Справа № 160/2280/19
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2019-04-12 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

12 квітня 2019 року Справа № 160/2280/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників (у письмовому провадженні) в місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
12 березня 2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, відповідач), про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13 березня 2019 р. у справі № 160/2280/19 провадження було призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому проваджені.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.
22.10.2018 р. ОСОБА_1 звернулась із заявою до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, в якій просила призначити їй пенсію за вислугою відповідно до ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 №1697-VII.
Позивачка отримала відповідь ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 05.02.2019 р. в якій зазначено, що стаж роботи на посадах прокурорів з 14.09.2011 по 21.10.2018 складає 17 років. Період навчання в Чернігівському юридичному технікумі за період з 10.08.1994 по 13.09.2001 неможливо зарахувати до спеціального стажу що дає право на пенсію за вислугою років у зв`язку з тим, що навчання у вище зазначеному закладі не є вищою освітою.
На підставі зазначеного вище, та з урахуванням відповідних норм чинного законодавства, що регулюють правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України відповідно до Закону України «Про прокуратуру», позивач вважає протиправними дії Відповідача, щодо не призначення пенсії по вислузі років та такими, що порушує її законні права.
28.03.2019 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву в якому Відповідач зазначив наступне, що Позивачем 22.10.2018 було подано до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області документи та заяву про призначення пенсії за вислугу років, відповідно до ст.86 ЗУ «Про прокуратуру». Відповідач зазначив, що необхідний стаж для призначення пенсії по вислузі років у відповідності до частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру» з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки , у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років. Станом на день звернення до Відповідача, стаж за вислугою років Позивача становить 17 роки, що не відповідає вимогам частини 1 статті 86 Закону України «Про прокуратуру». Також не може бути зараховано навчання в Чернігівському юридичному технікумі за період з 10.08.1994 по 13.09.2001 до спеціального стажу , що дає право на пенсію за вислугою років, так як освіта у вищезазначеному закладі не є вищою юридичною освітою.
Відтак, ст 15 ЗУ «Про прокуратуру» чітко визначено які посади є прокурорськими. Серед зазначеного переліку не має посад стажиста, помічника прокурора та старшого прокурора, тож дані посади не можуть бути зараховані до посад прокурорів, а зараховані до стажу за вислугою років.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, встановив наступне.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
На час звернення позивачки до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії порядок призначення пенсій прокурорам було врегульовано Законом України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. №1697-VII(зі змінами на день звернення до ГУ ПФУ).
Відповідно до ч. 1 ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. №1697-VII прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше: з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки , у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років.
Судом встановлено, що позивачка звернулась до органу Пенсійного Фонду України із заявою про призначення пенсії 22.10.2018 року.
Тобто, станом на дату звернення позивачки до Пенсійного фонду необхідними умовами для призначення їй пенсії за вислугу років були: а) стаж за вислугу років - 24 роки; б) стаж на посадах прокурорів - 14 років.
Разом з тим, станом на час звернення позивачці, відповідачем розраховано стаж позивача за вислугу років - 17 років
Навчання в Чернігівському юридичному технікумі за період з 10.08.1994 по 13.09.2001 до спеціального стажу Відповідач не зарахував, так як освіта у вищезазначеному закладі не є вищою юридичною освітою.
Відповідно до ч.6 ст.86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. №1697-VII до вислуги років зараховується половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. ст.8, 9 КАС України усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом, а розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
За змістом частин 4 ст. 9 КАС України суд повинен визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів. Суд прийшов до висновку, що поданих сторонами доказів достатньо для встановлення обставин справи та для ухвалення судового рішення.
Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а суд згідно ст. 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає, що спірне рішення відповідача є протиправним та підлягає скасуванню, оскільки позивач має право на пенсію за вислугою років згідно із ст. 86 Закону України «Про прокуратуру». Протиправна, на думку позивача, відмова у призначені пенсії за вислугою років є підставою для зобов`язання відповідача призначити позивачу пенсію за вислугу років, згідно ст. 86 Закону України «Про прокуратуру».
При обрахуванні стажу особи, що дає право на пенсію, відповідач правомірно застосував норму Закону України Про прокуратуру № 1697-VІІ, у редакції, що діяла на момент зверненні позивача з заявою про призначення пенсії, а саме «…з : з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки , у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років».
На час звернення позивачки 22.10.2018 із заявою про призначення пенсії пенсійне забезпечення працівників прокуратури врегульовуються правилами ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 року №1697-VII(зі змінами на час звернення до ГУ ПФУ), якими визначено, що прокурори мають право на пенсійне забезпечення за вислугу років незалежно від віку за наявності на день звернення вислуги років не менше, зокрема : з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року - 24 роки , у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років.
До вислуги років, що дає право на пенсію згідно з цією статтею, зокрема, зараховується час роботи на прокурорських посадах, зазначених у статті 15 цього Закону, стажистами, на посадах помічників і старших помічників прокурорів; військова служба, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах денної форми навчання або на юридичних факультетах вищих навчальних закладів денної форми навчання; відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, якщо така відпустка надавалася.
Оскільки позивачка звернулась до пенсійного органу 22.10.2018 року, то на неї розповсюджуються положення Закону України «Про прокуратуру» № 1697-VII та відповідно для призначення пенсії необхідним є наявність стажу роботи визначеного ч. 1 ст. 86 вказаного Закону, а саме 24 роки, у тому числі стажу роботи на посадах прокурорів не менше 14 років.
Правовідносини сторін, що виникають у сфері реалізації особами, які мають право на пенсію, свого конституційного права на державне пенсійне забезпечення у випадках, передбаченихКонституцією України, і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, при цьому що держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у звязку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій,
У відповідності до ч. 2 ст. 6 Конституції України, органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.
Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином, оскільки стаж позивача на посадах прокурорів не достатній для призначення пенсії на підставі ст. 86 Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. №1697-VII, суд приходить до висновку що відповідач не порушив права позивача на пенсію.
Також, суд зазначає, що звертаючись до суду з позовною вимогою щодо зарахування до стажу роботи ОСОБА_1 періоди з 10 серпня 1994 року по 14 вересня 2011 року є безпідставними так як не відповідають вимогам Закону України «Про прокуратуру» від 14.10.2014 р. №1697-VII.
З огляду на викладене, суд прийшов до висновку про відмову у задоволені позовних вимог у повному обсязі.
Згідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України в разі відмови в задоволенні позову судові витрати не присуджуються на користь сторони за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Керуючись ст.ст. 244, 245, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Розподіл судових витрат не здійснювати.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова