Справа № 140/1156/19
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року ЛуцькСправа № 140/1156/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ковальчука В.Д.,

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області (далі - ГУ ДФС у Волинській області, відповідач) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08.02.2019 року №Ф-2263-56.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач у період з 2001 по 2011 роки зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснював підприємницьку діяльність, сплачуючи усі необхідні платежі, в тому числі і єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Однак у 2012 році у зв`язку з істотним зменшенням доходів прийняв рішення виїхати до Республіки Польща з метою працевлаштування, а тому припинив здійснювати підприємницькою діяльністю, доходу не отримував.

Вказує на те, що 18.03.2019 року дізнався про наявність оскаржуваної вимоги ГУ ДФС у Волинській області від 08.02.2019 року №Ф-2263-56, відповідно до якої відповідач вимагає від нього сплатити недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 18275,84 грн.

Позивач не погоджується із вказаною вимогою, оскільки вважає, що вона складена з порушенням вимог податкового законодавства та підлягає скасуванню. На його думку, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування сплачується у разі отримання доходу. Оскільки він такий дохід не отримував з 2012 року, тому відповідач протиправно нарахував заборгованість зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Крім того, звертає увагу на те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок. Однак відповідачем будь-які перевірки щодо сплати ним єдиного внеску не проводилися та жодні акти не складалися і не могли складатися, що унеможливлювало складення та надсилання (вручення) йому будь-яких вимог. При цьому, позивач зауважує, що оскаржувана вимога про сплату боргу (недоїмки) винесена виключно на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, які для нього є незрозумілими.

Також позивач звертає увагу на те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) платникам - фізичним особам-підприємцям, що перебувають на загальній системі оподаткування протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла сума недоїмки.

Зазначає, що контролюючим органом вимога про сплату боргу (недоїмки) на адресу позивача не направлялась тривалий час, а заборгованість зі сплати єдиного соціального внеску зростала. Вказане вище свідчить про порушення податковим органом процедури, яка передує прийняттю вимоги про сплату боргу (недоїмки), а тому така вимога є протиправною та підлягає скасуванню.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10.04.2019 року відкрито провадження у справі за цим позовом та розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву від 24.04.2019 року вих. №1836/03-20-10-01-09 (а.с.12-14) представник відповідача позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що ГУ ДФС у Волинській області на підставі статті 25 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та даних інформаційної системи органу доходів і зборів була винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) від 08.02.2019 року №Ф-2263-56 у сумі 18275,84 грн. Недоїмка була нарахована в розмірі мінімального страхового внеску за 2018-2019 роки. Також звертає увагу на те. що станом на 31.12.2017 року відповідно до особової картки платника податків існувала переплата в сумі 0,88 грн. У зв`язку із тим, що станом на 31.01.2019 року згідно з даними АІС "Податковий блок" в інтегрованій картці ОСОБА_1 рахувався борг по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування для фізичних осіб-підприємців, Головним управлінням ДФС у Волинській області винесено оскаржувану вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.02.2019 року № Ф-2263-56. При цьому, вищезазначеною вимогою не здійснювалося жодних нарахувань грошового зобов`язання по єдиному внеску, натомість вона лише містила вимогу до платника сплатити загальну суму боргу по єдиному внеску, який на момент її винесення уже рахувався в інтегрованій картці платника.

Таким чином, оскаржувана вимога від 08.02.2019 року №Ф-2263-56 є аналогом податкової вимоги, оскільки являє собою письмову вимогу контролюючого органу до платника податків щодо погашення заборгованості, однак не суми податкового боргу, а заборгованості по єдиному внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Також представник відповідача наголошує на тому, що контролюючий орган при надісланні податкової вимоги від 08.02.2019 року №Ф-2263-56 керувався офіційною інформацією з ЄДР, оскільки позивач перебував у статусі фізичної особи-підприємця з 19.06.2001 року та припинений лише 09.04.2019 року. Зазначає, що з 01.01.2017 року набув чинності Закон України від 06.12.2016 року №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодачих актів України", яким внесені зміни до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 2464-VI від 08.07.2010 року. Відповідно до цих змін фізичні особи-підприємці та самозайняті особи, які не одержують доходи, зобов`язані сплачувати єдиний соціальний внесок, мінімальний розмір якого з 01.01.2017 року становить 704 грн., а з 01.01.2018 року становить 819,06 грн.

Враховуючи вищезазначене, ГУ ДФС у Волинській області діяло виключно на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому просить в задоволенні позову відмовити повністю.

06.05.2019 року за вх. №7452/19 на адресу суду надійшли від позивача додаткові пояснення, в яких позивач зазначає, що після подання позовної заяви до суду та відкриття провадження у справі отримав лист від Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області з постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 58837527 від 08.04.2019 року. Зі змісту вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження вбачається, що державним виконавцем відкрито виконавче провадження за вимогою про сплату боргу (недоїмки) № Ф-2263-56 (У) від 07.11.2018 року на суму 15818,66 грн. Однак саме цю вимогу про сплату боргу №Ф-2263-56, саме з таким номером, ним отримано у лютому 2019 року, яка датована 08.02.2019 року, проте на суму 18275,84 грн. Таким чином, вважає, що такими рішеннями ГУ ДФС у Волинській області здійснює подвійне стягнення з нього боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (а.с.21-22).

11.05.2019 року за вх. №7815/19 до суду надійшли від відповідача заперечення на відповідь на відзив, в якому представник відповідача, враховуючи додаткові пояснення позивача, звертає увагу на те, що відповідно до пункту 4 Розділу VI Порядок стягнення заборгованості з платників Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449, вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення суми боргу. У зв`язку з цим вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог (а.с.27).

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 23.05.2019 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 18.06.2001 року ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та з 07.08.2003 року взятий на облік у ДФС як платник єдиного соціального внеску, що перебував на спрощеній системі оподаткування. Зазначене підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_1 та ідентифікаційними даними ДФС (а.с.8, 15-16). Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22.05.2019 року за № внесено запис 09.04.2019 року про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 (а.с.29-32).

ГУ ДФС у Волинській області сформовано та направлено на адресу позивача вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.02.2019 року №Ф-2263-56 зі сплати єдиного внеску, відповідно до якої станом на 31.01.2019 року на підставі даних інформаційної системи органів доходів і зборів заборгованість ОСОБА_1 становить 18275,84 грн., яку позивача зобов`язано сплатити протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання цієї вимоги (а.с.7).

Вважаючи безпідставним нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а вимогу про сплату боргу (недоїмки) такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 року за №2464-VI (далі - Закон №2464-VI).

Відповідно до статті 1 Закону №2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 4 Закону №2464-VI, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.

Згідно з частиною 4 статті 4 Закону №2464-VI особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 6 Закону №2464-VI, платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Згідно з абзацом 3 та 4 частини 8 статті 9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Періодом, за який платники єдиного внеску подають звітність до органу доходів і зборів (звітним періодом), є календарний місяць, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, для яких звітним періодом є календарний рік. У разі державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця її останнім звітним періодом є період з дня закінчення попереднього звітного періоду до дня державної реєстрації припинення підприємницької діяльності такої фізичної особи.

Законом України від 06.12.2016 року №1774 "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" внесено зміни до Закону №2464-VІ, що діють з 01.01.2017 року, зокрема щодо обов`язковості визначення бази нарахування ЄСВ у разі неотримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року.

Згідно з приписами пункту 3 частини 1 статті 7 Закону України №2464-VI для платників, зазначених у пункті 4 частини 1 статті 4 цього Закону, які обрали спрощену систему оподаткування єдиний внесок нараховується на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому, сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Як передбачено частиною 12 статті 9 Закону №2464-VI, єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що для фізичних осіб-підприємців, які перебувають на спрощеній системі оподаткування, базою нарахування єдиного внеску є самостійно визначена платниками сума, що не може бути більшою максимальної величини бази нарахування єдиного внеску та меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Суд звертає увагу на те, що Закон не ставить у залежність обов`язок із сплати єдиного внеску від факту отримання чи неотримання в певному звітному періоді фізичною особою-підприємцем, яка перебуває на спрощеній системі оподаткування доходу (прибутку).

Мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця.

Законом України від 21.12.2016 року №1801-VIII "Про Державний бюджет України на 2017 рік", установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2017 року - 3200,00 грн., а відповідно до Законом України від 07.12.2017 року №2246-VIII "Про Державний бюджет України на 2018 рік", установлено щомісячний розмір мінімальної заробітної плати з 01.01.2017 року - 3723,00 грн.

Враховуючи обов`язок нарахування єдиного внеску до сплати, навіть у разі відсутності доходу, фізичні осіби-підприємці, які перебувають на спрощеній системі оподаткування, зобов`язані сплатити за 2017 рік щонайменше 8448 грн. (3200,00*12*22%).

Крім того, з прийняттям Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій внесені зміни до Закону №2464-VI, що діють з 01.01.2018 року.

Так, з 01.01.2018 року платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний квартал, до 20 числа місяця, що настає за кварталом, за який сплачується єдиний внесок.

Відтак, платники єдиного внеску зобов`язані сплатити за 2018 рік щонайменше 9828,72 грн. (3723,00*12*22%).

Відповідно до частини 4 статті 4 Закону №2464-VI особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Таким чином, право на звільнення від сплати єдиного внеску у 2017-2018 роках за себе мали фізичні особи-підприємці, за умови, що вони отримували пенсію за віком або були особами з інвалідністю та отримували відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи могли бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Інших підстав звільнення від сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями чинним законодавством не передбачено.

Нарахування платнику єдиного внеску здійснюється автоматично на рівні ДФС України поквартально в розмірі мінімального страхового внеску, що відображається в інтегрованій картці платника.

Відповідно, щоквартальний платіж у 2018 році складає 2457,18 грн. (3723,00*3*22%), поквартально:

До 19.04.2018р. - за 1 квартал 2018 року - 2457,18 грн.

До 19.07.2018р. - за 2 квартал 2018 року - 2457,18 грн.

До 19.10.2018р. - за 3 квартал 2018 року - 2457,18 грн.

Статтею 6 Закону України "Про збір та облік єдиного на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено обов`язок платника єдиного внеску своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Як вбачається з свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 18.06.2001 року зареєстрований як фізична особа-підприємець (а.с.8).

Разом з тим, відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 22.05.2019 року за № запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 внесений лише 09.04.2019 року (а.с.29-32).

З наведеного слідує, що в період, за який позивачу нараховано єдиний внесок (2017-2018 роки), ОСОБА_1 був зареєстрований фізичною особою-підприємцем, та лише 09.04.2019 припинив підприємницьку діяльність.

Посилання позивача на ту обставину, що він припинив підприємницьку діяльність у 2012 році не підтверджені належними та допустимими доказами. Крім цього, відсутні докази того, що позивач відноситься до категорії осіб, звільнених від сплати єдиного соціального внеску.

Відповідно до положень частин 1-4 статті 25 Закону №2464-VI рішення, прийняті органами доходів і зборів та органами Пенсійного фонду з питань, що належать до їх компетенції відповідно до цього Закону, є обов`язковими до виконання платниками єдиного внеску, посадовими особами і застрахованими особами. Положення цієї статті поширюються лише на тих платників, які відповідно до цього Закону зобов`язані нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

У разі виявлення своєчасно не сплачених сум страхових внесків платники єдиного внеску зобов`язані самостійно обчислити ці внески і сплатити їх з нарахуванням пені в порядку і розмірах, визначених цією статтею.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Орган доходів і зборів у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, надсилає платникам єдиного внеску, які мають недоїмку, вимогу про її сплату.

Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом. Платник єдиного внеску зобов`язаний протягом десяти календарних днів з дня надходження вимоги про сплату недоїмки сплатити суми недоїмки та штрафів разом з нарахованою пенею. У разі незгоди з розрахунком суми недоїмки платник єдиного внеску узгоджує її з органом доходів і зборів шляхом оскарження вимоги про сплату єдиного внеску в адміністративному або судовому порядку.

Згідно з ч. 4 ст. 8 Закону №2464-VI порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Порядок стягнення заборгованості з платників єдиного внеску, формування, оформлення та надсилання вимоги про сплату боргу (недоїмки) зі сплати єдиного внеску передбачений розділом VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства доходів і зборів України від 20.04.2015 року за №449 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 року за №508/26953).

Відповідно до п.п. 2 - 3 розділу VI Інструкції №449, у разі виявлення органом доходів і зборів своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий орган доходів і зборів обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції у порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції. Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені Законом, обчислена органами доходів і зборів у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою. Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів. Органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом десяти робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки. Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів із дня її винесення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Стосовно твердження представника позивача про надіслання вимоги про сплату боргу (недоїмки) без складення акта перевірки суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 1 розділу VI Інструкції №449, до платників, які не виконали визначені Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції № 449, фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках:

- якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами;

- якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску;

- якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним органом доходів і зборів протягом 10 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Орган доходів і зборів надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається):

платникам, зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 10 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій);

платникам, зазначеним у підпунктах 3, 4, 6 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, протягом 15 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

За вимогами пункту 4 розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.

Аналогічна правова позиція викладена рішенні Верховного Суду №826/11623/16 від 11.09.2018 року.

Аналіз змісту вищенаведених норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом. При цьому, на думку суду, несвоєчасність надіслання контролюючим органом платнику податків вимоги про сплату боргу (недоїмки) не звільняє останнього від обов`язку сплати заборгованості з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Також суд звертає увагу, що 10.06.2016 року набрав чинності наказ Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року за №422 "Про затвердження Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Наказ №422).

Відповідно до Наказу №422, оперативний облік податків і зборів, митних та інших платежів до бюджету, єдиного внеску здійснюється органами Державної фіскальної служби України в інформаційній системі органів ДФС. Для обліку нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску органами ДФС відкриваються інтегровані картки платників (далі - ІКП) за кожним платником та кожним видом платежу, які повинні сплачуватися такими платниками. ІКП містить інформацію про облікові операції та облікові показники, які характеризують стан розрахунків платника податків з бюджетами та цільовими фондами за відповідним видом платежу.

Наказ №422 визначає порядок: ведення інтегрованої картки платника (далі - ІКП) та здійснення контролю за коректністю інформації при відкритті/закритті ІКП в інформаційній системі ДФС; відображення в ІКП показників щодо податкових зобов`язань, визначених самостійно платниками податків та контролюючими органами у випадках, не пов`язаних із порушенням податкового законодавства; перенесення до ІКП визначених за результатами контрольно-перевірочної роботи сум грошових зобов`язань, податкових, митних та інших платежів та методи контролю відповідності показників результатів даним ІКП; відображення в ІКП сум погашення податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску, розстрочення (відстрочення) зобов`язань (боргів), а також списання податкового боргу та заборгованості зі сплати єдиного внеску; перенесення до ІКП результатів адміністративного та/або судового оскарження рішень органів ДФС та методи контролю достовірності відповідних показників.

Згідно витягу з інтегрованої картки платника податку, за позивачем обліковується заборгованість за платежем з кодом 71040000 "ЄСВ для фізичних осіб-підприємців, у тому числі які обрали спрощену систему оподаткування та осіб, які проводять незалежну професійну діяльність" станом на 31.10.2018 року у сумі 15818,66 грн. (а.с.18), а станом на 31.01.2019 року у сумі 18275,84 року (а.с.17). У зв`язку з цим ГУ ДФС у Волинській області спочатку було винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 07.11.2018 року №Ф-2263-56 У на суму 15818,66 грн. (а.с.23), а згодом внаслідок збільшення розміру заборгованості винесено вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 08.02.2019 року №Ф-2263-56 (а.с.7).

Відповідно до п.4 Розділу VI Інструкції № 449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу.

Відтак, надіслання позивачу двох вимог про сплату боргу (недоїмки) №Ф-2263-56 У від 07.11.2018 року та №Ф-2263-56 від 08.02.2019 року не є подвійним стягненням з позивача єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Як встановлено судом, оскаржена вимога від 08.02.2019 року №Ф-2263-56 винесена відповідачем на підставі облікових даних з інформаційної системи податкового органу, а тому посилання позивача на обов`язковість проведення відповідачем документальної перевірки є необґрунтованими.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідач належними та допустимими доказами довів, що вимога ГУ ДФС у Волинській області про сплату боргу (недоїмки) від 08.02.2019 року №Ф-2263-56 винесена у відповідності до вимог чинного законодавства та в межах повноважень контролюючого органу, а тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Головного управління ДФС у Волинській області (43010, Волинська область, місто Луцьк, Київський майдан, будинок 4, ) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 08 лютого 2019 року №Ф-2263-56 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, встановленого статтею 295 КАС України, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення рішення суду.

Суддя В.Д. Ковальчук