Справа № 0840/4049/18
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2019-05-03 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

03 травня 2019 року м. Дніпросправа № 0840/4049/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Чередниченка В.Є., Іванова С.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.12.2018 р. (суддя Татаринов Д.В., м. Запоріжжя) у справі №0840/4049/18

за позовом ОСОБА_1

до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м.Запоріжжя

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо переведення позивача з пенсії за вислугу років, призначеної відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби, та деяких інших осіб", на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком з 1 квітня 2018 року відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016-2017 календарні роки, а саме 5377 грн. 90 коп. та здійснити відповідні перерахунки та виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20.12.2018 р. в задоволенні позову відмовлено повністю. Рішення мотивовано відсутністю правових підстав для задоволення позову.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, скаржник оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Зазначає, що в Законі України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби, та деяких інших осіб" поняття призначення пенсії за віком на пільгових умовах відсутнє.

Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених військової служби, та деяких інших осіб" встановлені види пенсій, які стосуються тільки осіб- військовослужбовців та до них прирівняних осіб, а також порядок нарахування пенсій та з чого вона нараховується.

От же, суд безпідставно перекваліфікував поняття пенсії за вислугу років на пенсію за віком на пільгових умовах.

Перебуваючи на пенсії за вислугу років з 2007 року, позивач продовжував працювати та сплачує страхові внески до Пенсійного фонду України.

З 15 травня 2018 року позивач отримує пенсію за віком у відповідача.

Зазначає, що переведення з одного виду пенсійного забезпечення на другий здійснюється в рамках однієї пенсійної справи згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". У випадку позивача є перехід на пенсію за іншим Законом, а не переведення в рамках певного Закону.

Оскільки позивач звернувся за призначенням пенсій за Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вперше, то і дії цього Закону мають розповсюджуватись в повній мірі.

Статтею 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене переведення з одного виду пенсії на інший, призначених в рамках цього Закону України. Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не передбачене переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, на пенсію по інвалідності чи на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Зазначає, що призначення позивачу пенсії за вислугу років в 2007 році не регламентується Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали в внаслідок Чорнобильської катастрофи" та позивач не реалізував своє право виходу на пенсію за віком.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове - про задоволення позову.

28.03.2019 року до суду надійшов відзив відповідача на апеляційну скаргу позивача, в якому він зазначає, що з 01.03.2007 року позивачу було здійснено призначення пенсії за вислугу років згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 р. №2262.

Позивач 15.05.2018 звернувся до відповідача із заявою встановленого зразка про переведення з пенсії за вислугу років на пенсію за віком. У заяві позивачем було вказано про його бажання здійснити саме переведення з одного виду пенсії на інший, а не первинне призначення.

Після проведення пенсійної реформи відповідно до Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 1 жовтня 2017 року позивачу перераховано пенсію із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки.

Позивачем заява про перерахунок пенсії подана не за формою, встановленою Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 року № 22-1 (далі - Порядок №22-1), а тому була зареєстрована як звернення відповідно до Закону України "Про звернення громадян".

Виходячи з положень Порядку №22-1, для виникнення певних правовідносин, зокрема, в тому числі призначення (перерахунку) пенсії, необхідно волевиявлення особи, яка звертається за таким призначенням (перерахунком).

Згідно фактичних обставин, позивач із заявою про перерахунок йому пенсії за віком до відповідача не звертався, тому й рішення з цього приводу не приймалося. Листом від 05 червня 2018 року відповідачем надано роз`яснення щодо перерахунку пенсії за віком.

Звернення до суду за захистом своїх прав само по собі не є підставою для виникнення прав та обов`язків у пенсійній сфері. Для цього необхідне волевиявлення особи, яка звертається до пенсійного фонду. За відсутністю згоди особи на призначення пенсії, відсутні і підстави для виникнення правочинну.

Заява до пенсійного фонду подається із дотриманням загальних правил діловодства, які встановлені для підприємств, установ та організацій. Відсутність належного документа, який підтверджує звернення особи до управління Пенсійного фонду України, не дає можливості останньому розглянути цю заяву відповідно до діючого законодавства.

Зазначає, що у структурі доходів та видатків Пенсійного фонду відсутні асигнування на покриття витрат, пов`язаних із виконанням рішень судів, тому підстави для задоволення вимог позивача в частині стягнення з відповідача судових витрат повністю відсутні.

Просить залишити без змін рішення суду першої інстанції.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що позивач з 15.05.2018 року перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

До цього часу позивач перебував на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України у Запорізькій області та з 01.03.2007 року отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

У зв`язку з тим, що, на думку позивача, відповідач неправомірно здійснював розрахунок його пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки, позивач звернувся до відповідача із заявою від 24 травня 2018 року, в якій просив перерахувати його пенсію із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016 та 2017 роки.

Листом від 05 червня 2016 року №287/В-1 відповідач відмовив у задоволені заяви позивача. Відмова мотивована тим, що з 15 травня 2018 року перебуває на обліку у відповідача як отримувач пенсії за віком. До цього часу позивач отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", тому у відповідача немає підстав для перерахунку пенсії позивача з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016 та 2017 роки, та застосовується показник при первинному призначенні пенсії.

Позивач, вважаючи зазначені дії відповідача протиправними, звернувся до суду з позовом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки:

- позивач у 2007 році реалізував своє право виходу на пенсію, а саме отримував пенсію за віком відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", тому відсутні правові підстави для призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- звернення позивача 24 травня 2018 року із заявою про призначення пенсії за віком не може вважатись відстроченням виходу на пенсію за віком, оскільки позивач отримував таку пенсію з 2007 року;

- пенсія не може бути призначена повторно на підставі положень статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016-2017 роки;

- судом враховано аналогічне застосування норм права у постановах Верховного Суду: від 03 липня 2018 року у справі №336/613/16-а (2-а/336/76/2016) (яке набрало законної сили 03 липня 2018 року); від 18 вересня 2018 року у справі №336/4385/17 (К/9901/2275/18) (яке набрало законної сили 18 вересня 2018 року);

- правова позиція суду узгоджується з судовими рішеннями Верховного Суду від 23 жовтня 2018 року у справі №334/2653/17, від 08 травня 2018 року у справі №337/1539/17(2-а/337/135/2017), від 02 травня 2018 року у справі №334/10787/15-а, від 15 травня 2018 року №127/20271/17, від 20 березня 2018 року №К/9901/12053/18.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про пенсійне забезпечення звільнених з військової служби та деяких інших осіб" та ст. 10 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" особі, яка має одночасно право на різні види пенсії, призначається один із цих видів за її вибором.

Для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року (ч. 1 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").

Відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де, зокрема Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.

Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016 та 2017 роки.

Частиною 3 статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч.5 ст.242 КАС України).

Так, у постанові від 10.07.2018 р. у справі № 520/6808/17 Верховний Суд зазначив, що "частиною третьою статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Однак позивач у справі № 520/6808/17 звертався до Пенсійного органу із заявою про призначення іншої пенсії за іншим законом.

Так, позивачу у справі № 520/6808/17 було призначено пенсію відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", котрий передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у 2017 року він звернувся вперше".

На підставі викладеного, Верховний Суд у справі № 520/6808/17 дійшов висновку про неправомірність застосування відповідачем частини третьої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до спірних правовідносин. Із таким висновком також погодився Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року у справі №211/1898/17.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що:

- з 01.03.2007 року позивачу було призначено пенсію за вислугою років відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб". Після призначення пенсії позивач продовжував працювати;

- з 15.05.2018 року позивачу вперше призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- відповідач з 15.05.2018 року здійснював нарахування та виплату позивачу пенсії за віком з урахування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки.

Таким чином, враховуючи висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, колегія суддів доходить висновку, що відповідач з 15 травня 2018 року мав здійснювати нарахування та виплату позивачу пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахування середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016 та 2017 роки, тому дії відповідача щодо розрахунку пенсії позивача з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015, 2016 роки, є неправомірними.

Щодо інших позовних вимог позивача колегія суддів зазначає наступне.

З 01.04.2018 року по 14.05.2018 року позивач не перебував на обліку у відповідача та пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" не отримував, тому позовні вимоги позивача в цій частині позову є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Відповідно до розпорядження відповідача від 21.05.2019 року №693700 позивачу з 15.05.2018 року призначено пенсію відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та з цього часу відповідач здійснює нарахування та виплату позивачу пенсії за віком.

Спірні правовідносини між сторонами у цій справі виникли з приводу неправильного, на думку позивача, розрахунку його пенсії, а саме з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки.

Отже, позовні вимоги позивача в частині визнання протиправними дій відповідача щодо переведення позивача на інший вид пенсії та зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за віком є неналежним способом захисту порушеного права позивача.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень;

2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень;

3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій;

4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії;

5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень;

6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, за висновком колегії суддів, належним способом захисту прав позивача у цій справі є визнання протиправними дій відповідача щодо розрахунку та виплати позивачу з 15 травня 2018 року пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015, 2016 роки, та зобов`язання відповідача здійснити з 15 травня 2018 року перерахунок та виплату позивачу пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016 та 2017 роки, з урахуванням раніше виплачених сум. В іншій частині позову слід відмовити.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись статтями 241-245, 250, 311, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20.12.2018 р. у справі №0840/4049/18 скасувати.

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо розрахунку та виплати ОСОБА_1 з 15 травня 2018 року пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015, 2016 роки.

Зобов`язати Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсію за віком з 15 травня 2018 року відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2016 та 2017 роки, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя О.М. Панченко

Суддя В.Є. Чередниченко

Суддя С.М. Іванов