордера, яку затверджує Рада адвокатів України.

Ордер містить наступні реквізити: серію, порядковий номер ордера; прізвище, ім`я, по батькові або найменування особи, якій надається правова допомога; посилання на договір про надання правової допомоги / доручення органу (установи), уповноважених законом на надання безоплатної правової допомоги, номер (у випадку наявності) та дату цього документа; назву органу, у якому надається правова допомога адвокатом із зазначенням, у випадку необхідності, виду адвокатської діяльності, відповідно до статті 19 Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"; прізвище, ім`я, по батькові адвоката, який надає правову допомогу на підставі ордера, номер та дату його свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, найменування органу, який його видав (КДКА відповідного регіону, з 01 січня 2013 року радою адвокатів відповідного регіону); номер посвідчення адвоката України, ким та коли воно видане; ким ордер виданий (назву організаційної форми): адвокатом, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально (із зазначенням адреси робочого місця); адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (повне найменування адвокатського бюро/адвокатського об`єднання та його місцезнаходження); адресу робочого місця адвоката, якщо вона відрізняється від адреси місцезнаходження адвокатського бюро/адвокатського об`єднання, яке видає ордер; дату видачі ордера; підпис адвоката, який видав ордер, у разі здійснення ним індивідуальної діяльності (у графі "Адвокат"); підпис адвоката, який правову допомогу, якщо ордер виданий адвокатським бюро, адвокатським об`єднанням (у графі "Адвокат"); підпис керівника адвокатського бюро / адвокатського об`єднання, відтиск печатки адвокатського бюро/адвокатського об`єднання у випадку, якщо ордер видається адвокатським бюро / адвокатським об`єднанням.

Ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги, останній або керівник адвокатського об`єднання (бюро) зобов`язані вказати на звороті ордера.

Аналіз наведених положень законодавства дає підстави для висновку, що повноваження представника позивача, яким є адвокат, - повинні бути підтверджені оригіналом ордеру виданого на ведення справи в суді або довіреністю.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний суд у постанові від 18 жовтня 2018 року у справі № 811/1507/18.

Так, відповідно до абзацу 2 пункту 23 вказаної постанови Верховний Суд вказав, що: "Ордер встановленої цим Положенням форми є належним та достатнім підтвердженням правомочності адвоката на вчинення дій в інтересах клієнта. Про обмеження правомочності адвоката, встановлені угодою про надання правової допомоги, останній або керівник адвокатського об`єднання (бюро) зобов`язані вказати на звороті ордера.".

При цьому, в пункті 24 цієї ж постанови Верховний суд дійшов висновку: "...що, по-перше, повноваження представника позивача, яким є адвокат, повинні бути підтверджені оригіналом ордеру виданого на ведення справи в суді або довіреністю; по-друге, ордер на відміну від довіреності не вказує обсяг повноважень, наданих адвокату.".

Із заяви про забезпечення позову видно, що її від імені ОСОБА_1 подано адвокатом Рукавцем О.В.

Однак, до заяви про забезпечення позову не додано жодного документу (довіреності або ордеру), виданого відповідно до Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", та необхідність подання якого прямо встановлена вимогою частини 4 статті 59 КАС України, що підтверджує повноваження адвоката Рукавця О.В. який би підтверджував повноваження адвоката як представника ОСОБА_1, в тому числі щодо повноважень підписувати та/чи подавати заяву про забезпечення позову від імені ОСОБА_1

Відсутність будь-якого документа на підтвердження повноважень адвоката на підписання та подання відповідної заяви від імені та в інтересах ОСОБА_1 , в силу положень чинного процесуального законодавства, позбавляє суд можливості прийняти дану позовну заяву до розгляду, та дає підстави для висновку про наявність підстав для повернення заяви про забезпечення позову заявнику без розгляду.

Окрім того, суд звертає увагу на положення частин 1-3 статті 16 КАС України, відповідно до якої учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Звернення до суду з використанням правничої допомоги інших осіб, зокрема, адвоката, при реалізації права на справедливий суд (стаття 131-2 Конституції України, статті 5, 6, 16, 77 Кодексу адміністративного судочинства України та стаття 10 Закону України "Про судоустрій і статус суддів") - передбачає надання до суду належних доказів дійсної волі особи, що є учасником справи, на уповноваження іншої особи на право надання правничої допомоги.

Такі докази повинні виключати будь-які сумніви стосовно справжності та чинності такого уповноваження на момент вчинення певної процесуальної дії (докази повинні бути в оригіналі або у формі копії, якісно оформленої особою, що є учасником справи), а також стосовно охоплення такої дії дійсним колом повноважень представника, що делеговані йому особою, що реалізує право на справедливий суд.

Представник повинен демонструвати повагу до суду, підтверджуючи наявність повноважень на представництво, а також не позбавляти довірителя права знати про дії представника.

Зазначена позиція викладена Верховним Судом в ухвалі від 31.05.2018 року у справі №813/4070/17.

З цього питання, також неодноразово висловлювалася Велика Палата Верховного Суду, яка зазначала, що реалізація права на звернення до суду є процесуальною дією, яка має здійснюватися або самою особою у порядку самопредставництва або її процесуальним представником (постанови від 13.03.2018 року у справі № 914/2772/16; від 21.03.2018 року у справі № 914/2771/16).

Відповідно до пункту 3 частини четвертої статті 169 кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

Частиною шостою статті 7 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в разі відсутності закону, що регулює відповідні правовідносини, суд застосовує закон, що регулює подібні правовідносини (аналогія закону), а за відсутності такого закону суд виходить із конституційних принципів і загальних засад права (аналогія права).

Відповідно до частини 7 статті 154 Кодексу адміністративного судочинства України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 152 цього Кодексу, повертає її заявнику без розгляду, про що постановляє ухвалу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не відповідає вимогам КАС України, а, відтак, така заява підлягає поверненню заявнику без розгляду.

Одночасно, суд зазначає, що повернення судом заяви про забезпечення адміністративного позову з огляду на підписання її особою, повноваження якої не підтверджені та можливість повторного звернення до суду, якщо відпадуть обставини, що стали підставою для її повернення, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд.

Вищевикладене узгоджується з правовою позицією Верховного суду викладеною в ухвалі від 11.01.2019 року у справі №820/3119/18 адміністративне провадження №К/9901/119/19.

Керуючись статтями 59, 150-154, 156, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 , в особі адвоката Рукавця Олександра Володимировича, - повернути заявнику без розгляду.

Ухвала про повернення без розгляду заяви про забезпечення адміністративного позову згідно з ч. 2 ст. 256 КАС України набирає законної сили з моменту її підписання та згідно з ч. 1 ст. 294 КАС України може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Хрущ В.Л.

Копія вірна:

Суддя Хрущ В.Л.