Справа № 540/2488/18
Суддя: Джабурія О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 р.м.ОдесаСправа № 540/2488/18
Головуючий в 1 інстанції: Василяка Д.К.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Джабурія О.В.

суддів - Вербицької Н.В.

- Кравченка К.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Українська продовольча корпорація» до Державної фіскальної служби України про скасування рішення від 16.08.2018 р. № 883845/38822685 про відмову у реєстрації податкової накладної та зобов`язання зареєструвати податкову накладну від 14.11.2017 р. № 1796,

ПОЗОВНІ ВИМОГИ ТА

НАСЛІДКИ ВИРІШЕННЯ ПОЗОВУ СУДОМ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Українська продовольча корпорація» (ТОВ «УПК» звернувся до суду з позовом до Державної фіскальної служби України, в якому просив скасувати рішення від 16.08.2018 р. № 883845/38822685 про відмову у реєстрації податкової накладної та зобов`язати відповідача зареєструвати податкову накладну від 14.11.2017 р. № 1796.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до вимог п. 201.10 ст. 201 ПК України ТОВ «УПК» було складено 14.11.2017 р. та направлено 30.11.2017 р. на реєстрацію в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №1796.

Згідно квитанції №1 від 30.11.2017 р. податкова накладна була прийнята, однак її реєстрація була зупинена на підставі того, що за результатами опрацювання виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 27.10. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.

Позивачем на адресу податкового органу було направлено документи, що підтверджують реальність здійснення господарських операцій за ПН. Проте, рішенням комісії ДФСУ від 16.08.2018 р. №883845/38822685 було відмовлено у реєстрації податкової накладної.

Позивач вказує на те, що реальність здійснення господарських операцій за складеною податковою накладною, реєстрація якої зупинена, підтверджена первинними документами.

Зокрема, по податковій накладній № 1796 від 14.11.2017 року ТОВ «Українська продовольча корпорація» реалізувало ТОВ «Продексим ЛТД» бензин А-92 у кількості 3030 л, згідно договору № 24/01/17 гсм від 24.01.2017 р., яке було придбано у ТОВ «ВІТАНА» згідно договору № 14 від 01.02.2016 р. Транспортування відбувалося за рахунок продавця згідно укладеного договору з ФОП ОСОБА_2 № 12/01/17-1 тр від 12.01.2017 р. Розрахунки проведені у безготівковій формі, на момент надання документів заборгованість між контрагентами по даним поставкам відсутня.

Позивач також вважає, що сам механізм зупинення реєстрації ПН/РК є неправомірним, оскільки Критерії у наказі Мінфіну №657 сформульовано нечітко та двозначно, рішення про зупинення реєстрації ПН, рішення комісії ДФС про відмову у реєстрації податкової накладної не містить конкретних обставин справи та обґрунтувань їх резолютивної частини.

Крім того, позивач вказує на те, що податковим органом порушено порядок та правила «блокування» податкових накладних, оскільки ним не дотримано вимог п.п. 201.16.1 п.201.16 ст. 201 ПК України на момент зупинення реєстрації податкової накладної, а лише процитовано його зміст, жодних конкретних пропозицій щодо необхідних документів не зазначено. В оскаржуваному рішенні ДФС, зокрема податковим органом зазначено підставу для відмови у реєстрації ПН «ненадання документів щодо підтвердження відповідності продукції». проте надані до контролюючого органу підтверджуючи документи складені відповідно до норм законодавства та засвідчують факт реального виконання ТОВ «УПК» та його контрагентами господарських зобов`язань.

Враховуючи викладене, ТОВ «УПК» вважає, що податковим органом в оскаржуваному рішенні наведено лише загальний висновок щодо фактичного невиконання позивачем обов`язку по доведенню своєї позиції, проте контролюючі органи зобов`язані не допускати порушень прав та інтересів позивача, а тому просить суд захистити його права та законні інтереси задовольнивши заявлені позовні вимоги шляхом скасування оскаржуваного рішення податкового органу та зобов`язати ДФСУ зареєструвати спірну податкову накладну, подати до суду звіт про виконання рішення суду.

Відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог вказуючи на те, що позивачем у відповідності до вимог п. 201.10 ст. 201 Податкового кодексу України по здійсненій операції з постачання продукції було складено податкову накладну від 14.11.2017 р. № 1796 на адресу ДП «ДГ ІТСР імені М.Ф. Іванова «Асканія Нова» ННСГЦ.

Позивачу було запропоновано надати пояснення та копії підтверджуючих документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкових накладних в ЄРПН відповідно до п. «в» пп. 201.16.1 п. 201 ст. 201 Кодексу, вичерпний перелік яких встановлено наказом МФУ від 13.06.2017 № 567.

Державною фіскальною службою було прийнято рішення комісії ДФС України від 16.08.2018 р. № 883845/38822685 про відмову у реєстрації податкової накладної від 14.11.2017 №1796 в Єдиному державному реєстрі податкових накладних з підстав надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 16.08.2018 р. № 883845/38822685. Зобов`язано Державну фіскальну службу України (МСП 04655, м. Київ, Львівська пл. 8, ) здійснити реєстрацію податкової накладної від 14.11.2017 р. № 1796.

На вказане рішення ДФС України подано апеляційну скаргу. Апелянт просить скасувати рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року та прийняти нову постанову, якою повністю відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Українська продовольча корпорація».

Згідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки у судове засідання не прибули сторони, які беруть участь у справі, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

КОЛЕГІЯ СУДДІВ ВСТАНОВИЛА

ТОВ «Українська продовольча корпорація» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі про проведення державної реєстрації юридичної особи 14.08.2013 року за №0016246, діє на підставі статуту та протоколу установчих зборів від 14.08.2013 р. №1.

Основним видом діяльності ТОВ «УПК» за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є 01.11 - вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур. Крім того, товариство здійснює: 01.61 допоміжну діяльність у рослинництві, 10.41 - виробляє олії та тваринні жири, 46.21 - оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин, 46.75 - оптова торгівля хімічними продуктами.

Як вбачається з матеріалів справи, Товариство здійснює оптовий продаж мінеральних добрив, засобів захисту рослин, паливно-мастильних матеріалів, реалізуючи цю продукцію підприємствам, які є сільгоспвиробниками, а також здійснює реалізацію сільськогосподарської продукції, яку купує тільки у підприємств-сільгоспвиробників, працює на цьому ринку чотири роки. Також ТОВ «Українська продовольча корпорація» надає сільськогосподарські послуги по вирощуванню сільськогосподарської продукції для підприємств-сільгоспвиробників власною сільгосптехнікою та обладнанням, послуги по відшкодуванню послуг елеватора (за власними укладеними договорами зберігання) та інші.

24.01.2017 р. між ТОВ «Продексим, ЛТД» (покупець) та ТОВ «Українська продовольча корпорація» (продавець) укладено договір купівлі-продажу нафтопродуктів, згідно з яким ТОВ «УПК» постачає, а ТОВ «Продексім, ЛТД» приймає та здійснює оплату нафтопродуктів на умовах даного договору. За умовами постачання товару за поставлений товар покупець здійснює оплату згідно виставленим рахункам шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок продавця. У разі поставки нафтопродуктів транспортом продавця ціна формується з урахуванням видатків на доставку.

Відповідно до видаткової накладної №РН-0001365 від 14.11.2017 р. ТОВ «УПК» поставлено на адресу ТОВ «Продексім, ЛТД» бензин А-92 у кількості 3030 л на загальну суму 73047,24 грн.

Нафтопродукти придбані ТОВ «УПК» згідно договору №18 від 01.02.2016 р. у ТОВ «Вітана». Згідно умов даного договору товар постачається для подальшої реалізації кінцевим споживачам. Замовлення товару здійснюється шляхом оформлення заявки в усній або письмовій формі. Товар постачається за рахунок покупця транспортним засобом на склад покупця. Приймання-передача товару здійснюється на складі продавця згідно товарної накладної та сертифікату якості.

За видатковою накладною №44 від 14.11.2017 ТОВ «Вітана» поставлено на адресу платника (одержувача) ТОВ «УПК» бензин автомоб. А-92 Євро-Е5 у кількості 5030л на загальному 118 728,12 грн.

Згідно податкової накладної від 14.11.2017 року №38 постачальник (продавець) ТОВ «Вітана» поставив на адресу отримувача (покупця) ТОВ «УПК» товар - бензин автомобільний А-92 Євро-5-Е5 у кількості 5030л.

Транспортування товару (нафтопродуктів) відбувалось за рахунок продавця ТОВ «УПК» на підставі укладеного договору №12/01/17-1тр про надання транспортних послуг з ФОП ОСОБА_2 (перевізником). Вартість транспортних послуг обумовлюється сторонами та зазначається у виставлених рахунках, актах здачі-прийняття виконаних робіт.

Відповідно ТТН на відпуск нафтопродуктів №44 від 14.11.2017 автоперевізником ПП ОСОБА_2 . поставлено товар від ТОВ «Вітана» на адресу ТОВ «УПК» 5030л бензину автомоб А-92 Євро-Е5. За ТТН № ТтН-000356 від 14.11.2017 автоперевізником ОСОБА_2 від ТОВ «УПК» на адресу ТОВ «Продексім, ЛТД» 3030л бензину А-92.

На дату виникнення податкових зобов`язань ТОВ «УПК» було складено податкову накладну від 14.11.2017 р. № 1796 на суму 60 872 грн. та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно квитанції від 30.11.2017 р. документ прийнято, реєстрація зупинена та зазначено: «відповідно до п. 201.16 ст. 201 ПКУ реєстрація ПН/РК зупинена. ПН/РК відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затв. наказом МФУ від 13.06.2017 №567. За результатами опрацювання СМОКР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД:2710. Пропонуємо надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію ПН/РК в ЄРПН.

ЗАСТОСУВАННЯ НОРМ ПРАВА

Вимогами ч. 1 ст. 2 КАС України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Керуючись положеннями вищевказаних законів, Кодексом та контекстом Конституції України можна зробити висновок, що однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, в тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

За приписами пункту 74.2 статті 74 ПК України, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 ПК України).

Відповідно до пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних» №1246 від 29.12.2010 р., податкова накладна електронний документ, який складається платником податку на додану вартість (далі платник податку) відповідно до вимог Податкового кодексу України в електронній формі у затвердженому в установленому порядку форматі (стандарті) та надсилається для реєстрації.

Згідно пункту 12 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться відповідні перевірки.

Відповідно до пункту 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування.

Аналогічні норми містить підпункт 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України, згідно яких реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 201.16.1. пункту 201.16 статті 201 ПК України, у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію (їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

ОБҐРУНТУВАННЯ ДОВОДІВ СТОРІН

На підтвердження реальності здійснення операцій позивачем направлено до ДФС повідомлення від 08.08.2018 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по відмовленим ПН/РК.

Зазначеним повідомленням ТОВ «УПК» надано свої пояснення та додаткові документи: акт надання послуг №292 від 14.11.2017, договір надання транспортних послуг №12/01/17-1тр від 12.01.2017, договір купівлі-продажу №18 від 01.02.2016, договір купівлі-продажу №24/01/17 ГСМ від 24.01.2017, податкова накладена та квитанція №1 №38 від 14.11.2017, пояснення стосовно господарської діяльності б/н від 31.07.2018, платіжне доручення №15 від 06.07.2018, платіжне доручення №2131 від 21.11.2017, видаткова накладна №44 від 14.11.2017, видаткова накладна №1365 від 14.11.2017, товарно-транспортна накладна №44 від 14.11.2017, товарно-транспортна накладна №356 від 14.11.2017.

Однак, рішенням комісії про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладеної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 16.08.2018 р. №883845/38822685 відмовлено у реєстрації ПН №1796 від 14.11.2017 р.

Зазначено, що підставою відмови є ненадання платником податку копій документів щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

На адресу ТОВ «УПК» було надіслано квитанцію від 30.11.2017 року, зі змісту якої по спірній податковій накладній вбачається, що контролюючим органом сформовано висновок про відповідність податкової накладної критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН, затверджених наказом Мінфіну від 13.06.2017 №567.

Разом з тим, в порядку, визначеному пп. 201.16.2 п. 201.6 ст. 201 ПК України, позивачем було направлено на адресу Державної фіскальної служби копії документів та пояснення до господарських операцій з купівлі та продажу нафтопродуктів за договором ТОВ «ТД «Продексім», отриманих від ТОВ «Вітана» за договором.

Абзацом 2 Постанови №190 визначено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу; ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту «в» підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Апелянтом у квитанції від 30.11.2017 р. по спірній податковій накладній вказано про те, що виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 2710, та запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

Проте, колегія суддів наголошує, що рішення комісії ДФС повинно містити чітку підставу для відмови у реєстрації податкової накладної, у даному випадку, або «надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування», або «надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування».

Тобто, оскаржуване рішення комісії не містить чіткого визначення підстав для прийняття Комісією рішення про відмову в реєстрації податкових накладних, при цьому Товариством надано всі необхідні документи, які засвідчують факт здійснення господарської операції за податковою накладною у реєстрації якої відмовлено.

Колегія суддів критично ставиться до посилань апелянта на те, що підставою для відмови у реєстрації податкової накладної стало ненадання позивачем документів щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорта якості, сертифіката відповідності). Таку підставу для відмови у реєстрації податкової накладної колегія суддів вважає протиправною, оскільки позивачем було надано контролюючому органу первинні бухгалтерські документи щодо придбання бензину, подальшої його реалізації ТОВ «Продексім, ЛТД», транспортування та здійснення розрахунків.

Товариством було надано відповідачу пояснення та копії документів в обсязі, достатньому для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної. При цьому, враховуючи те, що ТОВ «УПК» не є виробником бензину, не надання документів щодо підтвердження відповідності продукції не є підставою для відмови у реєстрації податкової накладної.

Зважаючи на наявність передбачених законодавством документів, які свідчать про проведення господарської операції між позивачем та ТОВ «Продексім ЛТД», та враховуючи, що такі документи були надані контролюючому органу, останній не мав достатніх правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної № 1796 від 14.11.2017 року.

Крім того, Податковим кодексом України визначено правові наслідки відсутності факту реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Така податкова накладна не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної у податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Виявлення розбіжностей даних податкової накладної та Єдиного реєстру податкових накладних, у свою чергу, є підставою для проведення контролюючими органами документальної позапланової виїзної перевірки продавця та у відповідних випадках покупця товарів/послуг (п. 201.10 ст. 201 ПК України).

Таким чином, відмова у реєстрації податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних суттєво впливає на правовий стан платників податків. Покупець товарів позбавляється права на формування податкового кредиту за рахунок відповідних сум, а продавець може зазнати небажаних для нього наслідків у вигляді проведення його позапланової перевірки.

Разом з тим, оскаржуване рішення комісії ДФС України про відмову у реєстрації податкової накладеної є актом індивідуальної дії.

Так, правовий акт індивідуальної дії - це виданий суб`єктом владних повноважень документ, прийнятий із метою реалізації положень нормативно-правового акту (актів) щодо конкретної життєвої ситуації, не містить загальнообов`язкових правил поведінки та стосується прав і обов`язків чітко визначеного суб`єкта (суб`єктів), якому він адресований.

При цьому, загальною рисою, яка відрізняє індивідуальні акти управління, є їх виражений правозастосовний характер. Головною рисою таких актів є їх конкретність (гранична чіткість), а саме: чітке формулювання конкретних юридичних волевиявлень суб`єктами адміністративного права, які видають такі акти; розв`язання за їх допомогою конкретних, а саме індивідуальних, справ або питань, що виникають у сфері державного управління; чітка визначеність адресата, конкретної особи або осіб; виникнення конкретних адміністративно-правових відносин, обумовлених цими актами; чітка відповідність такого акта нормам чинного законодавства.

При цьому, оскаржуване рішення контролюючого органу не відповідає критеріям чіткості та зрозумілості акта індивідуальної дії, та породжує його неоднозначне трактування, що в свою чергу впливає на можливість реалізації права або виконання обов`язку платником податків виконати юридичне волевиявлення суб`єкта владних повноважень.

За таких обставин колегія суддів вважає наведені висновки суду першої інстанції правильними і такими, що відповідають вимогам ст.ст. 2, 7, 8, 9, 10, 73, 74, 77 КАС України та не приймає доводи, наведені в апеляційній скарзі про те, що судове рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, в адміністративному процесі, як виняток із загального правила, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його винуватості. Презумпція винуватості покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів. Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, свою позицію суду не доказав та не обґрунтував її.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень норм матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 308; 311; 315; 316; 321; 322; 325 КАС України, суд апеляційної інстанції, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 22 січня 2019 року - без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий суддя Джабурія О.В.
Судді Вербицька Н. В. Кравченко К.В.