Справа № 214/8578/18(2-а/214/58/19)
Суддя: Мельник В.В.
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2019 року м. Дніпросправа № 214/8578/18(2-а/214/58/19)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Мельника В.В. (доповідач),

суддів: Чепурнова Д.В., Сафронової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Царьової Н.П.,

розглянувши у відкритому

судовому засіданні в м. Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 року (головуючий суддя - Ткаченко А.В.) в адміністративній справі

за позовом ОСОБА_1

до Саксаганського районного відділу в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області

про оскарження рішення про примусове повернення з України громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 від 11.12.2018 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовом до Саксаганського районного відділу в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (далі - Відповідач), в якому просила суд:

- скасувати рішення Саксаганського районного відділу в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про примусове повернення з України громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 11.12.2018 року.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено про те, що Позивач народилась на території України 27.06.1993 року та з 2016 року останньою неодноразово вживались дії щодо отримання громадянства України, крім того її чоловік ОСОБА_2 є офіційно працевлаштованим та в повній мірі за рахунок своєї заробітної плати здійснює забезпечення її потреб та потреб її доньки, що відповідно до ст. 1 Закону України «Про громадянство України» є законним джерелом існування, з огляду на зазначене Позивач вважає рішення Відповідача про примусове повернення з України необґрунтованим та таким, що порушує її права та законні інтереси.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 року у справі №214/8578/18(2-а/214/58/19) в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Саксаганського районного відділу в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про оскарження рішення Саксаганського РВ у м. Кривому Розі ГУДМС України в Дніпропетровській області про примусове повернення з України громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 11.12.2018 року - відмовлено (а.с. 129-136).

Позивач - ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, оскаржила його в апеляційному порядку (а.с. 138-144).

В апеляційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що судом першої інстанції не враховано ті обставини, що Позивач має неповнолітню доньку та разом із чоловіком, протягом двох років, опікуються над неповнолітніми молодшими братами ОСОБА_1 . Крім того, зазначено про те, що Позивач не має можливості понести значні грошові витрати для виїзду до В`єтнаму для оформлення візи тип D, з огляду на те, що чоловік ОСОБА_1 є єдиними годувальником у сім`ї та буде вимушений залишитись на одинці з трьома неповнолітніми дітьми.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

У відзиві зазначено, що зважаючи на те, що у громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відсутня посвідка на тимчасове проживання, враховуючи те, що остання не отримувала дозволу на імміграцію в Україну, та не отримувала візи, яка дає право тимчасово перебувати на території України, а також те, що дана особа не зверталася до ГУДМС України в Дніпропетровській області із клопотанням щодо продовження терміну перебування на території України, чи із заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, випливає, що у Позивача відсутні підстави для перебування на території України, виключний перелік яких визначений ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

В судовому засіданні 15 травня 2019 року колегія суддів порадившись на місці ухвалила відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України відкласти розгляд справи на 22 травня 2019 о 10:30 год.

22 травня 2019 року за вхідним номером 16790/19 до Третього апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшло письмове клопотання про розгляд справи без її участі, у зв`язку з територіальною віддаленістю місця проживання останньої.

З урахуванням думки представників Позивача та Відповідача, кожного окремо, колегія суддів ухвалила розглянути справу без участі Позивача.

Крім того, 22 травня 2019 року за вхідним номером 16792/19 до Третього апеляційного адміністративного суду від ОСОБА_1 надійшло письмове клопотання про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача, а саме: Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини та громадську організацію «Центр захисту прав людини та протидії корупції».

Розглянувши вказане клопотання, з урахуванням думки представників Позивача та Відповідача, кожного окремо, колегія суддів порадившись на місці ухвалила відмовити в задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення третіх осіб, з огляду на те, що заявником не наведено обґрунтованих доводів щодо можливого впливу результату розгляду даної справи на права та обов`язки зазначених осіб.

Також, 22 травня 2019 року за вхідним номером 16828/19 до Третього апеляційного адміністративного суду від громадської організації «Центр захисту прав людини та протидії корупції» надійшло письмове клопотання про залучення останньої, як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Розглянувши вказане клопотання, з урахуванням думки представників Позивача та Відповідача, кожного окремо, колегія суддів порадившись на місці ухвалила відмовити в задоволенні клопотання громадської організації «Центр захисту прав людини та протидії корупції» про залучення останньої як третьої особи, з огляду на те, що означене клопотання не містить належного обґрунтування щодо можливого впливу результату розгляду даної справи на права та обов`язки громадської організації «Центр захисту прав людини та протидії корупції».

В судовому засіданні представник Позивача вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі.

Представник Відповідача проти вимог апеляційної скарги заперечив.

Заслухавши пояснення представників Позивача та Відповідача, кожного окремо, проаналізувавши вимоги та підстави апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, перевіривши правову оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін з огляду на наступне.

Судом встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ОСОБА_1 є громадянкою Соціалістичної Республіки В`єтнам, ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до медичного свідоцтва про народження від 01 квітня 2009 року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 року о 04-45 год. народила дівчинку 3000 грамів (а.с.23).

Згідно перекладу свідоцтва про народження з в`єтнамської мови на українську №106/2015 ОСОБА_1 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження Кривий Ріг (а.с.22).

Відповідно до довідки № 147 від 19.08.2016 року ОСОБА_1 навчалась з 3 класу (наказ про прибуття № 51 від 28.08.2003 року) в Криворізькій загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 14 та випущена з 9 класу 18.06.2010 року (а.с. 19).

Згідно довідки № 527 від 31.05.2016 року ОСОБА_1 навчалась з вересня 2010 року по червень 2012 року у Криворізькому природничо-науковому ліцеї м. Кривого Рогу (а.с.18).

Відповідно до медичного свідоцтва про народження №787 від 19 квітня 2017 року ОСОБА_1 в КЗ «Криворізькій МКПБ № 1 «ДОР» народила о 09-10 год. 21 вересня 2013 року дитину дівчинку) вагою 2000 грамів ( а.с.16).

Відповідно до перекладу свідоцтва про народження з в`єтнамської мови на українську ОСОБА_6 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками зазначені ОСОБА_1 та ОСОБА_7 (а.с.7).

Згідно перекладу свідоцтва про одруження з в`єтнамської мови на українську № 12/2017 ОСОБА_1 та ОСОБА_7 16.08.2017 року зареєстрували шлюб в Посольстві Соціалістичної республіки В`єтнам в Україні ( а.с.10).

Згідно акту складеного мешканцями будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2 без реєстрації (а.с.118).

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення серії НОМЕР_1 28.11.2018 року, о 10-15 год. в приміщенні Саксаганського РВ розташованому за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, 47 К встановлено, що громадянина Р. В`єтнам ОСОБА_1 з 2017 року по теперішній час мешкає на території України без документів на право проживання в Україні, що є порушенням п. 2 ст. 17 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» ( а.с. 74-75).

Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення серії НОМЕР_1 105241 28.11.2018 року о 10-00 год. в приміщенні Саксаганського РВ розташованому за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Володимира Великого, 47 К встановлено, що громадянин України ОСОБА_2 не вжив заходів до забезпечення своєчасної реєстрації громадянки Р. В`єтнам ОСОБА_1 10.04.2017 року по теперішній час, що є порушенням п. 2 ст. 17 ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» (76-77).

14.12.2018 року відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 штрафу в розмірі 3400,00 грн. на підставі постанови № ПН МДН 105244 від 28.11.2018 року (а.с. 70;71).

14.12.2018 року також було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 штрафу в розмірі 680,00 грн. на підставі постанови № ПН МДН 105241 від 28.11.2018 року (а.с. 72;73).

Відповідно до рішення №16 від 11.12.2018 року ухваленого начальником Саксаганського РВ у м. Кривому Розі ГУ ДМС України в Дніпропетровській області було вирішено примусово повернути з України громадянку Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 ( а.с.12).

Оскарження правомірності винесеного суб`єктом владних повноважень рішення №16 від 11.12.2018 року є предметом судового розгляду в даній справі.

Надаючи правову оцінку діям суб`єкта владних повноважень, колегія суддів виходить з наступного.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами по справі врегульовано нормами Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 року № 3773-VI; Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 року №150.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відомості про перебування на території України на законних підставах Позивача відсутні, що вказує на грубе порушення з боку останньої норм Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та є підставою для примусового повернення з України.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції погоджується з огляду на таке.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які тимчасово проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на тимчасове проживання, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 18 ч. 1 ст. 1 «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні

Відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Виключний перелік підстав для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначений ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Згідно з ч. 14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою возз`єднання сім`ї з особами, які є громадянами України, або під час перебування на законних підставах на території України у випадках, зазначених у частинах третій - тринадцятій цієї статті, уклали шлюб з громадянами України та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період до отримання дозволу на імміграцію.

Відповідно до ч. 3 ст. 5 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій-чотирнадцятій та сімнадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання.

Згідно з ч. 1 ст. 5-2 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства зобов`язані отримати довгострокову візу з метою отримання посвідки на тимчасове проживання в Україні, якщо інше не встановлено законами чи міжнародними договорами України. Ця вимога не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, стосовно яких прийнято рішення про оформлення документів для вирішення питання щодо визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

З аналізу викладених норм випливає те, що на території України можуть проживати або тимчасово перебувати іноземці та особи без громадянства відповідно до їх правового статусу, який підтверджується відповідними документами, зокрема посвідкою на тимчасове проживання.

В силу вимог ч.1 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 12.07.2018 року колегією суддів встановлено, що ОСОБА_1 відомо, що для оформлення документів вона повинна проживати в Україні на законних підставах. Їй необхідно в посольстві України оформити візу D-13 і в`їхати на територію України та оформити документи для законного проживання в Україні (а.с.59).

Згідно листа - відповіді ДМС України від 03.08.2018 року випливає, що інформацією наданою ГУ ДМС у Дніпропетровській області, встановлено, що ОСОБА_1 тривалий час перебуває на території України у порушення вимог чинного законодавства. При цьому має підстави для отримання посвідки на тимчасове проживання відповідно до вимог ч. 14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» з метою возз`єднання сім`ї з чоловіком громадянином України, за умов виїзду за межі України та в`їзду на підставі візи типи D- 13. За умов отримання посвідки на тимчасове проживання та підтвердження належності дитини ОСОБА_1 до громадянства України на підставі ч.1 ст. 7 Закону України «Про громадянство України», у неї з`являться підстави для подачі документів на отримання дозволу на імміграцію відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Закону України «Про імміграцію» (а.с. 13-13 зворот).

Крім того, з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 має малолітню дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 . Отже, за умов отримання посвідки на тимчасове проживання та підтвердження належності дитини ОСОБА_1 до громадянства України на підставі ч. 1 ст. 7 Закону України «Про громадянства України», в останньої з`являються підстави для подачі документів на отримання дозволу на імміграцію відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 Закону України «Про імміграцію».

При цьому посилання ОСОБА_1 на обставини щодо виховання нею та її чоловіком неповнолітніх братів останньої не свідчать про наявність підстав для визнання законним перебування Позивача на території України або про неможливість її примусового повернення з України, в разі наявності порушень положень Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що положеннями ч. 8 ст. 26 та ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено вичерпний перелік обставин, за наявності яких до іноземця чи особи без громадянства не може бути застосовано примусове повернення.

При цьому, в даному випадку обставини, передбачені ч. 8 ст. 26 та ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які б обмежували можливість застосування до Позивача примусового повернення - відсутні.

Приймаючи рішення по суті заявлених апеляційних вимог, колегія суддів бере до уваги і той факт, що у судовому засіданні, під час апеляційного розгляду даної справи, представником Позивача не наведено норм матеріального та процесуального права, які були порушені судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення від 16 квітня 2019 року, а лише зазначено про те, що таке рішення підлягає скасуванню, оскільки не відповідає принципам гуманності і моралі.

Підсумовуючи вищевикладене колегія суддів дійшла висновку про те, що Позивачем не підтверджено належним чином власне перебування на території України на законних підставах, що, у свою чергу, свідчить про законність та обґрунтованість рішення Відповідача про примусове повернення з України громадянки Соціалістичної Республіки В`єтнам ОСОБА_1 .

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

За даних обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно, об`єктивно та всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду першої інстанції у даній справі про відмову в задоволенні адміністративного позову прийняте з дотриманням норм матеріального та процесуального права, і тому підлягає залишенню без змін.

Доводи апеляційної скарги Позивача спростовуються дослідженими у справі доказами і не можуть бути підставою для скасування рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 року у справі №214/8578/18(2-а/214/58/19), а тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 243, 310, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 квітня 2019 року у справі №214/8578/18(2-а/214/58/19) - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий - суддя В.В. Мельник

суддя Д.В. Чепурнов

суддя С.В. Сафронова