Справа № 280/1536/19
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

10 травня 2019 року Справа № 280/1536/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., розглянувши в порядку письмового, за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (69076, м. Запоріжжя, вул. Запорозького козацтва, 25-А)

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

05.04.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі позивач) до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі відповідач або Правобережне ОУПФУ м. Запоріжжя), в якому позивач просить суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в розрахунку позивачу пенсії за віком з урахуванням вимог ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. 4-4 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій»;

зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчислені як середній показник за 2016-2018 роки, із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, починаючи з 30.01.2019.

Ухвалою суду від 09.04.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі №280/1536/19.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до 2019 року ОСОБА_1 перебувала на обліку в Правобережному ОУПФУ м. Запоріжжя як отримувач пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність». 30.01.2019 позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», проте органом Пенсійного фонду здійснено не призначення пенсії, а переведення з одного виду пенсії на інший, із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2014-2016 роки та величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%. Посилаючись на норми Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» зазначає, що відповідач мав призначити пенсію за віком, із застосуванням показника середньої заробітної плати за 2016-2018 роки, та просить задовольнити позовні вимоги.

Відповідач у поданому до матеріалів адміністративної справи відзиві (вх. від 10.05.2019 №18623) проти задоволення позовних вимог заперечує. В обґрунтування заперечень послався на те, що 30.04.2003 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення». З 12.05.2003 здійснено перерахунок пенсії позивача на пенсію за віком згідно Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність». Таким чином, у 2003 році позивачем використано право на призначення пенсії за віком, а тому у 2019 році відповідачем переведено її з одного виду пенсії на інший. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Враховуючи приписи п. 2 ч. 1 ст. 263 КАС України справа розглядалася за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З 30.04.2003 позивач перебуває на обліку в Правобережному об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України м. Запоріжжя та отримує пенсію за віком, призначену у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення».

З 12.05.2003 ОСОБА_1 здійснено перерахунок пенсії згідно Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність».

В подальшому позивачу неодноразово проводився перерахунок пенсії, що підтверджується матеріалами пенсійної справи.

30.01.2019 ОСОБА_1 звернулась до Правобережного ОУПФУ м. Запоріжжя із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та п. 4.4, 4.5 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсії», із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2016-2018 роки, із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Листом Правобережного ОУПФУ м. Запоріжжя від 12.03.2019 №85/К-9 позивачу роз`яснено, що з 30.04.2003 їй призначено пенсію за віком згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення», з 12.05.2003 по 29.01.2019 вона отримувала пенсію за віком, призначену згідно Закону України «Про наукову та науково-технічну діяльність», а з 30.01.2019 на підставі особистої заяви ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії за віком, обчисленої згідно Закону України ««Про наукову та науково-технічну діяльність» на пенсію за віком, обчислену згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Не погоджуючись з такими діями Правобережного ОУПФУ м. Запоріжжя, ОСОБА_1 звернулась до суду із даним позовом.

Розглядаючи спір по суті, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 N 1788-XII (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу 30.04.2003) за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років; б) соціальні пенсії.

Статтею 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 N 1788-XII визначено, що право на пенсію за віком мають: жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

За правилами частин першої, четвертої, п`ятої статті 24 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 13.12.1991 № 1977-XII (втратив чинність на підставі Закону № 848-VIII від 26.11.2015, проте був чинним на час перерахунку пенсії позивача на умовах цього Закону 12.05.2003) держава встановлює для наукових (науково-педагогічних) працівників, які мають необхідний стаж наукової, науково-технічної, науково-педагогічної, науково-організаційної роботи (далі - стаж наукової роботи) на державних підприємствах, в установах, організаціях пенсії на рівні, який забезпечує престижність наукової праці та стимулює систематичне оновлення наукових кадрів.

Пенсія науковому (науково-педагогічному) працівнику призначається при досягненні пенсійного віку: чоловікам - за наявності стажу роботи не менше 25 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 20 років; жінкам - за наявності стажу роботи не менше 20 років, у тому числі стажу наукової роботи не менше 15 років.

Пенсії науковим (науково-педагогічним) працівникам призначаються у розмірі 80 відсотків заробітної плати наукового (науково-педагогічного) працівника, що визначається відповідно до статей 65 і 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (1788-12). За кожний повний рік роботи понад стаж, визначений частиною четвертою цієї статті, пенсія збільшується на один відсоток заробітної плати, але не більше 90 відсотків середньомісячної заробітної плати.

09.07.2003 прийнято Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом (далі - Закон №1058).

Згідно статті 5 Закону №1058 цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону №1058 відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Отже, дія Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 13.12.1991 № 1977-XII поширюється на визначення права особи на пенсію, тоді як умови розрахунку цієї пенсії регулюються нормами Закону № 1058-IV.

Крім того, відповідно до приписів статті 37 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність» від 26.11.2015 № 848-VIII (в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою від 30.01.2019) пенсійне забезпечення наукових (науково-педагогічних) працівників здійснюється відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Тобто, порядок обчислення, призначення, виплати, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший наукових працівників здійснюється відповідно до Закону № 1058-IV з урахуванням особливостей, встановлених Законами №№ 1977-XII, 848-VIII.

Частиною другою статті 40 Закону № 1058-IV (в редакції, чинній на момент звернення позивача із заявою від 30.01.2019) передбачено, що заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Приписи частини третьої статті 45 Закону № 1058-IV визначають, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Пунктом 4-3 розділу XV Закону № 1058-IV встановлено, що пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1 %.

Матеріали справи містять заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком та протокол від 15.05.2003 №686, з якого вбачається, що позивачу з 30.04.2003 призначено пенсію за віком. Також матеріалами пенсійної справи підтверджується, що в подальшому неодноразово здійснювались перерахунки пенсії позивача, при цьому вид пенсії залишався незмінним за віком, з 19.05.2003 змінились лише умови призначення як науковому працівнику (протокол від 18.06.2003 №160403).

Таким чином, оскільки позивач у 2003 році вже реалізувала своє право виходу на пенсію за віком, то відсутні правові підстави для повторного призначення пенсії за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», отже відповідач правомірно здійснив саме переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосувавши при обчисленні пенсії положення пункту 4-3 розділу XV Закону № 1058-IV.

Протилежного позивач не довів.

Аналогічне застосування норм права відображено у постанові Верховного Суду від 25.09.2018 №336/2004/17

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню. Доводи позивача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення виготовлено та підписано 10.05.2019.

Суддя Ю.П. Бойченко