Справа № 640/15671/18
Суддя: Чередник В. Є.
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року

Київський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді Чередник В.Є.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові адміністративну справу 640/15671/18 за позовом ОСОБА_1 до Харківської митниці ДФС про скасування постанови в справі про порушення митних правил-

Встановив:

29.08.2018 р. до Київського районного суду м.Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Харківської митниці ДФС про скасування постанови про порушення митних правил №1259/80700/18 від 12.07.2018 р.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 12.07.2018р. Харківською митницею ДФС була винесена постанова в справі про порушення митних правил №1259/80700/18, якою його визнано винним у вчиненні порушень митних правил, передбачених ст.485 МК України та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів на суму 681881,58 грн.

Однак, з даною постановою він не погоджується, вважає її незаконною з підстав порушення митницею процедури розгляду справи про порушення митних правил, а також у порушенні норм матеріального права при її винесенні. Зокрема зазначає, що 14.01.2018 р. він приїхав з закордону до м. Харкова, а саме до Південного залізничного вокзалу. Зазначає, що підійшов до кінця привокзальної площі де зазвичай знаходяться таксі, та знайшов таксиста, який запропонував довезти його додому. Перед поїздкою таксист попросив зачекати доки він не сходить по своїм справам до АТБ. Позивав зазначає, що погодився на прохання таксиста та залишився його чекати біля авто. Після цього до авто підійшли правоохоронці та повідомили позивачу, що це авто вважається викраденим. Зі слів позивача, він повідомив правоохоронцям обставини, що йому відомі, після цього вони поїхали, позивач дочекався таксиста, який відвіз його додому. А 04.07.2018 р. він отримав листа з митниці про виклик його для надання пояснень щодо використання автомобілю «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 .

Вважає, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, оскільки: він не є власником та не має жодного відношення до автомобіля «OPEL VECTRA», не має права та не має можливості сплачувати жодних митних платежів щодо вказаного транспортного засобу, не знав та не зобов`язаний був знати в який митний режим поміщений транспортний засіб та інш.

Крім того, посилався на порушення самої процедури притягнення його до адміністративної відповідальноств, оскільки посадові особи Харківської ДФС суттєво порушили строки накладення адміністративного стягнення, справа була розглянути за його відсутності, без його повідомлення та незважаючи на наявність клопотань про виклик свідків.

Окрім зазначеного, просив поновити строк на оскарження вказаної вище постановми, оскільки вона була отримана особисто позивачем 09.08.2018р, після чого 17.08.2018 р. він і звернувся до суду із вказаною позовною заявою.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 30.08.2018 р. відкрито спрощене провадження у справі, ухвалою суду від 17.09.2018 р. за клопотанням позивача суд перейшов від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду справи за правилами загаьного позовного провадження.

Позивач та його представник в судове засідання з`явилися, позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених у позові, додатковоо зазначивши, що в ході розгляду справи ними з`ясовані обставини, які свідчать про неналежність та недопустимість таких доказів, як рапорту співробітника УПП в Харківській області Костенко М.С. та його пояснень від 2.07.2018 р, страхового полісу ЛМ 2038786 та висновку спеціаліста №ТД-44 оцінки автомобіля , складений ОСОБА_2

Представники відповідача в судове засідання з`явилися, в задоволенні позову просили відмовити. Відповідно до поданого до суду відзиву, Харківська митниця ДФС проти позову заперечує та вважає, що висновки, викладені в оскаржуваній постанові, відповідають фактичним обставинам справи №1259/80700/17, оскільки провадження у справі проведено повно та об`єктивно, матеріалами справи доведено вину та наявність ознак ПМП за ст.485 Митного кодексу України в діях ОСОБА_1 У вказаному відзиві митниця зазначає, що Управлінням патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції України 19.01.2018 повідомлено Харківську митницю ДФС про те, що 14.01.2018, за адресою Привокзальна площа 1, співробітниками УПП було виявлено автомобіль марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 (країна реєстрації Польща), під керуванням гр. ОСОБА_1 , який для перевірки документів надав посвідчення водія НОМЕР_3 видане 07.04.2011 ВРЕР №13УМВС України в Харківській області. Під час перевірки вказаного транспортного засобу було встановлено, що згідно даних бази обліку транспортних засобів ЄАІС ДФС України, автомобіль марки «OPEL VECTRA» був ввезений на митну територію України гр-м. Узбекістану ОСОБА_3 17.10.2016 через МАПП «Гоптівка» Харківської митниці ДФС з метою особистого користування в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року». Частиною 4 статті 380 МК України визначено, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їх особистих потреб.

Таким чином, використовувати на митній території України транспортний засіб іноземної реєстрації «OPEL VECTRA» мав право виключно гр. ОСОБА_3 .

На думку митниці, посилання позивача на те, що правопорушником згідно норми статті 485 Митного кодексу України може бути лише особа, яка ввезла транспортний засіб на митну територію є безпідставними. Виходячи з положень ст.ст. 458, 459, 485 МК України особою, яка підлягає відповідальності за ст. 485 МК України є особа, яка вчинила правопорушення тобто використовувала товари стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги. Отже суб`єктом, який притягується до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення, може бути не лише володілець товару (транспортного засобу), а й особа яка використовує цей товар (транспортний засіб).

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та допитаного в якості свідка позивача ОСОБА_1 , перевіривши матеріали справи, докази надані сторонами в обґрунтування вимог та заперечень, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В ході судового розгляду судом встановлено наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Постановою Харківської митниці ДФС в справі про порушення митних правил №1259/80700/18 від 12.07.2018 ОСОБА_1 визнано винним вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 Митного кодексу України, накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що складає 681881,58 грн.

Відповідно до тексту вказаної постанови зазначено про те, що 19.01.2018 до УПМП та МВ Харківської митниці ДФС з Управління патрульної поліції у Харківській області надійшло повідомлення, що 14.01.2018 співробітниками УПП на Привокзальній площі, 1, м. Харкова, було виявлено автомобіль марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням гр. України ОСОБА_1 , який для перевірки документів надав посвідчення водія НОМЕР_4 , видане 07.04.2011 ВРЕР № 13 УМВС України в Харківській області.

Суд не бере до уваги посилання позивача про те, що відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» поліція не мала права формувати відповідне повідомлення до митниці, виходячи з наступного.

У відповідності до положень статті 558 МК України органи доходів і зборів при покладенні на них завдань, взаємодіють з правоохоронними органами в порядку встановленому законодавством.

При цьому, частини 3 статті 558 МК України встановлено, що правоохоронні органи повідомляють органи доходів і зборів про виявлені ними порушення митних правил або контрабанду.

Відповідно до статті 491 МК України однією з підстав для порушення справи про порушення митних правил серед іншого є офіційні письмові повідомлення про вчинення особою порушення митних правил, отримані від правоохоронних органів, а також органів, що здійснюють види контролю, зазначені у частині першій статті 319 цього Кодексу.

Згідно з частиною 1 статті 494 МК України про кожний випадок виявлення порушення митних правил уповноважена посадова особа органу доходів і зборів, яка виявила таке порушення, невідкладно складає протокол за формою, установленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Таким чином, суд вважає, що Харківська митницею ДФС порушила справу про порушення митних правил №1259/80700/18 у спосіб, передбачений законодавством.

При цьому, суд зауважує, що предметом оскарження в даній справі є постанова Харківської митниці ДФС у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, а не дії співробітників органів Національної поліції.

Відповідно до оскаржуваної постанови судом встановлено, що згідно даних бази обліку транспортних засобів ЄАІС ДФС України, автомобіль марки «OPEL VECTRA» був ввезений на митну територію України гр-м Узбекістану Rustamov Shokhrukhbek 17.10.2016 через МАПП «Гоптівка» Харківської митниці ДФС з метою особистого користування в митному режимі «тимчасове ввезення до 1 року».

Порядок тимчасового ввезення в Україну громадянами транспортних засобів особистого користування врегульовано Митним кодексом України, а саме статтями 103-112, 380 Кодексу, та Конвенцією про тимчасове ввезення, прийнятою 26.06.1990 у м. Стамбулі, до якої Україна приєдналася згідно з Законом України від 24.03.2004 № 1661-IV «Про приєднання України до Конвенції про тимчасове ввезення», а саме, положеннями Додатку С до Стамбульської конвенції.

Порядок пропуску та оподаткування товарів, які ввозяться (пересилаються) громадянами на митну територію України врегульовано главою 55 МК України.

Серед іншого, пунктом 8 частини 10 статті 374 МК України визначено, що транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, а також пальне, що міститься у звичайних баках таких транспортних засобів, встановлених заводом виробником, при ввезенні на митну територію України звільняються від оподаткування митними платежами.

Особливості тимчасового ввезення громадянами транспортних засобів особистого користування на митну територію України врегульовані статтею 380 МК України.

Зокрема, у відповідності до частин 1 2 статті 380 МК України тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено органами доходів і зборів з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від подання документів, що видаються державними органами, уповноваженими здійснювати види контролю, зазначені у статті 319 цього Кодексу. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.

Натомість, у відповідності до частини 3 вказаної статті МК України тимчасове ввезення громадянами-резидентами транспортних засобів особистого користування, що класифікуються за товарними позиціями 8702, 8703, 8704 (загальною масою до 3,5 тонни), 8711 згідно з УКТ ЗЕД та причепів до них товарної позиції 8716 згідно з УКТ ЗЕД дозволяється на строк до одного року під письмове зобов`язання про їх зворотне вивезення за умови письмового декларування в порядку, передбаченому законодавством України для громадян, після сплати всіх митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Частиною 4 статті 380 МК України визначено, що тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їх особистих потреб.

Таким чином, судом встановлено використовувати на митній території України транспортний засіб іноземної реєстрації «Opel Vectra» мав право виключно гр. ОСОБА_3 .

Умови передачі права на тимчасове ввезення визначені частиною 1 статті 109 Кодексу, у відповідності до якої за заявою особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення, орган доходів і зборів надає дозвіл на передачу права використання режиму тимчасового ввезення щодо товарів будь-якій іншій особі за умови, що така інша особа:

1) відповідає вимогам, встановленим цим Кодексом; та

2) приймає на себе зобов`язання особи, відповідальної за дотримання митного режиму тимчасового ввезення.

Даних про те, що гр. ОСОБА_3 звертався до Харківської митниці ДФС із відповідною заявою про надання дозволу на передачу гр. України ОСОБА_1 права використання режиму тимчасового ввезення щодо транспортного засобу «OPEL VECTRA» суду не надано.

Отже, у разі передачі права на тимчасове ввезення транспортного засобу особистого користування від громадянина-нерезидента до громадянина резидента, останнім повинні бути сплачені всі митні платежі, які підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

Зважаючи на викладене, використання транспортного засобу особистого користування іншою особою (без відповідного митного оформлення при передачі права на тимчасове ввезення), окрім особи якою такий транспортний засіб ввезено, являє собою використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Відповідальність за використання товарів стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, передбачена статтею 485 МК України.

Виходячи з положень ст. 458, 459, 485 МК України особою, яка підлягає відповідальності за ст. 485 МК України є особа, яка вчинила правопорушення тобто використовувала товари стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Отже суб`єктом, який притягується до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення, може бути не лише володілець товару (транспортного засобу), а й особа яка використовує цей товар (транспортний засіб).

З матеріалів справи про порушення митних правил № 1259/80770/18, наданих митницею, судом встановлено, що згідно з поясненнями співробітника УПП в Харківській області ДПП Костенко М.С. від 02.07.2018 гр. ОСОБА_1 14.01.2018, керуючи транспортним засобом «OPEL VECTRA» приїхав на паркувальний майданчик за адресою Привокзальна площа, 1 та після спілкування з екіпажем УПП в Харківській області поїхав з неї.

Листом від 02.07.2018 № 02-07/2 ПАТ «Страхова компанія «Мега-Гарант» проінформувала митницю, що 02.11.2017 між ПАТ «СК «Мега-Гарант» та громадянином ОСОБА_1 було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і видано Поліс АМ 2038786, відповідно до якого була застрахована відповідальність вказаної особи як власника автомобіля «OPEL VECTRA».

Крім того, судом встановлено, що про факти користування саме позивачем вказаним транспортним засобом на митній території України митницю також повідомлено Департаментом захисту економіки управління захисту економіки в Харківській області НП України у листі від 27.06.2018 № 4754/39/119/01-2018 та у листі №4842/39/119/01-2018 від 03.07.2018.

Вказане підтверджує факт користування ОСОБА_1 автомобілем марки «OPEL VECTRA», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В ході розгляду справи, наданими позивачем поясненнями та показаннями свідків, такі факти спростовані не були.

Таким чином, Харківською митницею ДФС правильно кваліфіковано дії ОСОБА_1 за ознаками порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, як використання товару, стосовно якого надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими були надані пільги.

Під час судового розгляду справи, позивачем не спростовано наявності складу порушення митних правил за статтею 485 МК України в його діях.

Суд не бере до уваги посилання позивача про те, що його притягнуто до адміністративної відповідальності після закінчення строків, установлених частиною першою статті 467 МК України, тобто після спливу шести місяців з дня вчинення правопорушення, з огляду на таке.

Згідно частини першої статті 522 МК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) справи про порушення митних правил, передбачені статтями 468 - 470, 474, 475, 477 - 481, 485 цього Кодексу, розглядаються органами доходів і зборів.

Частиною першою статті 467 МК України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що якщо справи про порушення митних правил відповідно до статті 522 цього Кодексу розглядаються органами доходів і зборів, адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше, ніж через шість місяців з дня вчинення правопорушення, а у разі розгляду органами доходів і зборів справ про триваючі порушення митних правил, у тому числі передбачені статтями 469, 477 - 481, 485 цього Кодексу, - не пізніше, ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

В даному випадку позивачем вчинене правопорушення митних правил, передбачене статтею 485 МК України, яке належить до триваючих правопорушень, що прямо передбачено статтею 467 МК України, а отже адміністративне стягнення за порушення митних правил може бути накладено не пізніше ніж через шість місяців з дня виявлення цих правопорушень.

Як свідчать обставини справи, порушення позивачем митних правил виявлено органом доходів і зборів - 19.01.2018 р., а адміністративне стягнення накладено 12.07.2018 р., тобто у межах шестимісячного строку з дня виявлення цього правопорушення.

Разом з цим, судом встановлено наступне.

Санкцією статті 485 МК України передбачено накладення штрафу у розмірі 300 відсотків неоплаченої суми митних платежів.

Відповідно до частини 4 статті 296 МК України у разі нецільового використання товарів, щодо яких було надано умовне звільнення від оподаткування, а також порушення умов митних режимів, поміщення в які передбачає умовне звільнення від оподаткування, застосовуються ставки митних платежів, що діють на день прийняття органом доходів і зборів митної декларації для митного оформлення. Митна вартість товарів, їх кількість чи інші характеристики, що використовуються для визначення бази оподаткування, визначаються на день застосування ставок митних платежів.

Таким чином, суд повинен перевірити нормативний підхід та правильність арифметичного розрахунку застосованої до позивача штрафної санкції, яка передбачена спірною у даній справі постановою.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови штрафна санкція, яка застосована до позивача спірною у даній справі обрахована митницею, виходячи із суми митних платежів, розрахованих згідно службової записки управління адміністрування митних платежів Харківської митниці ДФС від 27.06.2018 №1009/20-70-19-04/19, відповідно до якої станом на 14.01.2018 р. розрахунок митних платежів за кодом товару згідно УКТЗЕД становив 227293,86 гривень.

При цьому відповідно до оскаржуваної постанови розрахунок митних платежів здійснено відповідно до вартості автомобіля, вказаної у вищезазначеній службовій записці управління адміністрування митних платежів Харківської митниці ДФС на підставі висновку судового експерта та оцінювача Фонду Державного Майна України Бараненка ОСОБА_6 . ОСОБА_7 . ТОВ Юр-Місія від 26.06.2018 р. №ТД 44.

Відповідно до заяви позивача про долучення матеріалів до справи від 19.12.2018 р., судом долучено до матеріалів справи інформацію отриману із електронного ресурсу Міністерства юстиції щодо визнання недійсним свідоцтва, НОМЕР_5 , виданого судовому експерту ОСОБА_2 .

Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що оцінювачами можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які склали кваліфікаційний іспит та одержали кваліфікацію оцінювача відповідно до вимог Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» кваліфікаційне свідоцтво оцінювача є документом, який підтверджує достатній фаховий рівень підготовки оцінювача за програмою базової підготовки для самостійного проведенняоцінки майна.

Відповідно до інформації Фонду Державного Майна України за №10-59-4793 від 12.03.2019 року, зазначено про те, що оцінювач ОСОБА_2 вчасно не пройшов навчання за програмою підвищення кваліфікації, тому дію його кваліфікаційного свідоцтва оцінювача було зупинено.

За даними Державного реєстру з 06.07.2012р. по теперішній час ОСОБА_2 не перебуває в штатному складі жодного суб`єкта оціночної діяльності. Сертифікатів суб`єкта оціночної діяльності суб`єкту господарювання фізичній особі підприємцю Бараненку Фонд не видавав. Тобто оцінювач ОСОБА_2 з 11.01.2012 по теперішній час не має чинного кваліфікаційного свідоцтва оцінювача МФ № НОМЕР_6 06.12.2003 за спеціальністю 1.3. та з 06.07.2012 по теперішній час не значиться в штатному складі жодного суб`єкта оціночної діяльності.

При цьому, згідно з ч. 8 ст. 16 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна фізичною особою, яка не отримала кваліфікаційного свідоцтва, яку позбавлено кваліфікаційного свідоцтва або дія кваліфікаційного свідоцтва якої зупинена, забороняється. Оцінка майна, яка була підписана зазначеною фізичною особою, вважається недійсною.

В додатках до висновку спеціаліста від 26.06.2018 р. №ТД 44 також залучено копію свідоцтва від 23.03.2004 за реєстраційним № 6506 про присвоєння рішенням Центральної експертно-кваліфікаційної комісії МВС України ОСОБА_2 кваліфікації судового експерта з правом проведення автотоварознавчої експертизи.

Надаючи оцінку даному доказу суд зазначає.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» діяльність судових експертів, пов`язана з оцінкою майна, здійснюється на умовах і в порядку, передбачених Законом України «Про судову експертизу», з урахуванням особливостей, визначених цим Законом щодо методичного регулювання оцінки цього майна. Інші положення цього Закону не поширюються на судових експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про судову експертизу» атестовані відповідно до цього Закону судові експерти включаються до державного Реєстру атестованих судових експертів, ведення якого покладається на Міністерство юстиції України.

Разом з тим, відповідно до інформації Міністерства юстиції України за №4797/3654-33-19/9.2.2 від 08.02.2019, зазначено, що за даними державного Реєстру термін дії свідоцтва, НОМЕР_5 , виданого судовому експерту ОСОБА_2 ., рішенням Експертно кваліфікаційної комісії Харківського науково дослідного інституту судових експертиз від 24.06.1998 №31, закінчився 24.06.2003р. Даних щодо інших свідоцтв судового експерта у реєстрі не надано.

Таким чином, висновок спеціаліста від 26.06.2018 № ТД-44 по справі про порушення митних правил, складений ОСОБА_2 не може бути належним та допустимим доказом вартості автомобіля, який в подальшому слугував основою для розрахунку суми несплачених митних платежів та суми штрафу.

Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Статтею 74 КАС України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими особами доказуванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

В ході розгляду справи на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, суд дійшов висновку про неповноту здійснення відповідачем провадження у справі про порушення митних правил та про невідповідність, викладених у постанові висновків фактичним обставинам справи у зв`язку з тим, що в основу розрахунку митних платежів покладено висновок оцінювача, який не має права на проведення відповідної діяльності.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19, 129 Конституції України, ст. 2, 4, 5, 19, 20, 77, 242, 286 КАС України, ст.4, 71, 90, 92, 93, 102, 284, 377, 458, 485, 527 МК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Постанову Харківської митниці ДФС від 12.07.2018 р. в справі про порушення митних правил №1259/80700/18 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.485 МК України скасувати, а справу про порушення митних правил №1259/80700/18 надіслати на новий розгляд.

Відповідно ч.2 ст.271 КАС України копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених ст. 286 КАС України можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1

Відповідач - Харківська митниця ДФС, ідентифікаційний код 39534151, місцезнаходження: 61003, м. Харків, вул. Короленка, 16-Б.

Повне судове рішення складено 23.05.2019 р.

Суддя Чередник В.Є.