Справа № 1.380.2019.001319
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.001319
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Кавалець Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом за позовом ОСОБА_1 до Державної судової адміністрації України, Донецького апеляційного господарський суд, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна казначейська служба України про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Донецького апеляційного господарський суд, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить стягнути з Донецького апеляційного господарський суд на користь ОСОБА_1 , нараховані Донецьким апеляційним господарським судом кошти у розмірі 73 596 грн 92 к., розпорядником яких є Державна судова адміністрація України.

Позовні вимоги мотивові тим, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12.05.2015 у справі №813/1474/15 задоволено позов ОСОБА_1 до Донецького апеляційного господарського суду, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна судова адміністрація України. Зобов`язано Донецький апеляційний господарський суд нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі з 01.10.2014 по 25.11.2014, компенсацію за 4 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 17.04.2013 по 16.04.2014 та 17 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 17.04.2014 по 25.11.2014 та нарахувати і виплатити середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати. Вказане рішення набрало законної сили. На виконання постанови суду від 12.05.2015 у справі №813/1474/15 Донецьким апеляційним господарським судом нараховано на користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 73 596 грн 92 к. Позивач вказує, що відповідно до норм Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» можливість отримання вказаних коштів можливе лише при наявності рішення про стягнення нарахованих на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 12.05.2015 у справі №813/1474/15 коштів, у зв`язку з чим звернулась до суду за захистом своїх прав.

Донецький апеляційний господарський суд щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Вказав, що ним не заперечується наявність боргових зобов`язань перед позивачем, однак відповідно до норм Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» та Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного і місцевих бюджетів або боржників, суд не може виступати в якості відповідача у справах про стягнення грошових коштів. У зв`язку з наведеним, просить відмовити у задоволенні позову щодо стягнення коштів з Донецького Апеляційного господарського суду.

Представник Державної судової адміністрації України щодо задоволення позову заперечив з підстав, викладених у поясненні на позовну заяву. Вказав, що виконання рішення суду щодо стягнення з Донецького апеляційного господарського суду на користь ОСОБА_1 , нараховані Донецьким апеляційним господарським судом кошти у розмірі 73 596 грн 92 к. повинно здійснюватися за рахунок коштів бюджетної програми 050 11 50 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів» Державною казначейською службою України, а тому у задоволенні позову до Державної судової адміністрації України слід відмовити повністю.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна казначейська служба України щодо задоволення позову заперечила з підстав, викладених у письмових поясненнях на позовну заяву. Оскільки судовим рішенням по справі №813/1474/15 зобов`язано Донецький апеляційний господарський суд нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі, компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку та середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати, то таке рішення повинно виконуватися органами ДВС в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження». Згідно з Положенням про Державну казначейську службу України, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 15.04.2015 № 215, Казначейство забезпечує казначейське обслуговування державного та місцевих бюджетів на основі ведення єдиного казначейського рахунка та управління наявними фінансовими ресурсами, що ним обліковуються. Казначейство є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням та не несе відповідальності за дії органів державної влади. Тоді як Державна судова адміністрація України здійснює організаційне та фінансове забезпечення діяльності органів судової влади з метою створення належних умов функціонування судів і діяльності суддів, представляє суди у відносинах з іншими органами державної влади, органами місцевого самоврядування в межах повноважень, установлених законом. Тому судове рішення має виконуватися Державною судовою адміністрацією України.

Ухвалою від 25.03.2019 відкрито спрощене провадження в адміністративній справі, відповідачам запропоновано подати відзив на позовну заяву з посиланням на докази, якими такий обґрунтовується. Залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державну судову адміністрацію України, запропоновано третій особі подати пояснення щодо позову.

Державною казначейською службою України 11.04.2019 (вх.12400) подано відзив на позовну заяву.

Донецьким апеляційним господарським судом 12.04.2019 (вх.1200ел) та 16.04.2019 (вх.12911) подано відзив на позовну заяву.

Сабадою ОСОБА_2 26.04.2019 (вх. 14830) подано заяву про уточнення позовних вимог та заміну процесуального статусу учасників справи.

Донецьким апеляційним господарським судом 03.05.2019 (вх.15237) подано клопотання про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника.

Державної судовою адміністрацією України 17.05.2019 (вх.170985) подано пояснення на позовну заяву.

В судовому засіданні 23.05.2019 судом задоволено клопотання позивача про зміну процесуальних статусів учасників справи: Державної казначейської служби України з відповідача на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, Державну судову адміністрацію України з третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача на відповідача.

В судовому засіданні 23.05.2019 суд заслухав вступні промови позивача ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_3 , дослідив письмові докази та перейшов до судових дебатів.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 12.05.2015 у справі №813/1474/15 задоволено позов ОСОБА_1 до Донецького апеляційного господарського суду, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна судова адміністрація України.

Зобов`язано Донецький апеляційний господарський суд нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі з 01.10.2014 по 25.11.2014, компенсацію за 4 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 17.04.2013 по 16.04.2014 та 17 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 17.04.2014 по 25.11.2014 та нарахувати і виплатити середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати.

На виконання вказаного судового рішення Львівським окружним адміністративним судом 29.05.2017 видано виконавчий лист №813/1474/15, на підставі якого головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Іванютою І.М. 28.09.2018 відкрито виконавче провадження №55510391.

Донецьким апеляційним господарським судом виконано постанову Львівського окружного адміністративного суду від 12.05.2015 у справі № 813/1474/15 в частині нарахування в користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі з 01.10.2014 по 25.11.2014, компенсації за 4 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 17.04.2013 по 16.04.2014 та 17 календарних днів невикористаної щорічної основної відпустки за період роботи з 17.04.2014 по 25.11.2014 та середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати.

Всього нараховано в користь ОСОБА_1 кошти у розмірі 73 596 грн 92 к.

Указом Президента України від 29.12.2017 № 454/2017 «Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах» ліквідовано Донецький апеляційний господарський суд.

На забезпечення виконання Указу Президента України від 29.12.2017 № 454/2017 Державною судовою адміністрацією України видано наказ від 20.09.2018 № 475, відповідно до якого утворено ліквідаційні комісії, в тому числі Донецького апеляційного господарського суду.

Донецький апеляційний господарський суд листом від 08.10.2019 №01-20/13/19 повідомив державного виконавця та Сабаду Г.О. про неможливість виконання рішення суду від 12.05.2015 у справі № 813/1474/15 в частині виплат коштів, оскільки виконання в цій частині здійснюється Державною судовою адміністрацією України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апаратів судів» у межах асигнувань на відповідний бюджетний період.

З метою виконання судового рішення ОСОБА_1 зверталась до Львівського окружного адміністративного суду з заявою про зміну встановлення способу і порядку виконання судового рішення у справі № 813/1474/15.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 у задоволенні такої заяви відмовлено.

Відмова мотивована тим, що обраний ОСОБА_1 спосіб виконання судового рішення шляхом списання Державною казначейською службою України нарахованих Донецьким апеляційним господарським судом коштів у розмірі 73596, 92 грн. з бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів і працівників апарату судів», потягне за собою фактично зміну судового рішення по суті, що є неприпустимим, оскільки рішення у справі набрало законної сили, та матиме наслідки щодо прав та обов`язків осіб, які не брали участь у справі.

Звернення ОСОБА_1 з даним позовом зумовлено захистом права на отримання нарахованих Донецьким апеляційним господарським судом на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 12.05.2015 у справі № 813/1474/15 коштів у розмірі 73 596 грн. 92 к.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 149 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII (далі - Закон №1402-VIII), суди фінансуються згідно з кошторисом і щомісячними розписами видатків, затвердженими відповідно до вимог цього Закону, у межах річної суми видатків, передбачених Державним бюджетом України на поточний фінансовий рік, у порядку, встановленому Бюджетним кодексом України.

Згідно з частинами першою та другою статті 23 Бюджетного кодексу України будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною першою статті 22 Бюджетного кодексу України передбачено, що для здійснення програм та заходів, які реалізуються за рахунок коштів бюджету, бюджетні асигнування надаються розпорядникам бюджетних коштів. За обсягом наданих прав розпорядники бюджетних коштів поділяються на головних розпорядників бюджетних коштів та розпорядників бюджетних коштів нижчого рівня.

Статтею 148 Закону №1402-VIII визначено, що функції головного розпорядника коштів Державного бюджету України щодо фінансового забезпечення діяльності судів здійснює Державна судова адміністрація України.

Таким чином, Донецький апеляційний господарський суд, який перебуває в стані ліквідації, не є головним розпорядником коштів державного бюджету.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.08. 2011 № 845 затверджено Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників (далі - Порядок). Цей Порядок визначає механізм виконання рішень про стягнення коштів із рахунків, на яких обліковуються кошти державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ.

Так, пунктом 3 Порядку передбачено, що рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Згідно з пунктом 19 Порядку безспірне списання коштів з рахунків розпорядників (бюджетних установ) та одержувачів бюджетних коштів, на яких обліковуються кошти загального та спеціального фондів відповідного бюджету, здійснюється в межах бюджетних асигнувань, передбачених у затвердженому кошторисі або плані використання бюджетних коштів, та у разі наявності на його рахунках для обліку відкритих асигнувань (залишків коштів на рахунках).

Зазначене підтверджується також положеннями статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», а саме - виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Отже, з вищевказаного вбачається, що виконання рішень суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган покладається на Державну казначейську службу України, як на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

Постанова Львівського окружного адміністративного суду від 12.05.2015 у справі №813/1474/15 не передбачає стягнення коштів на користь ОСОБА_1

Вказане унеможливлює виконання цього судового рішення в повному обсязі і порушує право ОСОБА_1 на отримання присуджених на її користь коштів в розмірі 73 596 грн 92 к.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України.

Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Вказана правова норма повністю кореспондується із статтею 14 Кодексу адміністративного судочинства України.

Виконання судових рішень, ухвалених на користь працівників апаратів судів здійснюється у порядку черговості згідно чинного законодавства України Державною судовою адміністрацією України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів» у межах передбачених асигнувань на відповідний бюджетний період.

Донецькому апеляційному господарському суду як бюджетній установі не виділялися кошти на виконання рішення суду. Тому він не може виконати судове рішення в силу незалежних від нього об`єктивних причин.

При цьому, здійснення платежів з бюджету за задоволеними позовами до Донецького апеляційного господарський суд на користь працівників апаратів судів здійснює Державна судова адміністрація України за рахунок коштів бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів та працівників апаратів судів».

Ураховуючи наведене, право позивача на отримання нарахованих Донецьким апеляційним господарським судом на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 12.05.2015 у справі № 813/1474/15 коштів у розмірі 73 596 грн 92 к. може бути відновлено шляхом списання Державною казначейською службою України коштів з державного органу на користь позивача за рахунок вказаної бюджетної програми Державної судової адміністрації України.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Відповідно до статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном.

Концепція «майна» в розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції має автономне значення, тобто не обмежується власністю на матеріальні речі та не залежить від формальної класифікації у національному праві: певні інші права та інтереси, які становлять активи, також можуть вважатися «правом власності», а відтак і «майном». Таким чином, за Конвенцією майном визнається й право грошової вимоги до держави про виплату коштів соціального забезпечення.

У практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства2 від 21.02.1986, «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Серков проти України» від 07.07.2011, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000, «Булвес" АД проти Болгарії» від 22.01.2009, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23.01.2014) визначено три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Європейський суд з прав людини констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» - «справедливої рівноваги (балансу)» між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення ст. 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Таким чином, особа не повинна нести індивідуальний і надмірний тягар за ситуацію, що склалася внаслідок суперечності норм національного законодавства.

Ураховуючи викладене, з метою захисту права позивача на отримання нарахованої Донецьким апеляційним господарським судом на виконання постанови Львівського окружного адміністративного суду від 12.05.2015 у справі № 813/1474/15, коштів у розмірі 73 596 грн 92 к., суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, такий фактично не сплачувався, доказів понесення позивачем витрат на правничу допомогу не надано, відсутні підстави для вирішення судом питання розподілу судових витрат відповідно до вимог статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Державної судової адміністрації України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ), Донецького апеляційного господарський суд (пр.Науки, 5, м.Харків, 61022, ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Державна казначейська служба України (вул. Бастіонна, 6, м. Київ, 01601, ) про стягнення коштів, - задовольнити повністю.

Стягнути з Донецького апеляційного господарського суду (пр.Науки, 5, м.Харків, 61022, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) нараховані Донецьким апеляційним господарським судом кошти у розмірі 73 596 (сімдесят три тисячі п`ятсот дев`яносто шість) грн. 92 к., розпорядником яких є Державна судова адміністрація України (вул. Липська, 18/5, м. Київ, 01601, ).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 24 травня 2019 року.

Суддя О.П. Хома