Справа № 160/1237/19
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-05-08 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 травня 2019 року Справа № 160/1237/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Віхрової В. С.
при секретарі судового засідання Мосесові А.Р..
представників позивача Пенькова О.Ю.
представника відповідача Дерець Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-Британське спільне підприємство АЗМОЛ-Брітіш Петрокемікалс» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, -
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа 160/1237/19 передана судді Віхровій В.С.
У відповідності до ч.1 ст.173 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) підготовку справи до судового розгляду здійснює суддя адміністративного суду, який відкрив провадження в адміністративній справі.
Стаття 174 КАС України визначає, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 251 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.
Згідно положень ст.ст.175, 182 КАС України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У строк, встановлений судом, позивач має право подати відповідь на відзив, а відповідач - заперечення.
Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст.192 КАС України).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 12.02.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 06.03.2019 р. о 10:00 год.
У підготовче судове засідання 06.03.2019 р. прибули уповноважені представники сторін.
Представник позивача просив відкласти розгляд справи для надання відповіді на відзив.
У зв`язку із чим судом ухвалено відкласти розгляд справи до 13:00 год. 27.03.2019 р.
У підготовче судове засідання 27.03.2019 р. прибули уповноважені представники сторін.
Судом ухвалено відкласти розгляд справи для виклику експерта Дніпропетровського управління з питань експертизи та досліджень Чорноус С.Ю. на 08.04.2019 р. об 11:40 год.
У підготовче судове засідання 08.04.2019 р. прибули уповноважені представники сторін та експерт Дніпропетровського управління з питань експертизи та досліджень Чорноус С.Ю.
Представником позивача надані додаткові пояснення по справі щодо наявності судової практики в аналогічних правовідносинах, повноважень експерта та його висновку.
Експертом після складання присяги та попередження про кримінальну відповідальність надані пояснення по суті спору.
Представник відповідача просив відкласти розгляд справи для надання додаткових заперечень.
У зв`язку із чим судом ухвалено відкласти розгляд справи до 10:40 год. 15.04.2019 р.
У підготовче судове засідання 15.04.2019 р. прибули уповноважені представники сторін.
Представник відповідача надав додаткові письмові пояснення по справі, згідно яких ним підтримано позицію, викладену у відзиві та в оскаржуваному рішенні.
Судом ухвалено закрити підготовче провадження у справі та призначити до розгляду по суті на 08.05.2019 р. о 09:45 год.
У судове засідання 08.04.2019 р. прибули уповноважені представники сторін.
Представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити.
Представник відповідача проти позову заперечував, просив відмовити в його задоволенні.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
20.11.2018 р. між ТОВ «СП АЗМОЛ-БІПі» (покупець) та компанією «Nynas АВ» Стокгольм, Швеція (продавець) укладений Контракт №01/201118, за умовами якого продавець зобов`язався поставити оливу базову марки NS 3 свого виробництва, країна походження Швеція, у кількості, за ціною та якістю, що встановлені у контракті та додатках і доповнень до нього.
06.12.2018 р. товар, придбаний на виконання умов укладеного Контракту, був пред`явлений позивачем до митного оформлення за митною декларацією № UА110180/2018/422510.
Під час митного контролю автоматизованою системою управління ризиками згенеровано обов`язкову форму митного контролю за кодом 905- а саме, взяття проб (зразків) товарів для проведення досліджень (аналізу експертизи) з метою встановлення характеристик, визначальних для класифікації товарів згідно з УКТЗЕД.
На виконання вказаної форми контролю здійснено відбір проб для проведення експертизи та направлено до Дніпропетровської відділу з питань експертиз та досліджень Департаменту податкових митних експертиз ДФС.
Згідно наданого висновку, надана проба являє собою прозору безбарвну рідину - суміш аліфатичних та/або нафтенових (неароматичних) вуглеводнів нафтопродуктів більше 70%, в якості основного складового. За фракційним складом відноситься до важких дистилятів (газойлів). Вміст сірки складає (0,0008+/-0,0001) мас.%. Густина за температури 15 град.С - (861,5+/-0,5) кг/мЗ. Густина за температури 20 град.С - (858,5+/-0,5) кг/мЗ. При температурі 250 °С переганяється 40±0,5 об. %; температура початку кипіння - 233±0,5 °С; температура кінця кипіння - 288±1,5 °С. Визначені за результатами досліджень показники суперечать опису товару зазначеному в графі 31 МД.
Таким чином, спірним при розгляді справи по суті є визначення коду задекларованого позивачем товару.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.4 Митного кодексу України митний контроль - це сукупність заходів, що здійснюються з метою забезпечення додержання норм цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів з питань державної митної справи, міжнародних договорів України, укладених у встановленому законом порядку.
Главою 11 Митного кодексу України врегульовано питання ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТЗЕД), її структури та класифікації товарів.
Так, згідно ст. 67 Митного кодексу України Українська класифікація товарів зовнішньоекономічної діяльності (УКТ ЗЕД) складається на основі Гармонізованої системи опису та кодування товарів та затверджується законом про Митний тариф України.
В УКТЗЕД товари систематизовано за розділами, групами, товарними позиціями, товарними підпозиціями, найменування і цифрові коди яких уніфіковано з Гармонізованою системою опису та кодування товарів.
Для докладнішої товарної класифікації використовується сьомий, восьмий, дев`ятий та десятий знаки цифрового коду.
Структура десятизнакового цифрового кодового позначення товарів в УКТ ЗЕД включає код групи (перші два знаки), товарної позиції (перші чотири знаки), товарної підпозиції (перші шість знаків), товарної категорії (перші вісім знаків), товарної підкатегорії (десять знаків).
Відповідно до ст.68 Митного кодексу України ведення УКТЗЕД здійснює центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Ведення УКТЗЕД передбачає: 1) відстеження та облік змін і доповнень до Гармонізованої системи опису та кодування товарів, пояснень та інших рішень щодо її тлумачення, що приймаються Всесвітньою митною організацією; 2) підготовку пропозицій щодо внесення змін до УКТ ЗЕД; 3) деталізацію УКТ ЗЕД на національному рівні та введення додаткових одиниць виміру; 4) забезпечення однакового застосування всіма органами доходів і зборів правил класифікації товарів; 5) прийняття рішень щодо класифікації та кодування товарів в УКТ ЗЕД у складних випадках; 6) розроблення пояснень і рекомендацій до УКТ ЗЕД та забезпечення їх опублікування; 7) своєчасне ознайомлення суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності з рішеннями та інформацією (крім тих, що є конфіденційними) щодо питань класифікації товарів та про застосування УКТ ЗЕД; 8) здійснення інших функцій, необхідних для ведення УКТ ЗЕД.
На виконання цієї норми Постановою КМУ №428 від 21.05.2012 р. затверджено Порядок ведення Української класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності (надалі - Порядок №428), відповідно до якого УКТЗЕД є товарною номенклатурою Митного тарифу, затвердженого Законом України «Про Митний тариф України», що використовується для цілей тарифного та інших видів регулювання зовнішньоекономічної діяльності, ведення статистики зовнішньої торгівлі, здійснення митного оформлення товарів.
Товари при їх декларуванні підлягають класифікації, тобто у відношенні товарів визначаються коди відповідно до класифікаційних групувань, зазначених в УКТЗЕД (ч.1 ст.69 Митного кодексу України).
Органи доходів і зборів здійснюють контроль правильності класифікації товарів, поданих до митного оформлення, згідно з УКТ ЗЕД (ч.2 ст.69 Митного кодексу України).
Відповідно до ч.7 ст.69 Митного кодексу України рішення органів доходів і зборів щодо класифікації товарів для митних цілей є обов`язковими. Такі рішення оприлюднюються у встановленому законодавством порядку. У разі незгоди з рішенням органу доходів і зборів щодо класифікації товару декларант або уповноважена ним особа має право оскаржити це рішення до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.
Висновки інших органів, установ та організацій щодо визначення кодів товарів згідно з УКТ ЗЕД при митному оформленні мають інформаційний або довідковий характер (ч.8 ст.69 Митного кодексу України).
Із наведених положень слідує, що класифікацію товарів за УКТ ЗЕД здійснює декларант; орган доходів і зборів здійснює контроль за такою класифікацією; орган доходів і зборів може самостійно визначити код задекларованого товару лише у тому разі, коли виявить порушення правил класифікації з боку декларанта.
Митні органи України для цілей класифікації (кодування) товарів при митному оформленні використовують положення товарної номенклатури Митного тарифу України (УКТЗЕД), що затверджені Законом України «Про Митний тариф України» від 19 вересня 2013 року №584-VII.
Класифікація товару здійснюється відповідно до вимог Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД, приміток, додаткових приміток до груп товарів, передбачених Законом України «Про Митний тариф України», Пояснень до УКТ ЗЕД, рішень Комітету з Гармонізованої системи опису та кодування товарів Всесвітньої митної організації, методичних рекомендацій щодо класифікації окремих товарів згідно з вимогами УКТ ЗЕД, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи.
Аналіз наведених правових актів засвідчує, що вони чітко та ясно регулюють правила визначення коду товару. Відповідно, чіткими та ясними є ознаки діянь, які можуть кваліфікуватися як порушення таких правил. Ці ознаки не залишають місця для адміністративного розсуду при вирішенні органом доходів і зборів питання, чи допустив декларант порушення правил класифікації товару. Отже, обставини, за яких контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити код товару, є чіткими та ясними.
Частиною 1 статті 246 Митного кодексу України визначено, що метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
В силу приписів частини 3 статті 318 Митного кодексу України митний контроль передбачає виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.
Відповідно до статті 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Засвідчення органом доходів і зборів прийняття товарів, транспортних засобів комерційного призначення та документів на них до митного оформлення здійснюється шляхом проставляння відбитків відповідних митних забезпечень (у тому числі за допомогою інформаційних технологій), інших відміток на митній декларації або документі, який відповідно до законодавства її замінює, а також на товаросупровідних та товарно-транспортних документах у разі їх подання на паперовому носії.
Митна декларація реєструється та приймається органом доходів і зборів у порядку, що визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ч. 1 ст. 264 МК України).
Митна декларація приймається для митного оформлення, якщо вона подана за встановленою формою, підписана особою, яка її подала, і перевіркою цієї декларації встановлено, що вона містить всі необхідні відомості і до неї додано всі документи, визначені цим Кодексом. Факт прийняття митної декларації засвідчується посадовою особою органу доходів і зборів, яка її прийняла, шляхом проставлення на ній відбитка відповідного митного забезпечення та інших відміток (номера декларації, дати та часу її прийняття тощо), у тому числі з використанням інформаційних технологій (ч. 6 ст. 264 МК України).
В силу положень частин 3 - 5 статті 69 Митного кодексу України товари на вимогу посадової особи органу доходів і зборів декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати усі наявні відомості, необхідні для підтвердження заявлених ними кодів товарів, поданих до митного оформлення, а також зразки таких товарів та/або техніко-технологічну документацію на них.
У разі виявлення під час митного оформлення товарів або після нього порушення правил класифікації товарів орган доходів і зборів має право самостійно класифікувати такі товари.
Під складним випадком класифікації товару розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо.
Таким чином, у випадку виникнення у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою ним особою коду товару суперечностей щодо тлумачення положень УКТ ЗЕД, митний орган має право самостійно класифікувати такі товари.
Як передбачено п.4 Розділу ІІІ Порядку №650 контроль правильності класифікації товарів здійснюється шляхом перевірки відповідності: опису товару в митній декларації процедурі декларування згідно з вимогами статті 257 Кодексу; відомостей про товар та коду товару згідно з УКТЗЕД, заявлених у митній декларації, відомостям про товар (найменування, опис, визначальні характеристики для класифікації товарів тощо), зазначеним у наданих для митного контролю документах, шляхом перевірки дотримання вимог Основних правил інтерпретації УКТЗЕД, з врахуванням Пояснень до УКТЗЕД, рекомендацій, розроблених центральним органом виконавчої влади у сфері митної справи відповідно до вимог статті 68 Кодексу; заявленого коду товару відомостям, наведеним у базі даних «Класифікаційні рішення» програми «Інспектор 2006» ЄАІС.
Відповідно до п.5 Розділу ІІІ Порядку №650 у разі неможливості однозначно перевірити правильність класифікації товару на підставі задекларованих відомостей відповідно до вимог статті 69 Кодексу декларант або уповноважена ним особа письмово повідомляється про необхідність надання додаткових документів чи відомостей, необхідних для підтвердження задекларованого ним коду товару згідно з УКТЗЕД. При електронному декларуванні посадова особа ВМП або ПМО чи митного поста за допомогою АСМО створює та передає декларанту або уповноваженій ним особі засвідчене електронним цифровим підписом електронне повідомлення про необхідність подання документів, які підтверджують класифікацію товару.
Дніпропетровською митницею ДФС були відібрані проби (зразки) вказаного товару для проведення експертизи, які направлені до Дніпропетровського відділу з питань експертиз та досліджень Департаменту податкових та митних експертиз ДФС.
Резолютивна частина висновку стала підставою для прийняття митницею рішення про зміну коду товару, що підтверджено в ході судового розгляду справи.
У відповідності до ст.356 Митного кодексу України, п.1 взяття проб (зразків) товарів здійснюється посадовими особами митного органу з метою встановлення характеристик, визначальних, в залежності від поставленої мети запиту. Визначення відповідності проб та зразків товарів приміткам до товарних групувань згідно з УКТЗЕД не входить до компетенції експерта.
Крім того, у висновку зазначено, що відповідності до статті 356 п. 1 взяття проб (зразків) товарів здійснюється посадовими особами митного органу з метою встановлення характеристик, визначальних, в залежності від поставленої мети запиту. Визначення відповідності проб та зразків товарів приміткам до товарних групувань згідно з УКТЗЕД не входить до компетенції експерта.
Отже, експерт не визначає відповідність товару коду УКТЗЕД, відповідно визначені в результаті досліджень показники опису товару в гр.31 ВМД не суперечать.
Відповідно до п. 6.1. Довідки щодо узагальнення практики застосування адміністративними судами положень Митного кодексу України в редакції від 13 березня 2012 року (додаток до Постанови Пленуму ВАСУ № 2 від 13.03.2017 р.) вказано, що визначення коду товару, яке здійснюється органом доходів і зборів у разі неправильності його визначення декларантом, є різновидом правозастосування, тобто не стільки і не тільки встановленням певних обставин, скільки застосуванням до цих обставин норми права. Таким чином, експертиза зразків (проб) товарів, що підлягають митному контролю, є лише засобом встановлення обставин справи (а саме характеристик, визначальних для визначення коду товарів), але за своїм завданням вона не може підміняти власне саме правозастосування, тобто прийняття рішення про визначення коду товарів за УКТЗЕД».
Відтак, на переконання суду, оскільки правозастосування не належить до компетенції експерта, останній може лише визначати хімічні характеристики товару, які є визначальними при розгляді даної справи.
Згідно висновку, пробу досліджували за умови: 1. Капілярна колонка DB-5,І-30m, d=0.25mm, h=0.25mm; 2. Температура інжектора 300 гр.С; 3. Детектор: температура 320 гр.С, потік водню 30 мл./хв., потік повітря 300мл/хв., піддув гелію 20мл/хв.; 4. Температурна програма: 35 гр.С(2') - 10 гр.С/min - 250гр.С/ min-320гр.С (23');Split (1:50); 5. Об`єм введення 0,2 мкл.
Згідно (п.7.5) проба являє собою базову олію NS3 з такими фізико-хімічними показниками: густина при 15 гр.С., - 0,8614 кг/дм3, густина при 20 гр.С - 0,8583 кг/дм3, в`язкість при 40 гр.С - 2,975 кв.мм/с; температура спалаху РМ-98,0 гр. С., зовнішній вигляд при 15 гр. С.- чистий та яскравий.
Являється продуктом переробки нафти, який містить більше 80% нафтопродуктів (основним компонентом являється вуглець), а також не містить у своєму складі дисульфід молібдену. За результатами проведених досліджень проба являє собою прозору безбарвну рухливу рідину із запахом характерним для нафтопродуктів. В ІЧ-спектрі проби присутні смуги поглинання, характерні для аліфатичних та/або нафтенових вуглеводів, інших смуг поглинання не виявлено.
У таблиці 1 висновку визначені фізико-хімічні показники проби, взятих митницею, а саме: Т початок кипіння гр. С - 233+/- 0,5... Т відгону 95 об.%. гр. С - 277+/-1,0; Т кінця кипіння, гр. С - 288+/-1,5; Залишок об.% - 1+/-1,5; Втрати об.% - 0; Відсоток перегонки при 250 гр. С - 40+/-0,5; Вміст сірки складає 0,0008+/- 0,0001.
Методом газової хроматографії отримана хроматограма проби за молекулярно-масовим розподіленням відповідає н-алканів будови С12Н26-С18Н38- нафтопродукт.
Тобто при температурі гр. С - 288+/ -1,5 вже кінця кипіння проби товару температура 350 гр. С при досліджені застосована не була.
Відповідно до Основних правил інтерпретації УКТ ЗЕД у разі коли згідно з правилом 2 (b) або з будь-яких інших причин товар на перший погляд (prima facie) можна віднести до двох чи більше товарних позицій, його класифікація здійснюється таким чином (а) перевага надається тій товарній позиції, в якій товар описується конкретніше порівняно з товарними позиціями, де дається більш загальний його опис.
Судом також були досліджені листи виробника товару, сертифікат аналізу партії товару, який експортовано до України, в яких зазначено, що NS 3 це базова олива, яка містить більш 80% нафтопродуктів, які є основною складовою, не містить дисульфід молібдену. Оскільки початок температури кипіння 200 гр.С, що відповідає температурі розгонки базової оливи, не може використовуватися в якості газойлів (палива).
Згідно пояснення компанії «Nynas АВ» Стокгольм, Швеція від 30.11.2018 р. зазначено, що митний код 27101943 (за яким виробник експортував товар до України) в Європі відповідає мінеральним базовим оліям, які не можуть бути використані як газойлі - паливо.
Термін (d) «важкі дистиляти» відрізняється від терміну (е) «газойлі» також акцизним податком, який нараховується на паливо, тобто «газойлі» відповідно до п.215.3.4 ст. 215 Податкового кодексу України. Базова олива NS 3 яка містить більш 80% нафтопродуктів не може використовуватися в паливній системі автомобіля як паливо. Ця олива є основою для виробництва моторних олив високої якості, які використовуються у подальшому у двигунах, а не в паливних системах.
Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що всі газойлі є важкими дистилятами, але не всі важкі дистиляти можуть бути газойлями, тому що хімічні характеристики газойлів є вужчими і охоплюються більш широкими хімічними характеристиками важких дистилятів.
Таким чином, при температурі 250 °С завжди переганяється <65% об`єму важких дистилятів, при температурі 250 °С завжди переганяється <65% об`єму газойлів, але при температурі 350 °С переганяється >85% їх об`єму, що відрізняє газойлі від інших важких дистилятів (висока кінцева температура майже повної перегонки (кінця кипіння).
Отже, при досягненні температури 350 °С базова олива NS 3 повністю би википіла, що і було підтверджено поясненнями експерта у судовому засіданні.
Частиною 2 ст.2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до ч.1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що тягар доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не спростовують.
При цьому судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо.
Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, викладеної у рішенні від 31.07.2008 р. по справі Дружстевні Заложна Пріа та інші проти Чеської Республіки, висновки адміністративних органів, викладені у прийнятих ними рішеннях, не повинні бути довільними, нераціональними та непідтвердженими доказами.
З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених в судовому засіданні фактів та обставин, враховуючи докази, наведені представником відповідача у відзиві проти позову, не дають суду підстав для постановлення висновків, які б спростовували правову позицію представника позивача, а останнім доведено суду обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відтак, такі позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, тому судові витрати в розмірі 1921,00 грн. підлягають стягненню на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 90, 139, 246-247, 249, 255, 297 КАС України, суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Українсько-Британське спільне підприємство АЗМОЛ-Брітіш Петрокемікалс» до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 17 травня 2019 року.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 17.05.19 Суддя З оригіналом згідно Помічник судді В.С. Віхрова В.С. Віхрова Ю.Ю. Ковтун