Справа № 320/1201/19
Суддя: Леонтович А.М.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2019 року справа № 320/1201/19

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Леонтовича А.М., розглянув у м. Києві за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Гостомельської селищної ради Київської області про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

I. Зміст позовних вимог

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Гостомельської селищної ради Київської області, в якому просить суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Гостомельської селищної ради Київської області 49 сесії 7 скликання від 25.01.2019 №816-49-VІІ;

- зобов`язати Гостомельську селищну раду Київської області розглянути питання про надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва на території селища Гостомель (Гостомельської селищної ради) в межах вул. Берегової та пров. Лазурного.

II. Позиція позивача та заперечення відповідача.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, відмовляючи у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 , відповідач в оскаржуваному рішенні не вказав обставин, які б свідчили про наявність, визначених у статті 118 Земельного кодексу України, підстав для відмови у наданні дозволу.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву, у якому просив у задоволенні позову відмовити, та вказав, що за результатами звернення позивача із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва Гостомельською селищною радою Київської області було надано вмотивоване рішення про відмову у наданні дозволу від 25.01.2019 за №816/49-VII.

Відповідачем вказано, що відповідно до рішення №238-12-VII від 16.09.2016 Гостомельською селищною радою Київської області вже було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки іншій особі.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 15.03.2019 відкрито спрощене позовне провадження у справі №320/1201/19, розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку із тимчасовим відстороненням головуючого судді у справі від здійснення правосуддя, розпорядженням керівника апарату Київського окружного адміністративного суду від 28.03.2019 призначений повторний автоматизований розподіл справи.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справу передано на розгляд судді Леонтовичу А.М.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.04.2019 прийнято адміністративну справу №320/1201/19 до провадження.

Відповідно до частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Учасники справи з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні до суду не звертались.

З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Як вбачається з матеріалів справи, 10.12.2018 ОСОБА_1 звернувся до Гостомельської селищної ради Київської області із заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення індивідуального садівництва орієнтовно площею 0,12 га, що розташована на території Гостомельської селищної ради (в межах вул. Берегової та пров. Лазурного) (а.с.8).

Рішенням Гостомельської селищної ради Київської області від 25.01.2019 за №816/49-VII позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, оскільки на графічних матеріалах бажаного місця розташування земельної ділянки, зазначено земельну ділянку на яку, згідно з рішенням Гостомельської селищної ради №238-12-VII від 16.09.2016, раніше надавався дозвіл на розроблення проекту землеустрою іншим особам (а.с.11).

19 лютого 2019 року представником позивача до Гостомельської селищної ради Київської області подано адвокатський запит, у якому позивач просив повідомити про наявність зауважень до заяви ОСОБА_1 та доданих документів, та на підставі якої норми закону заявнику було відмовлено в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою (а.с.12).

Листом від 22.02.2019 №03-02/444 Гостомельська селищна рада Київської області повідомила, що заява ОСОБА_1 від 10.12.2018 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки відповідала вимогам статті 118 ЗК України.

Натомість, враховуючи, що у 2016 році селищною радою було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність вибраної заявником земельної ділянки іншому громадянину, депутатським корпусом селищної ради 25.01.2019 було прийнято рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою ОСОБА_1 (а.с.13).

Не погоджуючись з рішенням від 25.01.2019 за №816/49-VII, позивач звернувся до суду.

V. Норми права, які застосував суд

Суспільні відносини щодо володіння, користування та розпорядження землею врегульовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 №2768-ІІІ.

Відповідно до статті 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно з частиною 6 статті 116 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

VI. Оцінка суду

Таким чином, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Судом встановлено, що відмова у наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва обумовлена тим, що рішенням Гостомельської селищної ради №238-12-VII від 16.09.2016 вже було надано дозволи іншим громадянам на розроблення проектів землеустрою щодо відведення у власність земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства в межах вул. Берегової та пров. Лазурного (а.с.11).

Як зазначалося судом вище, підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Досліджуючи зміст оскаржуваного рішення відповідача від 25.01.2019 за №816/49-VII, судом встановлено, що в ньому відсутні посилання на підстави передбачені статтею 118 Земельного кодексу України.

Посилання відповідача як на підставу для відмови позивачеві у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою на раніше наданий дозвіл іншій особі, суд відхиляє, оскільки сам факт прийняття Гостомельською селищною радою 16.09.2016 рішення №238-12-VII, яким надано дозвіл громадянам на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність не може свідчити про те, що спірна земельна ділянка на яку претендує позивач передана у власність іншій особі.

Крім того, доказів перебування обраної позивачем земельної ділянки у власності іншої особи відповідач не надав.

Суд звертає увагу, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 05.03.2019 у справі №360/2334/17.

VII. Висновок суду

Приписами Земельного кодексу України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Беручи до уваги, що зазначені відповідачем обставини не передбачені даними приписами як підстава для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, позивач дійшов правильних висновків про наявність підстав для скасування рішення відповідача.

За викладених обставин, суд вважає оскаржуване рішення Гостомельської селищної ради Київської області протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення індивідуального садівництва на території селища Гостомель в межах вул. Берегової та пров. Лазурного суд зазначає, що вказана позовна вимога є належним способом захисту порушених прав позивача, а тому підлягає задоволенню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

VIII. Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд зазначає, що згідно з статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини першої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС).

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст. 134 КАС).

Відповідно до частини четвертої 134 Кодексу адміністративного судочинства України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС).

Позивачем були здійснені витрати на правову допомогу, розмір яких складає 2500,00 грн., що підтверджується копією договору про надання правової допомоги від 10.02.2019, квитанцією від 26.02.2019 №0.0..1, ордером серії КС №455402 та свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю №3420/10 ( а.с. 15-19).

Вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд враховує складність справи та надані адвокатом послуги, а тому суд дійшов висновку що заява позивача про стягнення судових витрат пов`язаних з правничою допомогою, підлягає задоволенню.

Під час звернення з даним позовом до суду, позивач судовий збір не сплачував, на підставі пункту 10 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, судовий збір за рахунок відповідача на користь позивача відшкодуванню не підлягає.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Гостомельської селищної ради Київської області 49 сесії 7 скликання від 25.01.2019 №816-49-VІІ.

Зобов`язати Гостомельську селищну раду Київської області (ідентифікаційний код: 04360617, місцезнаходження: 08290, Київська обл., смт. Гостомель, вул. Свято-Покровська, 125) повторно розглянути питання про надання ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 0,12 га для ведення індивідуального садівництва на території селища Гостомель (Гостомельської селищної ради) в межах вул. Берегової та пров. Лазурного.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Гостомельської селищної ради Київської області (ідентифікаційний код: 04360617, місцезнаходження: 08290, Київська обл., смт. Гостомель, вул. Свято-Покровська, 125) судові витрати у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст складено 27.05.2019.

Суддя Леонтович А.М.