Справа № 0940/1240/18
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

21 травня 2019 року

справа №0940/1240/18

адміністративне провадження №К/9901/7590/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Ханової Р.Ф.(суддя-доповідач),

суддів: Гончарової І.А., Олендера І.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції матеріали адміністративної справи № 0940/1240/18

за адміністративним позовом Приватного підприємства «Деол Трейд» до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій

за касаційною скаргою Приватного підприємства «Деол Трейд»

на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року у складі судді Чуприни О. В.

та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року у складі суддів Качмара В. Я., Курильця А. Р., Мікули О. І.,

У С Т А Н О В И В :

ПРОЦЕДУРА

У липні 2018 року Приватне підприємство «Деол Трейд» (далі - Підприємство, платник податків, позивач у справі) звернулося до суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - ДФС, податковий орган центрального рівня, перший відповідач) та Головного управління ДФС в Івано-Франківській області (далі - Управління, податковий орган, другий відповідач) в якому просило:

визнати протиправним та скасувати рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 07 травня 2018 року №686457/37278249, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 30 червня 2017 року №2;

зобов`язати ДФС зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних днем набрання законної сили рішення суду.

17 вересня 2018 року рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року, в задоволенні позову відмовлено.

18 березня 2019 року у Верховному Суді зареєстровано касаційну скаргу позивача, в якій Підприємство просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

19 березня 2019 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу Підприємства залишено без руху та надано строк тривалістю десять днів для усунення її недоліків з моменту отримання копії цієї ухвали.

08 квітня 2019 року у Верховному Суді зареєстровано заяву про усунення недоліків касаційної скарги.

11 квітня 2019 року ухвалою Верховного Суду відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою позивача за наслідком усунення Підприємством недоліків касаційної скарги в установлений судом строк та витребувано з Івано-Франківського окружного адміністративного суду справу № 0940/1240/18.

23 квітня 2019 року справа № 0940/1240/18 надійшла до Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надходив, що не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження відповідно до вимог статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ

Суди першої та апеляційної інстанцій установили, що Підприємство є юридичною особою та з 16 вересня 2010 року зареєстроване платником податку на додану вартість (далі - ПДВ).

Видом економічної діяльності позивача згідно коду класифікації видів економічної діяльності (далі - КВЕД) є: 46.19 діяльність посередників у торгівлі товарами широкого асортименту, 46.19 оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами тварин, 46.33 оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами, 46.39 неспеціалізована оптова торгівля продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 46.71 оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, 47.30 роздрібна торгівля паливом.

26 жовтня 2016 року між Підприємством, як виконавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Геомакс-Ресурс», як замовником, укладено договір про надання послуг №8/26-10-17/1 (фінансовий консалтинг).

Судами попередніх інстанцій здійснено дослідження змісту господарських операцій та встановлено, що відповідно до підпункту 3.1.1 пункту 3.1 Договору виконавець зобов`язаний надати послуги та/або виконувати роботи якісно, в повному обсязі, терміни та згідно таких вимог: валюта залученого фінансування має бути долари США; фінансування має бути залучено під відсоткову ставку, що не перевищує 10% річних; сума залученого фінансування від одного кредитора не може бути менша, ніж 10 000 000 доларів США; термін залучення фінансування не може бути меншим, ніж 1 місяць.

В межах виконання умов Договору позивачем 04 листопада 2016 року подано замовнику перелік потенційних кредиторів для залучення фінансування: Somont Limited, Monteroco Enginnering Limited та Yversan Enterprises LTD.

11 листопада 2016 року Підприємством підготовлено звіт «Перелік доступних джерел фінансування» в рамках виконання Договору щодо нерезидентів, які зазначені як потенційні кредитори для замовника. У подальшому, між замовником і Monterosso Engineering Limited (Республіка Кіпр) 16 листопада 2016 року укладено договір позики, за змістом пункту 2.1 якого позикодавець надає позичальнику Товариству з обмеженою відповідальністю «Геомакс-Ресурс» доступ у фінансуванні у вигляді позики для поповнення обігових коштів з загальним розрахунковим обсягом 100 000 000 доларів США та лімітом заборгованості 20 000 000 доларів США. Відсоткова ставка згідно пункту 1.1 договору позики складає 9,8%.

28 листопада 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Геомакс-Ресурс» скерувало в Національний банк України повідомлення №213 про Договір позики, укладений резидентом-позичальником. За змістом пункту 5.4 такого повідомлення загальний розрахунковий обсяг позики 30 000 000 доларів США, а ліміт заборгованості складає 10 000 000 доларів США. НБУ зареєстровано Договір позики, про що листом від 12 грудня 2016 року №25-0018/100867 повідомлено Товариство з обмеженою відповідальністю «Геомакс-Ресурс».

30 червня 2017 року між Підприємством як виконавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Геомакс-Ресурс» складено і підписано акт приймання-передачі надання послуг до Договору (далі - Акт), згідно змісту якого сума винагороди позивача становить 75 000 доларів CША, що еквівалентно 1 959 356 грн 93 коп. в тому числі ПДВ 326 559 грн 49 коп. Розмір винагороди 75 000 доларів США обчислено як 0,5% максимально допустимої суми заборгованості згідно Договору позики, що становить 15 000 000 доларів США (в межах встановлених лімітів).

30 червня 2017 року за наслідком виконання умов договору Підприємством складено та подано до податкового органу для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 2 на загальну суму 1 959 356 грн 93 коп., в тому числі ПДВ у сумі 326 559 грн 49 коп.

27 липня 2017 року ДФС надіслала позивачу Квитанцію № 1 про прийняття і зупинення реєстрації ПН, з підстав відповідності даних накладних критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 «Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних», затверджених наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпного переліку документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних» від 13.06.2017 за №567 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України (далі - МЮУ) 16.06.2017 за №753/30621 (далі - Критерії, Вичерпний перелік, Наказ №567 відповідно).

Підставами зупинення реєстрації податкової накладної зазначено: «виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 70.22». Запропоновано позивачу надати контролюючому органу пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних відповідно до пункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК, вичерпний перелік яких встановлено Наказом №567 та/або Таблицю даних платника податків, яка передбачена пунктом 4 даного Наказу.

02 травня 2018 року Підприємством сформовано і подано до ДФС повідомлення щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по податковій накладній № 2, реєстрація якої зупинена, разом з поясненням та копіями документів на 54 аркушах. Відповідачем підтверджено отримання за Повідомленням сімнадцяти документів.

07 травня 2018 року за наслідками розгляду вказаного пакету документів Комісією, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації прийнято Рішення №686457/37278249, яким Підприємству відмовлено у реєстрації податкової накладної.

Підставами відмови вказано: «ненадання платником податків копій документів, а саме первинних документів щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання і транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передачі товарів (робіт, послуг) з врахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфікації, накладні». Додатково зазначено, при вивченні змісту документів позивача Комісія дійшла висновку, що акт наданих послуг не містить чіткої інформації стосовно змісту надання послуг, докладного опису виконаних завдань, не розкриває зміст послуг, якісних характеристик, конкретного персонального підходу до виконання завдань.

Не погодившись із таким Рішенням Підприємство подало до ДФС скаргу, за насідками розгляду якої рішенням комісії з питань розгляду скарг від 25 травня 2018 року №6760/377278249/2 її залишено без задоволення, а Рішення 07 травня 2018 року №686457/37278249 без змін.

ОЦІНКА СУДІВ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди першої та апеляційної інстанції висновувалися з правомірності оскаржуваного акта індивідуальної дії та подання позивачем до контролюючого органу документів, які містять в собі суперечливі відомості щодо змісту і якісних характеристик наданих послуг.

ДОВОДИ КАСАЦІЙНОЇ СКАРГИ

У касаційній скарзі позивач посилається, на порушення судами попередніх інстанцій вимог статей 8, 19 Конституції України, статті 21 Податкового кодексу України, вказує, що рішення про зупинення реєстрації податкової накладної не відповідає вимогам, які висуваються до його змісту та форми, оскільки в ньому не вказано конкретного критерію як підстави для зупинення реєстрації податкової накладної. Крім того, на думку скаржника, судами першої та апеляційної інстанцій неправильно застосовано пункт 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, оскільки податковим органом у спірному Рішенні наведено загальний перелік документів, які не подано позивачем до Комісії, без його конкретизації. Як додаткову підставу відмови у здійсненні реєстрації податкової накладної Комісією вказано на невідповідність змісту акта наданих послуг. Позивач підкреслює, що податковим органом не спростовано факту надання Підприємством усіх документів за Вичерпним переліком. При цьому судами не спростовано, що акт приймання-передачі наданих послуг містить всі обов`язкові реквізити первинного документа.

Обґрунтовуючи порушення норм процесуального права судами попередніх інстанцій, позивач вказує, що судами безпідставно розширено предмет доказування у справі та встановлено обставини, які не були покладені в основу прийняття спірного акта індивідуальної дії.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази, відтак Верховний Суд зазначає про неприйнятність доводів скаржника про неповноту дослідження судами попередніх інстанцій доказів на предмет встановлення певних обставин.

Щодо застосування норм процесуального права

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Нормативне регулювання

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення правовідносин) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Пунктом 201.16 статті 201 Податкового кодексу України встановлено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

На виконання цієї норми постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 року № 1246 затверджено Порядок ведення Єдиного реєстру податкових накладних (далі - Порядок № 1246, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Пунктом дванадцятим Порядку № 1246 передбачено здійснення в автоматичному режимі розшифрування та проведення перевірки поданих податкових накладних, серед іншого, на відповідність критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу

За результатами перевірок, визначених пунктом дванадцятим Порядку № 1246, податковим органом формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція). Така квитанція надсилається платнику податку в автоматичному режимі (в електронному вигляді у текстовому форматі) протягом операційного дня і є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

Положення підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України визначають, що у квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної б)визначення критерію(їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних та Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних затверджені наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Критерії оцінки, Перелік документів).

Пунктом шостим Критеріїв оцінки визначено два критерії для проведення Моніторингу податкової накладної, при цьому за змістом пункту першого Переліку документів для кожного із критеріїв законодавцем визначено специфічний (окремий) перелік документів, які платник податків може подати податковому органу для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Письмові пояснення та копії документів, зазначені у Переліку документів, платник податку подає до ДФС в електронному вигляді засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України "Про електронний цифровий підпис", "Про електронні документи та електронний документообіг" та нормативно-правового акта щодо порядку обміну електронними документами з контролюючими органами.

Порядок прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної або відмову у такій реєстрації, у періоді, протягом якого реалізовувалися спірні правовідносини, було регламентовано постановою Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 року № 190 "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" (далі - Постанова № 190) та постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 117 "Про затвердження порядків з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних" (далі - Постанова 117).

Пунктом другим Постанови № 117 встановлено, що платники податку на додану вартість, у яких до 1 грудня 2017 року зупинено реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, що діяв до набрання чинності Законом України від 7 грудня 2017 року № 2245-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році", та які станом на 1 грудня 2017 року не подали пояснень і копій документів до таких податкових накладних мають право протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у такій податковій накладній, подати пояснення і копії документів до таких податкових накладних на розгляд комісій, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, порядок роботи яких затверджується цією постановою.

Пунктами 19-21 Постанови № 117 визначено, що Комісії контролюючих органів складаються з комісій регіонального рівня (комісії головних управлінь ДФС в областях, м. Києві та Офісу великих платників ДФС) та комісії центрального рівня (ДФС). Зазначені комісії приймають рішення, серед іншого, про реєстрацію податкової накладної в Реєстрі або відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі.

Абзацом сьомим пункту 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України платнику податків надано можливість оскаржити Рішення про відмову у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних в адміністративному або судовому порядку.

Підставами для прийняття комісіями контролюючих органів рішення про відмову в реєстрації податкової накладної є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній, реєстрацію яких зупинено; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту 4 пункту 13 цього Порядку (за Переліком документів); надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства.

Вимоги підпункту 201.16.4 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України (які діяли на момент зупинення реєстрації податкової накладної), так само як і пункту 28 Постанови № 117 (які діяли на момент прийняття рішення про відмову у реєстрації податкової накладної) визначають, що податкова накладна, реєстрацію яких зупинено, реєструється у день, серед іншого, набрання рішенням суду законної сили про реєстрацію податкової накладної. Ці норми не містять жодної спеціальної вимоги щодо кола суб`єктів, уповноважених на виконання такого судового рішення.

Оцінка доводів касаційної скарги

Виходячи з системного тлумачення норм права, наведених вище, наявність повноважень - це одна з обставин, які входять до предмета доказування у справах цієї категорії, але не єдина. Надання податковому органу відповідних повноважень - це лише передумова подальшої реалізації його управлінських функцій, результатом реалізації чого, у цій справі, є прийняття рішень, законність яких обґрунтовано перевірена судами попередніх інстанцій.

Водночас, відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суди попередніх інстанцій здійснили дослідження всіх наданих позивачем первинних документів та встановили нереальність господарських операцій, посилаючись на те, що у 2016 році мало місце укладення іншого ідентичного договору із аналогічним алгоритмом оформлення кредитного фінансування замовника з тим же нерезидентом.

Досліджуючи висновки щодо чіткості інформації про зміст послуг, докладного опису виконаних завдань, якісних характеристик послуг, конкретного персонального підходу до виконання завдань відповідно до відомостей у документах, поданих Підприємством до реєстрації судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем не подано ні контролюючому органу (при реєстрації ПН), ні на вимогу суду (під час судового розгляду справи) належних документів і письмових доказів, які б визначали детальний зміст наданих послуг, здійснених підготовчих і процедурних робіт, затрат та зусиль, вчинених і понесених Підприємством з метою виконання Договору, а саме: листів, звернень, заяв та відповідей на них (роздруківки електронного листування тощо), оформлених позивачем і контрагентами-нерезидентами у відносинах взаємодії із Somont Limited, Yversan Enterprises LTD та Monteroco Enginnering Limited; статутних і реєстраційних документів зазначених нерезидентів-кредиторів; джерело обізнаності про таких нерезидентів-кредиторів; підтвердження наявності відповідних фінансових можливостей для здійснення кредитування; конкретних грошових та матеріальних ресурсів, затрачених підприємством на виконання вказаних робіт; витраченого посадовими особами робочого часу; зміст ділової репутації, як складова сформованої довіри до позивача іншими суб`єктами господарювання щодо аналогічних послуг з фінансового консалтингу та пошуку нових потенційних контрагентів-нерезидентів за межами територіального кордону України з метою надання позик на поворотній основі в значних обсягах в іноземній грошовій одиниці, в тому числі для визначення чи є Monteroco Enginnering Limited новим, раніше невідомим для позивача і замовника нерезидентом, який забезпечив кредитування.

Крім того, суди попередніх інстанцій здійснили дослідження Додаткової угоди від 16 січня 2017 року до Договору Позики, за змістом якої пункт 2.1 Договору позики викладено в наступній редакції «Відповідно до умов цього договору позикодавець надає позичальнику доступ до фінансування у вигляді позики для поповнення обігових коштів з загальним розрахунковим обсягом 30 000 000 доларів США та лімітом заборгованості 15 000 000 доларів США» та вказали, що така угода до податкового органу не подавалася.

Верховний Суд не може погодитися з такими висновками судів попередніх інстанцій.

Загальними вимогами, які висуваються до акта індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення податковим органом конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків. Вживання податковим органом загального посилання на пункт шостий Критеріїв оцінки, без наведення відповідного підпункту, є неконкретизованим та призводить до необґрунтованого обмеження права платника податків бути повідомленим про необхідність надання документів за вичерпним переліком, відповідно до критерію зупинення реєстрації податкової накладної, а не будь-яких на власний розсуд.

Відтак, невиконання податковим органом законодавчо встановлених вимог щодо змісту, форми, обґрунтованості та вмотивованості акта індивідуальної дії призводить до його протиправності.

Прийняття протиправного рішення про зупинення реєстрації податкової накладної зупинення реєстрації податкової накладної є передумовою прийняття відповідного рішення Комісії.

Вказана правова позиція неодноразово викладена у Постановах Верховного Суду (справи № 822/1817/18, №821/1173/17 та ін.).

Здійснення моніторингу відповідності податкових накладних / розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків є превентивним заходом, спрямованим на убезпечення від безпідставного формування податкового кредиту за операціями, що не підтверджені первинними документами або підтверджені платником податку копіями документів, які складені з порушенням законодавства.

Здійснення моніторингу не повинне підміняти за своїм змістом проведення податкових перевірок як способу реалізації владних управлінських функцій податкового органу.

У цій справі судами констатовано невідповідність рішення про зупинення реєстрації податкової накладної законодавчо визначеним вимогам, про що прямо вказав суд першої інстанції. Поряд з цим судами все одно здійснено дослідження тих первинних документів та аргументів податкового органу, які не були підставами для прийняття рішення про зупинення реєстрації податкової накладної та подальшої відмови у реєстрації податкової накладної, що свідчить про порушення судами вимог принципу офіційного з`ясування обставин справи та безпідставне розширення предмету доказування.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Верховний Суд визнає, що неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного рішення, є підставою для скасування постанови суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції і прийняття нового рішення про задоволення позовних вимог, відповідно до статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо судових витрат

З матеріалів справи вбачається, що позивачем при поданні позову до адміністративного суду на підставі платіжного доручення від 12 липня 2018 року № сплачено судовий збір у розмірі 3 524 грн. При поданні апеляційної скарги Підприємством сплачено 5 286 грн, що підтверджується платіжним дорученням від 26 листопада 2018 року № , за подання касаційної скарги Підприємством сплачено 3 524 грн за платіжним дорученням від 01 квітня 2019 року № .

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною шостою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Вказаним положенням кореспондує пункт «б» абзацу четвертого частини першої статті 356 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до яких у резолютивній частині постанови суду касаційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Відтак Верховний Суд вважає вимоги заявника щодо присудження йому сум судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг у розмірі 12 334 грн такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 139, 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Приватного підприємства «Деол Трейд» задовольнити.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року у справі № 0940/1240/18 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Приватного підприємства «Деол Трейд» до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС в Івано-Франківській області про визнання протиправними та скасування рішення та зобов`язання до вчинення дій задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 07 травня 2018 року №686457/37278249, яким відмовлено в реєстрації податкової накладної від 30 червня 2017 року №2.

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну від 30 червня 2017 року №2 в Єдиному реєстрі податкових накладних днем набрання законної сили рішенням суду.

Стягнути з Державної фіскальної служби України (, Львівська площа, 8. М. Київ-53, 0453) за рахунок її бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «Деол Трейд» () суму витрат зі сплати судового збору у розмірі 6 167 грн (шість тисяч сто шістдесят сім ) гривень.

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби в Івано-Франківській області (, вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ, 76018) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Приватного підприємства «Деол Трейд» () суму витрат зі сплати судового збору у розмірі 6 167 грн (шість тисяч сто шістдесят сім ) гривень.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф. Ханова

Судді: І.А. Гончарова

І.Я. Олендер