Справа № 360/4428/18
Суддя: Єресько Л.О.
Дата ухвалення: 2019-05-30 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

30 травня 2019 року

Київ

справа №360/4428/18

адміністративне провадження №К/9901/14573/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Єресько Л.О.,

суддів: Загороднюка А.Г., Соколова В.М.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі за позовом адвоката Овчаренка Олександра Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції,

УСТАНОВИВ:

У грудня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов адвоката Овчаренка Олександра Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь грошову винагороду за безпосередню участь в антитерористичній операції за період з 07 листопада 2015 року по 31 січня 2016 року у загальному розмірі 18380,00 грн.

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року, позовні вимоги задоволені частково.

Справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України.

У відповідності до пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України дана справа відноситься до справ незначної складності.

У поданій касаційній скарзі відповідач, з посиланням на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення.

Проаналізувавши доводи касаційної скарги та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Пункт 8 частини 2 статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондує стаття 14 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас пунктом 2 частини п`ятої цієї ж норми процесуального закону обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У касаційній скарзі скаржник посилається на те, що:

по-перше, касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, враховуючи неоднакову судову практику з розгляду даної категорії справи;

по-друге, справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, оскільки кошти, які стягуються за оскаржуваними судовими рішеннями є коштами Державного бюджету, що в свою чергу, на думку скаржника призводить до нецільового їх використання.

Оцінивши доводи скаржника при вирішенні питання про відкриття касаційного провадження, суд приходить до висновку, що обставини, викладені у постановах Верховного суду від 21 лютого 2018 року по справі №805/2527/17-а, від 03 серпня 2018 по справа №805/1751/15-а, від 30.01.2019 по справі №805/4523/16-а, від 20 лютого 2019 року №812/484/18, від 10.05.2019 по справі № 805/416/16-а, від 18 липня 2019 року по справі №812/889/17, від 23 жовтня 2019 року по справі № 812/927/16, від 14 лютого 2019 року по справі №812/861/17, від 24 квітня 2019 року по справі № 812/357/16, на які посилається скаржник в касаційні скарзі, не є тотожними. Судом не встановлено неоднакового застосування норм матеріального права у наведених справах.

З аналізу викладеного слідує, що касаційна скарга не стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені відповідачем в касаційній скарзі обставини не дають підстав для висновку, що справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

За змістом пункту 1 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема, справи щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби, окрім справ, в яких позивачами є службові особи, які у значенні Закону України "Про запобігання корупції" займають відповідальне та особливо відповідальне становище.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з відображеними в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами справи не дають підстав для висновку про наявність у даному випадку обставин, наведених у підпунктах "а"-"в" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України. Посада публічної служби, у зв`язку з перебуванням на якій виник цей спір, не відноситься до категорії службових осіб, які займають відповідальне та особливо відповідальне становище в розумінні примітки до статті 50 Закону України "Про запобігання корупції".

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За такого правового врегулювання та обставин справи наявні підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за даною касаційною скаргою.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, то клопотання про зупинення виконання оскаржуваних судових рішень судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись статтями 328, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Головного управління Національної поліції в Луганській області на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 31 січня 2019 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 17 квітня 2019 року у справі за позовом адвоката Овчаренка Олександра Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про стягнення винагороди за безпосередню участь в антитерористичній операції.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Л.О. Єресько

А.Г. Загороднюк

В.М. Соколов ,

Судді Верховного Суду