Справа № 580/980/19
Суддя: Л.В. Трофімова
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 травня 2019 року справа № 580/980/19
17 годин 57 хвилин м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі: судді Трофімової Л.В., за участі секретаря Безпалого А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку загального позовного провадження адміністративну справу № 580/980/19

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) [представник позивача адвокат Кривенко М.П. за ордером, договором]

до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (вул. Смілянська, 131, м. Черкаси, 18000, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник відповідача Тарасенко Ю.М. за довіреністю]

третя особа: Чигиринська міська об`єднана територіальна громада (вул. Богдана Хмельницького, 19, м. Чигирин, Черкаська область, 20901, ідентифікаційний код юридичної особи в ) [представник третьої особи не прибув]

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, прийняв рішення.

21.03.2019 ОСОБА_1 , звернувшись до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, третя особа: Чигиринська міська об`єднана територіальна громада, з урахуванням позовної заяви, що надійшла у порядку усунення недоліків, просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо не затвердження проекту землеустрою про відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності загальною площею 2,0000 га ОСОБА_1 в адміністративних межах Чигиринської міської ради Чигиринського району Черкаської області (за межами населеного пункту);

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності загальною площею 2,0000 га ОСОБА_1 в адміністративних межах Чигиринської міської ради Чигиринського району Черкаської області (за межами населеного пункту) на підставі заяви від 12.02.2019 вх. № Б935/0/94-19;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області подати суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дня набрання законної сили судовим рішення.

Ухвалою від 31.03.2019 відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 17.04.2019. Ухвалою від 17.04.2019 оголошено перерву у підготовчому судовому засіданні до 13.05.2019. Ухвалою від 13.05.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.05.2019.

У обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 12.12.2018 позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із заявою про затвердження зазначеного проекту землеустрою, проте листом від 21.02.2019 № 593/0/95-19 Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повідомило, що позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою та зазначено, що згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 №60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» Головне управління має забезпечити здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Для прийняття законного розпорядчого рішення, запропоновано звернутись до органу місцевого самоврядування для отримання відповідного погодження у наданні земельної ділянки від органу місцевого самоврядування.

Позивач зазначає, що відповідач за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 повинен був прийняти одне з двох рішень: затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до вимог статті 123 Земельного кодексу України або надати мотивовану відмову у його затвердженні. У випадку надання відмови, ГУ Держгеокадастру у Черкаській області повинно було керуватись лише тими підставами, виключний перелік яких визначено у Земельному кодексі України. За відсутності будь-яких, передбачених статтею 123 Земельного кодексу України, підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою, відповідач, не вчиняючи дій щодо затвердження проекту землеустрою, у строки, визначені частиною 6 статті 123 Земельного кодексу України, допустив протиправну бездіяльність. На думку позивача, оскільки ГУ Держгеокадастру у Черкаській області протиправно не вчинило дій щодо затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, фактично відмовивши у такому затвердженні, з підстав, не передбачених Земельним кодексом України, у даному випадку не буде втручанням суду у дискреційні повноваження ГУ Держгеокадастру у Черкаській області зобов`язання відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності загальною площею 2,0 га ОСОБА_1 у адміністративних межах Чигиринської міської ради Чигиринського району Черкаської області (за межами населеного пункту), а буде обґрунтованим, повним та належним способом захисту порушеного права позивача. Позивачем зазначено, що оскільки затвердження проекту землеустрою за заявою ОСОБА_1 не було прийнято, то з метою повного захисту прав, свобод та інтересів позивача, і у випадку задоволення позовних вимог необхідно встановити судовий контроль за виконанням рішення у даній справі, зобов`язавши Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області протягом десяти днів з дня набрання рішенням законної сили подати до суду звіт про виконання рішення суду. У судовому засіданні 20.05.2019 представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позовній заяві та просив задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав, 06.04.2019 надав до суду відзив, де зазначив, що 23.12.2018 створено Чигиринську міську об`єднану територіальну до якої увійшла Чигиринська міська рада. На звернення ОСОБА_1 від 12.02.2019 листом від 21.02.2019 відповідачем відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_1 земельної ділянки площею 2 га для ведення особистого селянського господарства у адмінмежах Чигиринської міської ради, оскільки відповідач має забезпечити здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Представник відповідача у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Представник третьої особи, повідомлений належним про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши повідомлені позивачем та відповідачем аргументи щодо обставин справи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів сукупно, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на таке.

Судом встановлено, що наказом відповідача від 15.08.2018 № 23-3398/14-18 СГ ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту (а.с.88) землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,00 га сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства розташованої у адмінмежах Чигиринської міської ради Чигиринського району Черкаської області за межами населеного пункту (а.с.88).

За заявою ОСОБА_1 та відповідно до завдання на виконання робіт з розробки проекту землеустрою Чигиринським районним відділом Державного підприємства «Черкаський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» розроблено проект землеустрою щодо відведення у власність позивачу земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності загальною площею 2,00 га у адмінмежах Чигиринської міської ради Чигиринського району Черкаської області за межами населеного пункту (а.с.80-127).

Під час виготовлення проекту землеустрою, на виконання вимог частини 8 статті 118 Земельного кодексу України та у порядку, встановленому статтею 186-1 Земельного кодексу України, отримано погодження компетентного органу, що відображено у висновку експерта державної експертизи про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 28.11.2018 № 10817/88-18 (а.с.120).

На виконання вимог Закону України «Про державний земельний кадастр» державним кадастровим реєстратором проставлено відповідні відмітки на проекті землеустрою, земельну ділянку зареєстровано у Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрового номера :01:000:1096 (а.с.121).

12.02.2019 позивач звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою, до якої додав відповідний проект, витяг з Державного земельного кадастру та рішення про погодження Чигиринської міської об`єднаної територіальної громади щодо надання у власність земельної ділянки (а.с.79).

Листом від 21.02.2019 № 593/0/95-19 Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повідомило, що позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою та зазначено, що згідно розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 №60-р «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» Головне управління має забезпечити здійснення до передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності під час передачі в користування (виключно шляхом проведення аукціонів) або у власність за погодженням з об`єднаними територіальними громадами (шляхом прийняття відповідною радою рішення згідно із статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»). Для прийняття законного розпорядчого рішення, запропоновано звернутись до органу місцевого самоврядування для отримання відповідного погодження у наданні земельної ділянки від органу місцевого самоврядування (а.с.78).

Позивач, вважаючи протиправною відмову відповідача у затверджені проекту землеустрою, звернувся до суду за захистом прав.

Суд зазначає, що земельні відносини регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (далі Кодекс № 2768), а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Статтею 121 Кодексу № 2768 встановлено, що кожен громадянин України має право на безоплатне отримання земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.

Згідно статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до частин 2, 3 статті 22 Конституції України конституційні права гарантуються і не можуть бути скасовані, а держава повинна утримуватись від прийняття будь-яких актів, які б призводили до скасування чи звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод. Згідно статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України в справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 121 Кодексу № 2768 встановлено, що кожен громадянин України має право на безоплатне отримання земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.

Постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 «Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади» вирішено утворити Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, реорганізувавши Державне агентство земельних ресурсів України шляхом перетворення, а також установлено, що центральні органи виконавчої влади, що утворюються шляхом реорганізації інших центральних органів виконавчої влади, є правонаступниками органів, які реорганізуються (абзац третій пункту 1, пункт 5 постанови). Постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 затверджено Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, згідно з підпунктом 31 пункту 4 якого Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (далі - Держгеокадастр) наділена повноваженнями розпоряджатись землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, безпосередньо або через визначені в установленому порядку його територіальні органи. Згідно із підпунктом 7, 9 Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 № 442 Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи. Держгеокадастр в межах повноважень, передбачених законом, на основі і на виконання Конституції та законів України, актів Президента України та постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, актів Кабінету Міністрів України та наказів Мінрегіону і Мінагрополітики видає накази організаційно-розпорядчого характеру, організовує та контролює їх виконання. Підпунктом 13 пункту 4 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України 29.09.2016 № 333 (далі Положення № 333) Головне управління Держгеокадастру в області відповідно до покладених на нього завдань розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що відповідача наділено повноваженнями розпоряджатися земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності.

Повноваження відповідних органів виконавчої влади щодо передачі земельних ділянок у власність або користування та порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування встановлені статтями 118, 122, 123 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини 6 статті 186 Земельного кодексу України проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу, і затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до частини 4 статті 123 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 186-1 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) належить обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Частиною 2 статті 50 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються у порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Відповідно до частини 9 статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Згідно з частиною 13 статті 123 Земельного кодексу України підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Судом встановлено, що за наслідки розгляду звернення позивача оформлено листом. Суд зазначає, що розгляд звернення у такий спосіб не є законним способом поведінки органу, оскільки листи є відповідями на звернення, що не містять чіткого та однозначного рішення про відмову, а отже не можуть вважатися відмовою у затвердженні проекту у розумінні закону.

Правовий статус Головного управління Держгеокадастру в області визначено відповідним Положенням, що затверджено Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29.09.2016 № 333 (далі Положення № 333).

У пункті 8 Положення № 333 передбачено, що Головне управління у межах своїх повноважень видає накази організаційно-розпорядчого характеру. Відповідно до пункту 10 начальник Головного управління підписує накази Головного управління.

Відповідно до Порядку подання нормативно-правових актів на державну реєстрацію до Міністерства юстиції України та проведення їх державної реєстрації, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 12.04.2005 № 34/5 наказ, розпорядження, постанова, рішення (далі - розпорядчий документ) - акт організаційно-розпорядчого характеру чи нормативно-правового змісту, що видається суб`єктом нормотворення у процесі здійснення ним виконавчо-розпорядчої діяльності з метою виконання покладених на нього завдань та здійснення функцій відповідно до наданої компетенції з основної діяльності, адміністративно-господарських або кадрових питань, прийнятий (виданий) на основі Конституції та інших актів законодавства України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та спрямований на їх реалізацію, спрямування регулювання суспільних відносин у сферах державного управління, віднесених до його відання.

Рішення про затвердження проекту землеустрою або про відмову у його затвердженні оформляється розпорядчим індивідуальним правовим актом - наказом Головного управління Держгеокадастру в області. Відповідно, такі рішення на виконання владно-управлінських функцій не можуть оформлятися листами у відповідь на заяви, звернення, клопотання заявника щодо зміни власника земельної ділянки.

Відсутність належним чином оформленого наказу Головного управління Держгеокадастру в області про вирішення питання про затвердження проекту землеустрою після спливу встановленого законом місячного строку розгляду клопотання особи, не зважаючи на надсилання заявнику листів про розгляд клопотання, свідчить про те, що орган не прийняв жодного рішення з числа тих, які він повинен ухвалити за законом.

Отже, має місце протиправна бездіяльність. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 804/5597/15 (ЄДРСР 76613853), від 11.04.2018 у справі № 806/2208/17 (ЄДРСР 73397635).

Враховуючи, що відповідачем, за зверненням позивача не прийнято рішення у встановленому законодавством порядку, суд дійшов висновку про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 12.02.2019 № Б-935/0/94-19 з прийняттям рішення згідно чинного законодавства.

Оцінюючи твердження позивача про відсутність дискреційних повноважень Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо затвердження проекту землеустрою, суд зазначає про таке.

Повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього у судовому порядку. Дискреційне повноваження може розумітися у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У даній справі повноваження щодо затвердження проекту землеустрою чи надання мотивованої відмови у його затвердженні, регламентовано Земельним кодексом України.

Умови, за яких орган відмовляє у затвердженні проекту, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен затвердити проект землеустрою. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - затвердити проект землеустрою або відмовити у його затвердженні. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями.

Зі змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням варто розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Оскільки відповідачем не прийнято жодного з тих рішень, що передбачено статтею 118 Земельного кодексу України, у визначений законом строк, належним способом захисту прав позивача є зобов`язання відповідача прийняти відповідне рішення, тобто вирішити питання щодо затвердження проекту землеустрою або надати вмотивовану відмову.

Згідно практики Європейського суду з прав людини (рішення у справі Olsson проти Швеції від 24.03.1988, № 10465/83) запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців, водночас, суди повинні відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення про надання можливості, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства не є забезпечення ефективності державного управління, а є гарантування дотримання прав особи та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя.

Згідно з частиною 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, у межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Законодавець передбачив обов`язок суду змусити суб`єкт владних повноважень до правомірної поведінки, а не вирішувати питання, що належать до функцій і виключної компетенції останнього, що виходить за межі завдань адміністративного судочинства.

Позовна вимога про зобов`язання Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності загальною площею 2,0000 га ОСОБА_1 в адміністративних межах Чигиринської міської ради Чигиринського району Черкаської області (за межами населеного пункту) на підставі заяви від 12.02.2019 вх. № Б935/0/94-19 є втручанням у повноваження відповідача.

У постанові Верховного Суду від 20.03.2018 у справі №820/4554/17 (ЄДРСР 72899881) зазначено, що адміністративні суди, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручаються у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. У зв`язку з цим, судами було обрано найбільш ефективний із можливих способів захисту порушеного права - визнано бездіяльність протиправною та зобов`язано розглянути відповідну заяву по суті з наданням обґрунтованої відповіді. Згідно частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Пунктом 10 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Суд зазначає, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникла б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяву від 12.02.2019 вх. № Б935/0/94-19 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності загальною площею 2,0000 га ОСОБА_1 в адміністративних межах Чигиринської міської ради Чигиринського району Черкаської області (за межами населеного пункту) згідно вимог чинного законодавства.

Щодо позовної вимоги про встановлення контролю за виконанням рішення суду суд зазначає про таке. Відповідно до статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України суд, який ухвалив судове рішення у адміністративній справі, має право зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах є диспозитивним правом суду, що може використовуватись залежно від наявності об`єктивних обставин, що підтверджені належними та допустимими доказами. Позивачем не наведено аргументованих доводів та не надано доказів того, що постанова суду буде відповідачем тривалий час не виконана, у зв`язку з чим своєчасно у межах розумних строків не будуть поновлені його права. У задоволенні позовної вимоги щодо встановлення контролю за виконанням рішення суду належить відмовити.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає про таке.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, що належать відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Частиною 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Суд не включає до складу судових витрат, що належать розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Враховуючи, що відповідачем не сплачено судовий збір відповідно до пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», а розрахунку і доказів витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано, відсутні підстави для розподілу судових витрат.

Керуючись статтями 2, 6-16, 19, 73-78, 90, 118, 139, 242-245, 255, 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області щодо не затвердження проекту землеустрою про відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності загальною площею 2,0000 га ОСОБА_1 в адміністративних межах Чигиринської міської ради Чигиринського району Черкаської області (за межами населеного пункту).
Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 12.02.2019 вх. № Б935/0/94-19 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель державної власності загальною площею 2,0000 га ОСОБА_1 в адміністративних межах Чигиринської міської ради Чигиринського району Черкаської області (за межами населеного пункту) згідно вимог чинного законодавства.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи з урахуванням підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 [ АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ];

відповідач: Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області [вул. Смілянська, 131, м. Черкаси, 18007, ідентифікаційний код юридичної особи в ];

третя особа: Чигиринська міська об`єднана територіальна громада [вул. Богдана Хмельницького, 19, м. Чигирин, Черкаська область, 20901, ідентифікаційний код юридичної особи в ].

Повне судове рішення складено 21.05.2019

Суддя Л.В. Трофімова