Справа № 240/3256/19
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
24 травня 2019 року м. Житомир справа № 240/3256/19
Житомирський окружний адміністративний суд у складі:
судді Панкеєва В.А.,
розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України, третя особа - ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити дії,
ОСОБА_1 зверувся до суду з позовом, в якому просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України про відмову у призначенні одноразової грошової допомоги як інваліду 3 групи з 30 серпня 2018 року внаслідок захворювання, що пов`язане із захистом Батьківщини, оформлене протоколом засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 08 лютого 2019 року № 13;
- зобов`язати Міністерство оборони України вирішити питання щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, з урахуванням права позивача на отримання одноразової грошової допомоги, як інваліду III групи внаслідок захворювання, що пов`язане із захистом Батьківщини у розмірі 250 - кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб станом 01 січня 2018 року та факту подання позивачем усіх документів передбачених законодавством, відповідно до Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
В обґрунтування позову зазначено, що позивач проходив військову службу в Збройних Силах України у період з 18.11.1995 по 23.05.1997. Під час проходження вказаної військової служби останній отримав захворювання, яке у відповідності до витягу з протоколу засідання Центральної військово - лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв Міністерства оборони України від 07.08.2018 № 2174, пов`язане із захистом Батьківщини. 21.09.2018 під час первинного огляду органами МСЕК ОСОБА_1 з 30.08.2018 визнано інвалідом III групи внаслідок захворювання, що пов`язані із захистом Батьківщини. У зв`язку із вказаним фактом позивач через Житомирський обласний військовий комісаріат звернувся із заявою до Міністерства оборони України щодо виплати одноразової грошової допомоги. Протоколом комісії №13 позивачу відмовлено у призначенні одноразової грошової допомоги. Позивач вважає, що вказане рішення Міністерства оборони України є явно незаконним, протирічить вимогам діючого законодавства України, грубо порушує його конституційні права.
Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 21.03.2019 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.
Відповідач у строк та в порядку, визначеному ст.152, ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України подав відзив на позовну заяву № 540 від 11.04.2019. В обґрунтування якого вказав, що позивач проходив строкову військову службу та звільнений з неї у 1997 році, а інвалідність позивачу вперше встановлено лише у 2018 році.
Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України.
У відповідності до частини четвертої статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Як встановлено зі змісту військового квитка НОМЕР_1 ОСОБА_1 проходив службу в складі військової частини НОМЕР_2 з 18.11.1995 по 23.05.1997 (а.с.11).
Зі змісту Витягу з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії встановлено, що захворювання пов`язане з захистом Батьківщини (а.с.15).
Довідкою МСЕК серія 12 ААБ №101356 позивачу вперше з 30.08.2018 встановлено третю групу інвалідності, захворювання пов`язане із захистом Батьківщини (а.с.16).
На звернення із заявою на отримання одноразової грошової допомоги пунктом 26 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України від 08.02.2019 №13 ОСОБА_1 за результатами розгляду поданих документів відмовлено у наданні одноразової грошової допомоги. Рішення обґрунтовано тим, що інвалідність внаслідок захворювання, що пов`язане із захистом Батьківщини настала пізніше ніж через три місяці після звільнення позивача зі служби (а.с.17).
Не погоджуючись з таким рішенням комісії Міністерства оборони України, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Приписами ч.2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст.1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 (далі - Закон №2011-ХІІ), соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
На час встановлення позивачу 3 групи інвалідності з 30.08.2018, нормативними актами, якими врегульовано його право на отримання одноразової грошової допомоги є: Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" в редакції Закону № 5040-VI від 04.07.2012 (набрав чинності з 01 січня 2014 року) та Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975.
Згідно з частиною 1 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Частиною 2 статті 16 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено вичерпний перелік підстав, за наявності яких призначається і виплачується одноразова грошова допомога, зокрема, за пунктом 6 - встановлення військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту, якого призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного військовослужбовцю строкової військової служби, військовозобов`язаному або резервісту при виконанні обов`язків військової служби або служби у військовому резерві, або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби, закінчення зборів, проходження служби у військовому резерві, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження строкової військової служби, цих зборів, служби у військовому резерві.
Як вже встановлено судом, за результатами розгляду звернення позивача із заявою про отримання одноразової грошової допомоги протоколом засідання від 08.02.2019 №13 відповідачем відмовлено у призначенні ОСОБА_1 такої допомоги.
Вказана відмова у призначенні одноразової грошової допомоги обґрунтована сплином понад трьох місячного терміну після звільнення з військової служби.
Як встановлено судом, ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в період з 18.11.1995 по 23.05.1997. По змісту військового квитка НОМЕР_1 доказів отримання поранення або участі позивача у боях та бойових походах не має.
Таким чином, надані до матеріалів справи докази не дозволяють встановити факт наявності зв`язку між захворюванням, що призвело до встановлення позивачу 3 групи інвалідності в 2018 році та проходженням строкової служби впродовж 1995 - 1997 років.
З огляду на наведене, з урахуванням того, що позивачу вперше встановлена інвалідність у 2018 році, що значно перевищує три місяці після звільнення зі строкової військової служби, суд дійшов висновку, що право на отримання одноразової грошової допомоги за статтею 16 Закону № 2011-ХІІ у позивача відсутнє.
Згідно з ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
З огляду на наведене, підстави для призначення одноразової грошової допомоги внаслідок поранення (контузії) та захворювання, що пов`язані з виконанням обов`язків військової служби при перебуванні у країнах, де велись бойові дії ОСОБА_1 у відповідача відсутні.
Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем спростовано доводи позивача про наявність права на отримання одноразової грошової допомоги, а тому у задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.
На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інд. код НОМЕР_3 ) відмовити в повному обсязі.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва