Справа № 420/1502/19
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2019-05-28 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1502/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (ІНП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (, адреса: 65007, м. Одеса, вул. Прохоровська, 3) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2019 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі, в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо перерахунку довічного грошового утримання за грудень 2018 року та січень 2019 року;

зобов`язати Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі провести перерахунок ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , довічного грошового утримання за грудень 2018 року та січень 2019 року, виходячи з суддівської винагороди за грудень 2018 року 47574,00 грн. та за січень 2019 року 51867,00 грн., та виплатити недораховану суму грошового утримання 18 135,90 грн.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 р. прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у даній справі. Розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, відповідно до положень ст. 263 КАС України.

18.04.2019 року за вх..№14088/19 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2019 року вирішено, з урахуванням відсутності у матеріалах справи доказів отримання позивачем відзиву на позовну заяву на момент винесення ухвали та необхідністю витребування матеріалів пенсійної справи позивача, з метою не порушення прав учасників справи, встановлених ст.44 України, для повного та всебічного встановлення обставин справи проводити розгляд справи №420/1502/19 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Крім цього, судом було витребувано у Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі належним чином засвідчені копії матеріалів пенсійної справи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

21.05.2019 року за вх.№ 18167/19 від представника відповідача надійшла заява на виконання ухвали Одеського окружного адміністративного суду від 23.04.2019 року про долучення до матеріалів справи завіреної копії пенсійної справи позивача.

23.05.2019 року за вх.№ ЕП/3838/19 від представника відповідача надійшло клопотання, згідно якого представник Управління просив слухати справу без участі представника відповідача.

Розгляд справи призначено на 23.05.2019 року.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що його на підставі Постанови Верховної Ради України від 08.09.2016 року №1513-VIII «Про звільнення суддів» було звільнено у відставку з посади судді та на цій підставі призначено довічне грошове утримання. 14.12.2018 року та 15.01.2019 року позивач звернувся до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявами про перерахунок довічного утримання у зв`язку із збільшенням суддівської винагороди. Однак, Листом Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №68/Г-1 від 19.02.2019 року «Про надання інформації» позивача повідомлено про те, що у відповідності до п.4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України відповідний перерахунок виплат здійснюється з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди. Позивач вважає, що дана підстава для нездійснення перерахунку є необґрунтованою та такою, що не відповідає положенням Конституції України та засадам Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-VI стосовно призначення щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці. Зокрема, позивач акцентує увагу суду на особливостях застосування дії норм закону у часі у відповідності до положень ст. 58 Конституції України. Беручи до уваги сформовані доводи та надані до суду письмові докази, просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

18.04.2019 року за вх.№14088/19 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. Відповідач вважає вимоги, викладені в позовній заяві, необґрунтованими та такими, що не відповідають нормам чинного законодавства. Аргументуючи свою правову позицію, представник відповідача фактично притримується позиції суб`єкта владних повноважень, яка висвітлена у Листі Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №68/Г-1 від 19.02.2019 року «Про надання інформації». Так, представник відповідача зазначає, що перерахування за заявами позивача фактично відбулись з урахуванням положень п.4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України. Оскільки обставини, які слугували підставами для перерахунку довічного грошового утримання для місяця грудня 2018 року, виникли 04.12.2018 року, а для місця січня 2019 року 01.01.2019 року, то відповідні перерахування здійснювались відповідачем у січні 2019 року та лютому 2019 року відповідно. Так, оскільки відповідач діяв у відповідності до норм зазначеного Порядку, всі перерахування, на думку відповідача, здійснені вірно, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

У судове засідання 23.05.2019 року сторони не з`явились, про дату, час та місце судового засідання сповіщені належним чином та завчасно, про що у матеріалах справи міститься повідомлення про вручення поштового відправлення, згідно яких відповідач отримав копію ухвали від 23.04.2019 року та повістку про виклик до суду на 23.05.2019 року (а.с. 36). Крім цього, у матеріалах справи міститься телефонограма про сповіщення позивача про дату, час та місце судового засідання (а.с. 34).

У позовній заяві позивач окремим пунктом просив суд розглядати справу за його відсутності (а.с. 8), а 23.05.2019 року за вх.№ ЕП/3838/19 від представника відповідача надійшло клопотання, згідно якого представник Управління просив слухати справу без участі представника відповідача.

Згідно ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Малиновському об`єднаному управлінні ПФУ в м.Одесі і отримує довічне утримання судді у відставці, згідно Довідки (вих. №390/03 від 11.02.2019 року) (а.с. 14).

14.12.2018 року позивач звернувся до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою №2950 про перерахунок пенсії (а.с. 44) разом із Довідкою ДСА України про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №9-3461/18 від 11.12.2018 року (а.с. 45). Згідно розписки-повідомлення (а.с. 12), відповідачем дійсно прийнято зазначений пакет документів.

15.01.2019 року позивач повторно звернувся до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою №95 про перерахунок пенсії (а.с. 56) разом із Довідкою ДСА України про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №5-152/19 від 14.01.2019 року (а.с. 57). Згідно розписки-повідомлення (а.с.13) відповідачем прийнято зазначений пакет документів.

За результатом розгляду зазначених заяв відповідачем було здійснено наступні перерахунки щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці:

· за заявою позивача від 14.12.2018 року №2950 збільшено розмір грошового утримання на січень 2019 року з 28544,40 грн. до 42816,60 грн (а.с. 52);

· за заявою позивача від 15.01.2019 року №95 збільшено розмір грошового утримання на лютий 2019 року з 42816,60 грн. до 46680,30 грн. (а.с. 60).

Позивач, не погоджуючись із здійсненими відповідачем перерахунками, звернувся до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі із заявою від 11.02.2019 року (а.с. 17), у якій просив відповідача надати роз`яснення підстав проведення перерахунку у зазначений спосіб.

Листом Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі №68/Г-1 від 19.02.2019 року «Про надання інформації» позивача повідомлено про те, що у відповідності до п.4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України відповідний перерахунок виплат здійснюється з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди (а.с. 18).

Не погоджуючись із таким перерахунком, позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду для захисту своїх прав та інтересів із даним позовом.

Правові відносини, які виникли, регулюються Конституцією України, Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 07.07.2010 № 2453-V, Законом України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII.

Так, відповідно до ст.8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Згідно ст.22 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Згідно із частиною 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Особливість правового регулювання даної сфери соціальних правовідносин визначається тим, що Рішенням Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року № 11-р визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини третьої статті 133 Закону України від 07 липня 2010 року № 2453-VІ "Про судоустрій і статус суддів" у редакції Закону України від 12 лютого 2015 року № 192-VIII "Про забезпечення права на справедливий суд". Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: у тому числі з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат".

Відповідно до Закону України від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" до внесення змін до законів України щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини, вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних оcіб, вcтановленого на 1 січня календарного року.

Згідно статті 7 Закону України від 07.12.2017 № 2246-VIII "Про державний бюджет України на 2018 рік" з 1 січня 2018 року змінилась в сторону збільшення складова суддівської винагороди, оскільки прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2018 року складає 1762 гривні.

Відповідно до статті 7 Закону України від 23.11.2018 року № 2629-VIII "Про державний бюджет України на 2019 рік" з 1 січня 2019 року змінилась в сторону збільшення складова суддівської винагороди, оскільки прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2019 року складає 1921 гривня.

Пунктом 25 Розділу ХІІ Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII визначено, що в інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" (Відомості Верховної Ради України, 2010 р., №№ 41-45, ст. 529; 2015 р., №№ 18-20, ст. 132 із наступними змінами). За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Відповідно до пункту 4 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" у разі зміни розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Тому саме з цієї дати у суддів у відставці об`єктивно виникло право на відповідний перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного утримання.

Досліджуючи доводи, надані учасниками справи, та надаючи оцінку наявним у матеріалах справи письмовим доказам, суд зазначає, що позиція сторін у справі базується на основному ключовому моменті, пов`язаному із тим, коли норма закону фактично починає свою дію.

Позивач зазначає, що відповідачем при наданні відповіді Листом №68/Г-1 від 19.02.2019 року та неврахуванні належних позивачу виплат до фактично наданих коштів невірно застосовано положення ст. 58 Конституції України, яка є нормою прямої дії. Так, позивач акцентує увагу суду на тому, у даній справі дія закону має зворотну силу, оскільки вона поліпшує становище позивача. За таких обставин, неврахування положень дії такого закону є неправомірним.

Відповідач, у свою чергу, не заперечує те, що Рішенням Конституційного Суду України Рішенням Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року № 11-р дійсно відновлено права позивача щодо обчислення винагороди судді як основи визначення щомісячного довічного грошового утримання у п`ятнадцятикратному розмірі прожиткового мінімуму. Також, відповідачем не заперечується встановлення Законом України від 23.11.2018 року № 2629-VIII "Про державний бюджет України на 2019 рік" прожиткового мінімуму у розмірі 1921 грн. Однак, відповідач акцентує увагу суду на тому, що у відповідності до п.4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України відповідний перерахунок виплат здійснюється з 1 числа місяця, наступного за місяцем, у якому змінилися розміри складових суддівської винагороди.

Таким чином, судом для правильного вирішення справи необхідно дослідити особливості дії Рішення Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року № 11-р для встановлення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці у грудні 2018 року та дії Закону України від 23.11.2018 року № 2629-VIII "Про державний бюджет України на 2019 рік" для встановлення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці у січні 2019 року.

По-перше, суд наголошує, що згідно п.1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року № 11-р визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення частини третьої статті 133 Закону України „Про судоустрій і статус суддів від 7 липня 2010 року № 2453VІ у редакції Закону України „Про забезпечення права на справедливий суд від 12 лютого 2015 року № 192VІII. Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: „Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року 8 мінімальних заробітних плат;з 1 січня 2013 року 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року

12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року 15 мінімальних заробітних плат.

Таким чином, фактично даним рішенням не встановлено нову підставу для перерахування бази для визначення щомісячного довідного грошового утримання судді у відставці, а відновлено порушене право позивача на отримання виплат у розмірі, більшому від тих, які позивач отримував під час дії норми, яку Конституційним Судом України визнано неконституційною.

Аналіз пункту 4 розділу ІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України дає підстави застосовувати зазначену норму лише у разі появи законодавчо встановлених підстав для збільшення суми виплат. Однак, категорія «відновлення права особи», на думку суду, має особливу дію у часі і не може бути обмежена нормами підзаконних актів, адже у разі дійсного порушення права особи на виплати застосування будь-яких процесуальних норм, які унеможливлюють негайне забезпечення виконання відновленої норми, є неправомірним.

Суд вважає, що відновленню підлягає право особи на виплати, в першу чергу, за грудень 2018 року у сумі, заявленій позивачем у заяві від 14.12.2019 року, а здійснення перерахунку за вказаною заявою у січні 2019 виключає можливість застосування умов нарахування належної виплати з урахуванням прожиткового мінімуму, встановленого на 2019 рік. З цієї підстави дії відповідача є також неправомірними.

По-друге, суд зазначає, що відповідно до статті 7 Закону України від 23.11.2018 року № 2629-VIII "Про державний бюджет України на 2019 рік" з 1 січня 2019 року змінилась в сторону збільшення складова суддівської винагороди, оскільки прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2019 року складає 1921 гривня.

Однак, нарахування щомісячного довічного грошового утримання у урахуванням нового значення розрахункової величини відповідачем провадилось лише з лютого 2019 року (а.с. 68).

Зазначеним Законом передбачено встановлення основних демографічних показників на наступний після дати прийняття Закону рік. При цьому, дію вказаного закону поширено на весь 2019 рік, в тому числі і на січень 2019 року, що свідчить про виникнення права на перерахунок довічного грошового утримання з 01.01.2019, а не з місяця, наступного за місяцем, у якому відбуваються зміни.

Саме з 01.01.2019 встановлюється оновлений посадовий оклад судді, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, і саме з цієї дати відбувається зміна грошового утримання. В свою чергу, прийняття Закону України "Про державний бюджет на 2019 рік" не може звужувати зміст та обсяг визначених Конституцією України гарантій незалежності суддів.

Таким чином, встановлення нарахування щомісячного довічного грошового утримання у урахуванням нового значення розрахункової величини відповідачем лише з лютого 2019 року, на думку суду, є фактичним безпідставним звуженням прав позивача, а тому є неправомірним.

Крім цього, суд акцентує увагу на тому, що згідно статті 7 Закону України від 07.12.2017 № 2246-VIII "Про державний бюджет України на 2018 рік" з 1 січня 2018 року змінилась в сторону збільшення складова суддівської винагороди, оскільки прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб з 1 січня 2018 року складає 1762 гривні. У відповідності до протоколу індивідуальних перерахунків у період з 01.01.2018 року по 31.03.2019 року (а.с. 68), у 2018 році виплата грошового утримання з урахуванням встановленого прожиткового мінімуму 1762 грн. здійснювалась з січня 2018 року.

Тобто, відповідачем у січні 2018 року та у січні 2019 року Закон України, який встановлює бюджет на відповідний рік, застосовано у різний спосіб, що, на думку суду, є безпідставним та протиправним в силу звуження прав та інтересів позивача.

Згідно ч.5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд у Постанові від 01.11.2018 року у справі №0540/3835/18 зазначив, що «оклад судді є однією з складових суддівської винагороди. 15.05.2018 Законом України «Про ефективне управління майновими правами правовласників у сфері авторського права і (або) суміжних прав» № 2415-VIII були внесені зміни до пункту 3, розділу 11 Закону України № 1774-VIII та встановлено порядок обчислення грошової винагороди судді із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених Законом «Про державний бюджет України» на відповідний рік.

Отже, цим Законом передбачено необхідність перерахунку розміру щомісячного грошового утримання судді у відставці виходячи з цієї розрахункової величини, яка в майбутньому може змінюватись. Зміна розміру окладу судді, який є складовою суддівської винагороди, є підставою для перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці.»

Таким чином, за результатом дослідження доказів, а також доводів сторін, суд дійшов наступних висновків.

Позивачем вірно визначено, що Малиновським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Одесі безпідставно та з порушенням норм чинного законодавства не враховано підстави для підвищення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у місяці, коли ці обставини виникли. Особливості законодавчих норм, які встановлюють відповідні підстави, а саме п.1 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року № 11-р та стаття 7 Закону України від 23.11.2018 року № 2629-VIII "Про державний бюджет України на 2019 рік", полягають у можливості та необхідності застосування норми ст..58 Конституції України, якою встановлено зворотну дію закону у часі, з метою недопущення порушення прав громадян.

Відповідачем, в свою чергу, не було доведено обґрунтованість проведення перерахунку у встановлений спосіб, а наявні докази підтверджують протиправність дій відповідача, у зв`язку із чим позовна вимога стосовно визнання протиправними дій Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо перерахунку довічного грошового утримання за грудень 2018 року та січень 2019 року підлягає задоволенню.

Крім цього, з урахуванням наданих до суду документів, перерахунку підлягають наступні суми у таких розмірах:

· за грудень 2018 року: 1762 грн. (прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб на 1 січня 2018 року) х 15 (розмір, встановлений Рішенням Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року № 11-р) х 1,8 (коефіцієнт з урахуванням доплати за вислугу років) х 0,9 (обмеження у 90% від винагороди судді, встановлене Пунктом 25 Розділу ХІІ Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII) = 42816,6 грн.

· за січень 2019 року: 1921 грн. (прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб на 1 січня 2019 року) х 15 (розмір, встановлений Рішенням Конституційного Суду України від 04 грудня 2018 року № 11-р) х 1,8 (коефіцієнт з урахуванням доплати за вислугу років) х 0,9 (обмеження у 90% від винагороди судді, встановлене Пунктом 25 Розділу ХІІ Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII) = 46680,3 грн.

Фактично позивачу було сплачено за грудень 2018 року 28544,4 грн. та за січень 2019 року 42816,6 грн.

Тому недонарахована сума грошового утримання складає 18 135,9 грн.

Позивачем заявлено про виплату недонарахованої суми грошового утримання 18 135,90 грн. Оскільки судом встановлено вірність заявлених підрахунків, то ця позовна вимога також підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 2 ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відтак, з урахуванням зазначеного, на підставі встановлених судом фактів та обставин, враховуючи, що відповідачем не наведено вагомих аргументів на підтвердження власної правової позиції, суд дійшов висновку, що позовна заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Позивачем, як особою, звільненою від сплати судового збору на підставі п. 9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року №3674-VI, судовий збір за подання адміністративного позову до Одеського окружного адміністративного суду не сплачувався. Доказів здійснення інших витрат, пов`язаних з розглядом справи, сторонами до суду не надано, а тому у справі відсутні підстави для розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 139, 194, 241-246, 250, 255, 260-262, 295, 297 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (ІНП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі (, адреса: 65007, м. Одеса, вул. Прохоровська, 3) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Малиновського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Одесі щодо перерахунку довічного грошового утримання судді за грудень 2018 року та січень 2019 року ОСОБА_1 .

Зобов`язати Малиновське об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Одесі провести перерахунок ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , довічного грошового утримання за грудень 2018 року та січень 2019 року, виходячи з суддівської винагороди за грудень 2018 року 47574,00 грн. та за січень 2019 року 51867,00 грн., та виплатити недонараховану суму грошового утримання 18135(вісімнадцять тисяч сто тридцять п`ять)грн.90коп.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 28.05.2019 року.

Суддя М.М. Аракелян