Справа № 160/1139/19
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

16 травня 2019 року Справа № 160/1139/19

Дніпропетровський окружний адміністративний суд складі:

головуючого судді Верба І.О.

при секретарі судового засідання Шелгуновій І.А.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача 1, 2 Грановського М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду, клопотання представника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про залишення адмінстративного позову без розгляду в частині позовних вимог в адміністративній справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу, визнання протиправним рішення, поновлення на посаді, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

І. ПРОЦЕДУРА

1. 05.02.2019 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якій позивач просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ № 203о/с заступника начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровської області полковника міліції Перова О.О. від 10.10.2000 в частині звільнення лейтенанта міліції ОСОБА_1 з 10.10.2000 з посади оперуповноваженого 1-го відділення територіального обслуговування відділу карного розшуку Амур-Нижньодніпровського районного відділу Дніпропетровського міського управління в групі щодо встановлення осіб невпізнаних трупів, осіб, безвісти зниклих, а також осіб, які сховалися від слідства і суду у запас Збройних Сил за підпунктом «ж» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за власним бажанням);

- визнати протиправним рішення Голови ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровської області Баранника П.Д. від 29.12.2018 про відмову в поновленні лейтенанта міліції ОСОБА_1 на службі в органах внутрішніх справ;

- поновити лейтенанта міліції Волошина Вадима ОСОБА_2 на посаді оперуповноваженого 1-го відділення територіального обслуговування відділу карного розшуку Амур-Нижньодніпровського районного відділу Дніпропетровського міського управління в групі щодо встановлення осіб невпізнаних трупів, осіб, безвісти зниклих, а також осіб, які сховалися від слідства і суду;

- зобов`язати Ліквідаційну комісію Головного управління МВС України в Дніпропетровської області зарахувати час, протягом якого ОСОБА_3 не працював у зв`язку з незаконним звільненням зі служби (посади), як до загального трудового стажу, так і до стажу роботи за спеціальністю, стажу державної служби, безперервного стажу;

- визнати недійсним зроблений у трудовій книжці ОСОБА_1 запис про звільнення його з посади оперуповноваженого 1-го відділення територіального обслуговування відділу карного розшуку Амур-Нижньодніпровського районного відділу Дніпропетровського міського управління в групі щодо встановлення осіб невпізнаних трупів, осіб, безвісти зниклих, а також осіб, які сховалися від слідства і суду з 10.10.2000 у запас Збройних Сил за підпунктом «ж» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за власним бажанням);

- зобов`язати Ліквідаційну комісію Головного управління МВС України в Дніпропетровської області видати лейтенанту міліції ОСОБА_1 дублікат трудової книжки без запису про звільнення його з посади оперуповноваженого 1-го відділення територіального обслуговування відділу карного розшуку Амур-Нижньодніпровського районного відділу Дніпропетровського міського управління в групі щодо встановлення осіб невпізнаних трупів, осіб, безвісти зниклих, а також осіб, які сховалися від слідства і суду з 10 жовтня 2000 року у запас Збройних Сил за підпунктом «ж» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за власним бажанням);

- визнати протиправною бездіяльність Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровської області щодо розгляду заяви, поданої 10.12.2018 лейтенантом міліції ОСОБА_1 про перехід у встановленому порядку на роботу (службу) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, у зв`язку із виявленням бажання проходити службу в поліції у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію»;

- зобов`язати Ліквідаційну комісію Головного управління МВС України в Дніпропетровської області розглянути заяву подану 10.12.2018 лейтенантом міліції ОСОБА_1 про перехід у встановленому порядку на роботу (службу) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, у зв`язку із виявленням бажання проходити службу в поліції;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо розгляду кандидатури лейтенанта міліції ОСОБА_1 для зайняття посади у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію»;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області розглянути кандидатуру лейтенанта міліції Волошина Вадима ОСОБА_2 для зайняття посади у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію».

2. Позовна заява ухвалою суду від 13.02.2019 була залишена без руху із наданням строку для усунення недоліків.

3. 05.03.2019 позивачем на виконання вимог ухвали суду від 13.02.2019 надано:

- клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду в адміністративній справі № 160/1139/19;

- належним чином засвідчені докази на обґрунтування позовних вимог із зазначенням, де перебуває оригінал вказаного доказу.

4. 12.03.2019 від позивача до канцелярії суду надійшла заява про долучення доказів, що підтверджують судові витрати на надання йому юридичної допомоги.

5. 05.03.2019 позивачем надано клопотання в якому просив суд поновити в адміністративній справі № 160/1139/19 строк звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом ОСОБА_1 від 05.02.2019 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним наказу, визнання протиправним рішення, поновлення на посаді, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

6. З метою встановлення усіх обставин, які мають значення для вирішення клопотання позивача щодо поновлення строків звернення до адміністративного суду, з урахуванням змісту позовних вимог та їх обґрунтування, ухвалою суду про відкриття провадження визначено, що вказане клопотання буде вирішуватися у судовому засіданні за участю сторін у справі задля уникнення прийняття передчасного судового рішення відносно застосування строків звернення до суду з цим позовом.

7. 18.03.2019 ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження, призначено справу до розгляду 05.04.2019.

8. У судовому засіданні 05.04.2019, за участю позивача та представника відповідачів, оголошено перерву до 15.04.2019 для надання додаткових доказів та заяв по суті спору.

9. 05.04.2019 в судовому засідання представником Головного Управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області подано клопотання про залишення позову без розгляду в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу від 10.10.20100 № 203 о/с (а.с.116-118).

10. 11.04.2019 позивачем подано уточнену позовну заяву.

11. 15.04.2019 представником ГУ УМВС України в Дніпропетровській області надано відзив на позовну заяву (а.с.146-155).

12. У судовому засіданні 15.04.2019 оголошено перерву для надання додаткових доказів та заяв по суті спору до 25.04.2019.

13. 19.04.2019 позивачем надано відповідь на відзив (а.с.163-172).

14. 25.04.2019 в судовому засіданні оголошено перерву до 16.05.2019 для надання додаткових доказів.

15. 16.05.2019 в судовому засіданні позивач, його представник та представник відповідачів підтримали обрані позовні вимоги та заявлені клопотання щодо строку звернення до суду.

16. Ухвалою суду від 16.05.2019 уточнену позовну заяву від 11.04.2019 повернуто позивачу.

ІІ. ДОВОДИ ПОЗИВАЧА ЩОДО ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ ЗВЕРНЕННЯ ДО СУДУ

доводи позивача, викладені у клопотанні (а.с.60-61)

17. 22.01.2019 ОСОБА_1 дізнався про порушення своїх прав та інтересів отримавши поштою листа Голови ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровської області Баранника П.Д. від 29.12.2018, який містив рішення про відмову в поновленні позивача на посаді.

18. 05.02.2019 року, через 14 днів після дня, коли позивач отримав рішення про відмову в поновленні на посаді та дізнався про порушення своїх прав та інтересів цим рішенням, позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області, Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним наказу, визнання протиправним рішення, поновлення на посаді, визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії.

19. Строк звернення до адміністративного суду пропущено по той причині, що позивач отримав оскаржуване рішення від 29.12.2018 про відмову в поновленні на посаді та дізнався про порушення своїх прав та інтересів цим оскаржуваним рішенням лише 22.01.2019, та мав лише 14 днів на підготування, організацію юридичного захисту, знаходження коштів, необхідних для оплати юридичної допомоги.

доводи позивача, викладені у позові

20. 14.10.2000 працівники управління по боротьбі з організованою злочинністю управління Міністерства внутрішніх справ в Дніпропетровській області явно виходячи за межі наданих їм повноважень затримали позивача, який знаходився при виконанні своїх службових обов`язків на робочому місці в службовому кабінеті в приміщенні Амур-Нижньодніпровського районного відділу міліції.

21. У період затримання позивача з 16 по 19 жовтня 2000 року як підозрюваного, працівники УБОЗ, бажаючи притягнути завідомо невинного позивача до кримінальної відповідальності, відсторонити його від посади, з метою усунення перешкод, пов`язаних із підслідністю справ стосовно працівників міліції органам прокуратури, під примусом змусили позивача написати рапорт про звільнення із ОВС нібито за власним бажанням із зазначенням завідомо неправдивої дати його подання, - 09.10.2000, після чого заступником начальника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області полковником міліції Перовим О.О. було складено та видано офіційний документ - наказ № 203 о/с - до якого внесено завідомо неправдиві відомості про дату його видання 10.10.2000 - та про звільнення позивача із ОВС в запас Збройних Сил за підпунктом «ж» пункту 64 (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим постановою Кабінету Міністрів Української PCP від 29.07.1991 № 114.

22. 19.10.2000 постановою прокурора позивача звільнено з під варти у зв`язку з недостатністю доказів його провини для обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

23. 17.11.2000 року позивача примусили заповняти обхідний лист візами керівників структурних підрозділів Головного управління МВС України в Дніпропетровської області.

24. 03.01.2002 позивача було взято під варту.

25. Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2002 позивача було засуджено за частиною четверною 4 статті 189 КК України (у редакції 2001 року) до 7 (семі) років позбавлення воли з конфіскацією особисто майна. Строк відбування покарання відрахувати з 03.01.2002, зарахувати в строк відбутого покарання час утримання під вартою з 16 по 19 жовтня 2000 року, міру запобіжного заходу залишено без змін - тримання під вартою.

26. 19.09.2003 ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська скасовано, кримінальну справу направлено на новий розгляд в той же суд першої інстанції в іншому складі суддів, міру запобіжного заходу залишено без змін - тримання під вартою.

27. 25.05.2004 Ленінський районний суд м. Дніпропетровська своєю постановою направив кримінальну справу на додаткове досудове слідство, змінивши позивачу та іншим підсудним міру запобіжного заходу з тримання під вартою на підписку про невиїзд. Судом встановлено, що на момент затримання 14.10.2000 позивач був чинним працівником міліції, карного розшуку АНД PB, перебував при виконанні своїх службових обов`язків на своєму робочому місці в службовому кабінеті, при цьому, таку, що має місце, кваліфікуючу ознаку складу злочину "посадовою особою з використанням службового становища" органи досудового слідства взагалі не вказали в своїх процесуальних документах при кваліфікації його дій, що позбавило суд можливості в судовому засіданні правильно кваліфікувати дії позивача в разі доведення вини у скоєнні вимагання, так як суд не в праві виходити за межі пред`явленого обвинувачення підсудному.

28. 26.04.2006 старший слідчій СВ « 03» СУ УМВС України в Дніпропетровській області Козинець, зі схвалення прокурора, який здійснював процесуальне керівництво, без виконання вказівок, даних 25.05.2004 Ленінським районним судом м. Дніпропетровська при направленні кримінальної справи на додаткове розслідування, своєю постановою закрив кримінальну справу № 36001130 за пунктом 2 статті 213 КПК України (в ред. 1960 року) за недоведеності участі позивача та інших обвинувачених у вчиненні злочинів, при цьому вимоги частини 3 статті 214 КПК України (в ред. 1960 року) стосовно надсилання копії постанови про закриття справи особам, що притягалися до кримінальної відповідальності, умисно не виконав.

29. В результаті приховування факту закриття справи, незважаючи на наполегливі звернення позивача після 2006 року до Слідчого управління Головного управління МВС України в Дніпропетровської області, після 2015 року до Слідчого управління Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області з приводу стану проведення додаткового досудового слідства, лише 11.10.2018 позивачем отримано копію постанови від 26.04.2006 про її закриття. Йому взагалі не було надіслано повідомлення, яке складається за формою, що встановлена в додатку до Положення про застосування Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду» (затверджено наказом Міністерства юстиції, Генеральної прокуратури та Міністерства фінансів України від 04.03.1996 № 6/5/3/41), в якому зазначається перелік тільки тих вимог, на які позивач має право претендувати і роз`яснюється, куди і протягом якого терміну можна звернутися за відшкодуванням шкоди і поновленням порушених прав.

30. 08.11.2018 Ленінський районний суд м. Дніпропетровська відмовився розглядати скаргу в порядку статей 236-5, 6 КПК України (у редакції 1960 року), в якій позивач просив скасувати постанову від 26.04.2006 про закриття кримінальної справи № 36001130 та направити справу прокурору для відновлення досудового слідства у зв`язку із тим, що органи досудового слідства всупереч вказівкам судів так і не дали оцінку встановленим в судовому засіданні обставинам незаконного звільнення позивача з роботи (посади) у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, що не тільки тривалий період часу позбавляло суд можливості правильно кваліфікувати дії позивача в випадку доведеності винуватості у вчиненні вимагання, але і позбавило самого позивача права на поновлення службових прав після закриття кримінальної справи за реабілітуючими підставами у стадії додаткового досудового слідства.

31. Але оскільки факт незаконного звільнення позивача з посади оперуповноваженого 1-го відділення територіального обслуговування відділу карного розшуку Амур-Нижньодніпровського районного відділу Дніпропетровського міського управління у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності було ясно і чітко встановлено постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про направлення кримінальної справи на додаткове досудове слідство від 25.05.2004, позивач звернувся 10.12.2018 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області с заявою про поновлення на службі в органах внутрішніх справ.

32. 29.12.2018 (отримано позивачем 22.01.2019) Головою ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровської області Баранником П.Д. за наслідками розгляду заяви від 10 грудня 2018 року в поновленні на службі в органах внутрішніх справ позивачу відмовлено за відсутністю правових підстав, оскільки звільнення нібито було ініційовано самим позивачем (за власним бажанням) за підпунктом «ж» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Одночасно позивача проінформовано, як що він має бажання проходити службу в Національної поліції України, йому запропоновано прийняти участь у конкурентному доборі на вакантні посади в підрозділах ГУНП в Дніпропетровської області на загальних засадах.

33. Тобто, ліквідаційною комісією Головного управління МВС України в Дніпропетровської області при вирішенні питання, чи мало місце незаконне звільнення позивача з роботи (посади) у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, не розглядалися як обов`язкові обставини, встановлені безпосередньо постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про направлення кримінальної справи на додаткове досудове слідство від 25.05.2004, яка набрала законної сили, що призвело до прийняття протиправного рішення про відмову в поновленні службових прав позивача, порушених незаконними діями органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду.

34. Зі змісту постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2004 вбачається, що підставою для направлення справи на додаткове розслідування були саме встановлені в судовому засіданні обставини протиправного звільнення позивача зі служби (посади) в органах внутрішніх справ «заднім числом» у зв`язку із незаконним притягненням до кримінальної відповідальності і, це незаконне звільнення спричинило за собою неправильну кваліфікацію звинувачення позивача у скоєнні вимагання, оскільки таку, що має місце, кваліфікуючу ознаку складу злочину "посадовою особою з використанням службового становища органи досудового слідства взагалі не вказали в своїх процесуальних документах при кваліфікації його дій, що позбавило суд можливості в судовому засіданні правильно кваліфікувати дії позивача в разі доведення вини у скоєнні вимагання.

35. Враховуючи викладене, встановлені постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про направлення кримінальної справи на додаткове досудове слідство від 25.05.2004 обставини незаконного звільнення позивача зі служби (посади) в органах внутрішніх справ у зв`язку із незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, а також дату заповнення обхідного листа лейтенанта міліції ОСОБА_1 візами керівників структурних підрозділів Головного управління МВС України в Дніпропетровської області, - 17.11.2000, - позивач вважає наказ Заступника начальника Управління полковника міліції Перова О.О. № 203о/с у частині звільнення позивача в запас Збройних Сил за підпунктом «ж» пункту 64 (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ з посади оперуповноваженого 1-го відділення територіального обслуговування відділу карного розшуку Амур-Нижньодніпровського районного відділу Дніпропетровського міського управління, - до якого внесено завідомо неправдиві відомості про дату його видання 10.10.2000 року та про звільнення позивача із ОВС за власним бажанням, - протиправним, і таким, що підлягає скасуванню.

36. Позивачем шляхом подання до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області заяви про поновлення його в органах внутрішніх справ виявлено згоду на проходження подальшої служби в органах Національної поліції, що відповідно до пункту 9 розділу XI Прикінцеві та перехідні положення «Про Національну поліцію» є підставою для прийняття його на службу до поліції, за умови, що він відповідає передбаченим вимогам. При цьому трьохмісячний термін, встановлений як зазначеним пунктом, так і статтею 6 Закону, пунктом 18 Положення, не може вважатися пропущеним, так як в результаті саме умисного порушення органами досудового розслідування порядку закриття кримінальної справи позивачем отримано копію постанові про її закриття лише 11.10.2018.

37. Оскільки заяву позивачем було подано, однак Головним управлінням Національної поліції в Дніпропетровській області кандидатура позивача не розглядалась на предмет подальшої його служби в у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області, позивач вважає, що Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області допустило протиправну бездіяльність і зобов`язане розглянути заяву, подану 10.12.2018 позивачем про перехід у встановленому порядку на роботу (службу) до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, у зв`язку із виявленням бажання проходити службу в поліції у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію».

38. Місячний термін для звернення до суду із позовом про поновлення на роботі, як встановлено пунктом 18 Положення, позивачем дотриманий, оскільки лист від 29.12.2018 року Голови ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровської області Баранника ОСОБА_4 , який містіть рішення про відмову в поновленні позивача на службі в органах внутрішніх справ позивачем отримано 22.01.2019.

ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА

39. Представник Головного управління МВС України в Дніпропетровській області, заявивши клопотання про залишення позову без розгляду в частині оскарження наказу від 10.10.2000 №203 о/с про звільнення, зазначив, що позивачем пропущено строк на звернення до суду передбачений частиною четвертою статті 122 КАС України (а.с.116-118).

40. Позивач проходив публічну службу та повинен був звернутися із позовними вимогами щодо визнання незаконним наказу в частині його звільнення з ОВС України у місячний строк з дня, коли дізнався або повинен був дізнатися про порушення своїх прав.

41. Відповідно до позовної заяви ОСОБА_1 про звільнення з органів в внутрішніх справ наказом Управління МВС України в Дніпропетровській області від 10.10.2000 № 203 о/с в частині звільнення ОСОБА_1 зі служби в органах внутрішніх справ за н. 64 «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС України він дізнався 17.11.2000 року, у зв`язку з чим ним було підписано обхідний лист, та отримано трудову книжку (копія додана позивачем до позовної заяви).

42. Позивачем додано до позову копію трудової книжки НОМЕР_1 , відповідно до даної копії запис № 4 містить відомості про звільнення з органів внутрішніх справ наказом № 203 о/с від 10.10.2000, записом № 5 підтверджується, що 02.01.2001 року позивача - ОСОБА_1 було прийнято на роботу до Закритого акціонерного товариства «Євромарт - 3» та звільнено 24.01.2002 року.

43. Таким чином, з 17.11.2000 року обчислюється перебіг строку звернення ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

44. До суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів ОСОБА_5 щодо скасування наказу про звільнення з органів внутрішніх справ звернувся лише в 05.02.2019 - через 18 років 2 місяці 13 днів з дня, коли йому стало відомо про звільнення.

45. Волошин ОСОБА_6 з моменту видання наказу про звільнення не був обмежений в доступі до суду, причин поважності пропуску строку суду не надав.

ІІ. ОБСТАВИНИ СПРАВИ

46. Наказом Управління МВС України в Дніпропетровській області від 16.09.1997 № 93 о/с «По особовому складу» призначено знов прийнятих, зокрема, ОСОБА_1 оперуповноваженим 1-го відділення територіального обслуговування відділу карного розшуку Амур-Нижньодніпровського районного відділу Дніпропетровського міського управління, з 09.09.1997 (а.с.28, 62).

47. ОСОБА_1 09.10.2000 складено рапорт про звільнення з органів внутрішніх справ за власним бажанням (а.с.154).

48. 10.10.2000 складено подання на звільнення позивача (а.с.178-181).

49. Наказом Управління МВС України в Дніпропетровській області від 10.10.2000 № 203 о/с «По особовому складу» згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України звільнено в запас Збройних Сил по пункту 64 «ж» (за власним бажанням) лейтенанта міліції Волошина Вадими Анатолійовича, оперуповноваженим 1-го відділення територіального обслуговування відділу карного розшуку Амур-Нижньодніпровського районного відділу Дніпропетровського міського управління, з 10.10.2000 (а.с.29, 63).

50. У судовому засідання оглянуто оригінал обхідного листа, згідно якого позивач самостійно у листопаді 2000 року заповнив обхідний лист візами керівників структурних підрозділів по управлінню МВС України в Дніпропетровській області, у тому числі 06.11.2000 здав зброю та 17.11.2000 здав посвідчення (а.с.49, 64, 159а).

51. Згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 (а.с.47-48, 93-94):

- № 4) 10.10.2000 звільнений з органів внутрішних справ, наказ УМВС № 203 від 10.10.2000;

- № 5) 02.01.2001 закрите акціонерне товариство «Євромарт-3», зараховано на посаду інспектора охорони;

- № 6) 24.01.2002 звільнений з посади за власним бажанням.

52. У судовому засіданні позивач пояснив, що трудову книжку отримав 16.11.2000, розрахунок по грошовому забезпеченню отримав в грудні 2000 року.

53. ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області проводилось службове розслідування, висновки якого від 18.11.2000 затверджені 24.11.2000, направлені для долучення до кримінальної справи № 36001130 (а.с.158-159).

54. Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 11.11.2002 визнано винним, зокрема, ОСОБА_1 у скоєнні злочину, передбаченого частиною 4 статтею 189 КК України у редакції 2001 року та призначено покарання у вигляді 7 (семи) років позбавлення волі з конфіскацією майна усього майна, яке є їх особистою власністю (а.с.15-27, 65-77).

55. Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.05.2004 у справі № 1-41/2004 кримінальну справу по звинуваченню ОСОБА_7 за статтями 148-4 частини 2, 144 частини 2 КК України 1960 року, статті 189 частини 4 КК України 2001 року, ОСОБА_8 за статтею 189 частини 4 КК України 2001 року, ОСОБА_1 за статтею 189 частини 4 КК України 2001 року, ОСОБА_9 за статтею 143 частини 2 КК України 1960 року повернуто прокурору Дніпропетровської області для проведення додаткового досудового слідства (а.с.30-33, 78-81).

56. Зазначеною постановою встановлені наступні обставини щодо ОСОБА_1 (мовою оригінала):

- так, в определении судебной палаты по уголовным делам апелляционного суда Днепропетровской области от 27.11.2001 года видно, что этот суд, возвращая уголовное дело на дополнительное расследование, указал на то, чтобы с достоверностью было установлено, являлся ли на 14.10.2000 года ОСОБА_1 работником милиции, поскольку выяснение этих данных, в случае доказанности виновности ОСОБА_1 в вымогательстве, может иметь существенное значение, как для правильной квалификации его действий, так и для назначения ему наказания;

- данные выписки из приказа № 203 о/с от 10.10.2000 года, которая была приобщена к материалам данного уголовного дела в ходе дополнительного досудебного следствия о том, что якобы ОСОБА_10 милиции ОСОБА_1 был уволен в запас по собственному желанию с 10 октябри 2000 года, явно противоречат как показаниям самого ОСОБА_1 на всем протяжении досудебных и судебных следствий, так и показаниям в настоящем судебном заседании свидетелей по делу - работников милиции ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 . о том, что ОСОБА_1 на 14 октября 2000 года являлся работником уголовного розыска АНД РО и выполнял свои функциональные обязанности как действующий работник милиции;

- о том, что ОСОБА_1 являлся действующим работником милиции на 14.10.2000 года, объективно свидетельствуют и рапорта, объяснения самого ОСОБА_1 , датированные им - работником милиции, на имя своих непосредственных начальников 14.10.2000 года после возбуждения уголовного дела в отношении только ОСОБА_7 , ОСОБА_14 по признакам ст. 144 ч. 2 УК Украины, данными акта осмотра служебного кабинета ОУР АНД РО Волошина В.А. от 14 10.2000 года».

57. Постановою старшого слідчого від 26.04.2006 кримінальну справу по відношенню ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 провадженням припинено за недоведеністю їх вини у скоєнні злочинів, передбачених статтями 148-4 частини 2, 143 частини 2, 144 частини 2, 189 частини 4 КК України (а.с.34-37, 82-85).

58. На звернення позивача Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області листом від 09.10.2018 за № 2/В-26 направило ОСОБА_1 постанову про закриття кримінальної справи № 36001130 від 26.04.2006 (а.с.39, 86).

59. 16.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська зі скаргою на постанову старшого слідчого від 26.04.2006 про припинення кримінальної справи № 36001130 у зв`язку із недоведеністю вини обвинувачуваних, в якій, зокрема, зазначено (мовою оригіналу) (а.с.40-41):

- «как усматривается из постановления от 26.04.2006, решение о прекращении уголовного дела старшим следователем ОСОБА_15 принято преждевременно, без выполнения указаний, данных апелляционным судом Днепропетровской области 19.09.2003 и Ленинским районным судом г. Днепропетровска 25.05.2004 при направлении уголовного дела на дополнительное расследование. В частности, орган досудебного следствия вопреки указаниям судов так и не дал оценку установленным в судебном заседании обстоятельствам незаконного увольнения меня с работы (должности) в связи с незаконным привлечением к уголовной ответственности, что не только длительный период времени лишало суд возможности правильно квалифицировать мои действия в случае доказанности виновности в совершении вымогательства, но и лишило меня права на восстановление трудовых, служебных, пенсионных, личных и имущественных прав после прекращения уголовного дела по реабилитирующим основаниям;

- так, восстановление на прежней работе, возмещение заработка и иных денежных доходов, не полученных за время незаконного отстранения от работы, учёт трудового стажа служащего при предоставлении различных льгот и преимуществ, в том числе назначении пенсии и пособия по государственному социальному страхованию, предоставляется гражданину в порядке, установленном Законом, лишь при наличии причинно-следственной связи между увольнением с работы (должности) и незаконным привлечением к уголовной ответственности, тогда как в результате невыполнения старшим следователем ОСОБА_15 указаний судов первой и апелляционной инстанций, на сегодняшний день ОСОБА_10 милиции оперуполномоченный 1-го отделения территориального обслуживания отдела уголовного розыска Амур-Нижнеднепровского районного отдела Днепропетровского городского управления ОСОБА_1 считается уволенным якобы по собственному желанию (приказ № 203 о/с от 10.10.2000), то есть, в отсутствие причинно-следственной связи с незаконным привлечением к уголовной ответственности за совершение вымогательства, что делает невозможным адекватное восстановление моих трудовых, служебных, пенсионных, некоторых личных и имущественных прав;

- при таких обстоятельствах, считает, что постановление старшего следователя СО «ОП» СУ УМВД Украины в Днепропетровской области Козинец Р.Н. от 26.04.2006 о прекращении уголовного дела № 36001130 в связи с недоказанностью вины обвиняемых ОСОБА_7 , ОСОБА_14 , ОСОБА_1 , ОСОБА_9 в совершении преступлений, предусмотренных ст.ст. 148-4 ч. 2, 143 ч. 2, 144 ч. 2, 189 ч. 4 УК Украины подлежит отмене».

60. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08.11.2018 у справі № 205/7625/18 (провадження № 1-кс/205/1751/18) скаргу ОСОБА_1 повернуто скаржнику для звернення до належного суду (а.с.42-43, 87-88).

61. 10.12.2018 позивач звернувся з заявою до Амур-нижньодніпровського відділення поліції ГУНП в Дніпропетровській області, в якій просив поновити його на колишній посаді у зв`язку з незаконним звільненням (а.с.44-45, 90-91, 151-152).

62. Головне управління МВС України в Дніпропетровській області листом від 29.12.2018 за № 19470/лн «Про надання відповіді» надало відповідь на заяву від 10.12.2018 та зазначило, що оскільки звільнення було ініційоване самим позивачем, правових підстав для поновлення на службі в органах внутрішніх справ не має. Запропоновано заявника прийняти участь у конкурсному відборі на вакантні посади в підрозділах ГУНП в Дніпропетровській області (а.с.46, 92, 154).

V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН

63. Відповідно до частини третьої та четвертої статті 3 КАС України в редакції, яка діє з 15.12.2017, провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи. Закон, який встановлює нові обов`язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі.

64. Статтею 122 КАС України в редакції, яка діє з 15.12.2017, встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

65. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

66. Згідно частини п`ятої вказаної норми для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

67. Статтею 123 КАС України, в редакції, яка діє з 15.12.2017, встановлені наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду:

- у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку;

- якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву;

- якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду;

- якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

68. Статтею 99 КАС України, в редакції, яка діяла з 06.07.2005 до 15.12.2017, встановлено, що адміністративний позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

69. У період з 10.10.2000 по теперішній час статтею 233 КЗпП України встановлено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

70. Відповідно до статті 6 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» від 01.12.1994 № 266/94-ВР (далі Закон № 266/94-ВР) громадянин, звільнений з роботи (посади) у зв`язку з незаконним засудженням або відсторонений від посади у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, має бути поновлений на колишній роботі (посаді), а в разі неможливості цього (ліквідація підприємства, установи, організації, скорочення посади, наявність інших передбачених законом підстав, що перешкоджають поновленню на роботі (посаді) - йому має бути надано державною службою зайнятості іншу підходящу роботу. Робота (посада) надається громадянинові не пізніше ніж через один місяць з дня звернення, якщо воно надійшло протягом трьох місяців з дня набрання законної сили виправдувальним вироком або винесення постанови (ухвали) про закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати.

71. Відповідно до Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII, опублікованого у газеті «Голос України» 06.08.2015 № 141-142 (далі Закон № 580-VIII):

- пункт 4: до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом акти законодавства застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону;

- пункт 8: з дня опублікування цього Закону всі працівники міліції (особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), а також інші працівники Міністерства внутрішніх справ України, його територіальних органів, закладів та установ вважаються такими, що попереджені у визначеному порядку про можливе майбутнє звільнення через скорочення штатів;

- пункт 9: працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції. Посади, що пропонуються особам, зазначеним у цьому пункті, можуть бути рівнозначними, вищими або нижчими щодо посад, які ці особи обіймали під час проходження служби в міліції;

- пункт 10: працівники міліції, які відмовилися від проходження служби в поліції та/або не прийняті на службу до поліції в тримісячний термін з моменту попередження про наступне вивільнення, звільняються зі служби в органах внутрішніх справ через скорочення штатів.

VІ. ОЦІНКА СУДУ

щодо позовних вимог про оскарження наказу від 10.10.2000 № 203 о/с, поновлення на службі, про зарахування часу, у який позивач не працював, до трудового стажу, визнання недійним запису у трудовій книжці, зобов`язання видати трудову книжку без запису про звільнення

72. Надаючи оцінку доводам позивача про поважність пропущеного строку звернення до суду, оцінюючи відсутність пропуску вказаного строку в частині основної позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу від 10.10.2000 № 203о/с про звільнення позивача зі служби, суд вважає заявлені підстави не поважними, а строк звернення до суду пропущеним, з наступних підстав.

73. Позивачу достовірно було відомо про його звільнення 10.10.2000, позивач самостійно оформляв обхідний лист, останній запис в якому здійснений 17.11.2000.

74. Позивач підтвердив отримання трудової книжки 16.11.2000, з якої вбачається його подальше працевлаштування 02.01.2001.

75. Заперечуючи проти факту добровільного складення рапорту про звільнення, позивач підтверджує його складання, та обізнаність із фактом звільнення наказом від 10.10.2000 № 203 о/с.

76. Посилаючись на обставини, встановлені постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська про направлення кримінальної справи на додаткове досудове слідство від 25.05.2004, позивач також не наводить обґрунтування неможливості звернення до суду.

77. Звільнення у зв`язку з незаконним засудженням або відсторонення позивача від посади у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності не підтверджується матеріалами справи.

78. З жовтня 2000 року позивач не був обмежений у праві та можливості судового оскарження наказу про звільнення, однак, вказаних дій на захист порушеного права не вчиняв до грудня 2018 року.

79. Таким чином, суд не вважає поважними заявлені підстави для поновлення строку звернення до суду з вимогою про скасування наказу про звільнення.

80. З урахуванням викладеного, похідні позовні вимоги про поновлення на службі, про зарахування часу, у який позивач не працював, до трудового стажу, визнання недійним запису у трудовій книжці, зобов`язання видати трудову книжку без запису про звільнення, також заявлені із пропуском строку звернення до суду без поважних причин.

щодо визнання протиправною бездіяльності ГУНП в Дніпропетровській області щодо розгляду кандидатури позивача для зайняття посади поліцейського та зобов`язання вчинити дії

81. Заявляючи позовні вимоги про визнання протиправної бездіяльності Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, позивач зазначає про порушення його прав щодо розгляду його кандидатури для зайняття посади у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області у відповідності до пункту 9 Розділу XI Закону № 580-VIII та просить суд зобов`язати територіальний орган Національної поліції розглянути кандидатуру позивача для зайняття посади у порядку, визначеному вказаним пунктом.

82. Позивач посилається на необхідність застосування пункту 9 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», пов`язуючи бездіяльність з поданим 10.12.2018 звернення в Амур-Нижньодніпровське відділення поліції ГУНП в Дніпропетровській області.

83. Однак, вказаним зверненням від 10.12.2018 позивач просив поновити його на колишній роботі (посаді) у зв`язку з незаконним звільненням, не посилаючись на процедуру пункту 9 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію», а аналогічні позовні вимоги, що направлені на захист порушеного права на зарахування до поліції, виокремлено позивачем та заявлено до Ліквідаційної комісії ГУ МВС України.

84. Розглядаючи питання додержання строку звернення до суду в частині вказаних позовних вимог, суд виходить з їх змісту та відповідача, до якого вони звернуті.

85. Відповідно до пункту 9 Розділу XI Закону № 580-VIII працівники міліції, які виявили бажання проходити службу в поліції, за умови відповідності вимогам до поліцейських, визначеним цим Законом, упродовж трьох місяців з дня опублікування цього Закону можуть бути прийняті на службу до поліції шляхом видання наказів про призначення за їх згодою чи проходження конкурсу на посади, що заміщуються поліцейськими, у будь-якому органі (закладі, установі) поліції.

86. Закон № 580-VIII опублікованого у газеті «Голос України» 06.08.2015, отже, дії щодо прийняття на службу до поліції в порядку зазначеного позивачем пункту 9 Розділу XI Закону № 580-VIII мали бути вчиненими упродовж трьох місяців з 06.08.2015.

87. Доводи позивача про отримання підтвердження факту закриття стосовно нього кримінальної справи 26.04.2006 лише у жовтні 2018 року, тобто через 12 років, як поважність причини пропуску строку звернення до суду, суд вважає необґрунтованими, оскільки особа має докладати розумних зусиль задля отримання інформації та прийняття участі досудових кримінальних процедурах, які розглядаються стосовно таких осіб.

88. При заявлені розглянутих позовних вимог до територіального органу Національної поліції, за відсутності звільнення у зв`язку з незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, за відсутності подання рапорту (заяви) як волевиявлення перейти зі служби в міліцію на службу в поліцію, позивач фактично зазначає про бездіяльність, яка допущена з 07.11.2015, коли як позивач звернувся до суду з цим позовом у грудні 2018, отже, поважних підстав пропущення строку звернення до суду не встановлено.

89. Похідна вимога про зобов`язання територіального органу Національної поліції розглянути кандидатуру лейтенанта міліції ОСОБА_1 для зайняття посади у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області у відповідності до пункту 9 Розділу XI Закону України № 580-VIII, також заявлена з пропуском строку звернення до суду без поважних підстав.

VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ

90. Дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, що дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій.

91. Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених законодавством певних процесуальних дій.

92. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

93. Вирішуючи питання щодо визнання поважними причин пропуску звернення до суду, суд виходить із принципів адміністративного судочинства та практики Європейського суду з прав людини.

94. Так, одним із елементів права на суд є право на доступ до суду, який означає, що особа повинна мати можливість подати справу на розгляд, а суд повинен розглянути її без зайвих та неналежних правових чи практичних перешкод. Таке право покладає на державу як негативний обов`язок, - тобто утриматися від створення неналежних процесуальних перешкод для доступу до суду, - так і позитивний, тобто забезпечити практичний та ефективний доступ до суду.

95. Судом не встановлено поважності підстав несвоєчасного звернення до суду та наявності перешкод для забезпечення судового захисту прав позивача.

96. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду з розглянутими позовними вимогами, а клопотання представника відповідача про залишення позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу від 10.10.2000 обґрунтованим.

97. Керуючись статтями 240, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ухвалив:

1. У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду в адміністративній справі № 160/1139/19 відмовити.

2. Клопотання представника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Дніпропетровській області про залишення адмінстративного позову без розгляду в частині позовних вимог в адміністративний справі № 160/1139/19 - задовольнити.

3. Залишити адміністративний позов без розгляду в частині позовних вимог про:

- визнання протиправним та скасування наказу № 203о/с заступника начальника Головного управління МВС України в Дніпропетровської області полковника міліції Перова О.О. від 10.10.2000 в частині звільнення лейтенанта міліції ОСОБА_1 з 10.10.2000 з посади оперуповноваженого 1-го відділення територіального обслуговування відділу карного розшуку Амур-Нижньодніпровського районного відділу Дніпропетровського міського управління в групі щодо встановлення осіб невпізнаних трупів, осіб, безвісти зниклих, а також осіб, які сховалися від слідства і суду, у запас Збройних Сил за підпунктом «ж» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за власним бажанням);

- поновлення лейтенанта міліції ОСОБА_1 на посаді оперуповноваженого 1-го відділення територіального обслуговування відділу карного розшуку Амур-Нижньодніпровського районного відділу Дніпропетровського міського управління в групі щодо встановлення осіб невпізнаних трупів, осіб, безвісти зниклих, а також осіб, які сховалися від слідства і суду;

- зобов`язання Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровської області зарахувати час, протягом якого ОСОБА_3 не працював у зв`язку з незаконним звільненням зі служби (посади), як до загального трудового стажу, так і до стажу роботи за спеціальністю, стажу державної служби, безперервного стажу;

- визнання недійсним зробленого у трудовій книжці ОСОБА_1 запису про звільнення його з посади оперуповноваженого 1-го відділення територіального обслуговування відділу карного розшуку Амур-Нижньодніпровського районного відділу Дніпропетровського міського управління в групі щодо встановлення осіб невпізнаних трупів, осіб, безвісти зниклих, а також осіб, які сховалися від слідства і суду з 10.10.2000 у запас Збройних Сил за підпунктом «ж» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за власним бажанням);

- зобов`язання Ліквідаційної комісії Головного управління МВС України в Дніпропетровської області видати лейтенанту міліції ОСОБА_1 дублікат трудової книжки без запису про звільнення його з посади оперуповноваженого 1-го відділення територіального обслуговування відділу карного розшуку Амур-Нижньодніпровського районного відділу Дніпропетровського міського управління в групі щодо встановлення осіб невпізнаних трупів, осіб, безвісти зниклих, а також осіб, які сховалися від слідства і суду з 10.10.2000 у запас Збройних Сил за підпунктом «ж» пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за власним бажанням);

- визнання протиправної бездіяльності Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області щодо розгляду кандидатури лейтенанта міліції ОСОБА_1 для зайняття посади у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію»;

- зобов`язання Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області розглянути кандидатуру лейтенанта міліції Волошина ОСОБА_16 для зайняття посади у Головному управлінні Національної поліції в Дніпропетровській області у відповідності до пункту 9 Розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію».

4. Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

5. У зв`язку із перебуванням головуючого судді І.О. Верба з 20.05.2019 по 23.05.2019 включно у відпустці, повний текст ухвали складений 24.05.2019.

Суддя І.О. Верба