Справа № 758/7817/18
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 758/7817/18 Суддя (судді) першої інстанції: Васильченко О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Лічевецького І.О., Мельничука В.П.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу інспектора 3 роти 1 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Білецького Сергія Олександровича на рішення Подільського районного суду міста Києва від 12.03.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора 3 роти 1 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Білецького Сергія Олександровича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора 3 роти 1 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Білецького С.О. про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАА № 436665 від 09.06.2018, за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 12.03.2019 позов задоволено.

Визнано дії 3 роти 1 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Білецького Сергія Олександровича щодо притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. протиправними.

Скасовано постанову серії ЕАА № 436665 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що суд першої неповно встановив обставини справи, його висновки не відповідають обставинам справи, а дії та рішення відповідача правомірні.

Справа розглянута у порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 09.06.2018 інспектором 3 роти 1 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Білецьким С.О. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія ЕАА № 436665, якою накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Не погоджуючись із зазначеною постановою, позивач звернувся до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позов, виходив з того, що відеозапис з нагрудного відеореєстратора інспектора патрульної поліції не містить факту адміністративного правопорушення, а інших доказів, які б об'єктивно вказували на вину позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідачем до суду не надано.

Колегія суддів погоджується із зазначеними висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

З оскаржуваної постанови вбачається, що позивач керуючи транспортним засобом здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 та при перевірці документів не мав при собі водійського посвідчення, чим порушив п. 2.1. ПДР, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 126 КпАП України.

Згідно ст. 251 КпАП України, доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом поряду орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається адмінвідповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерт, речовими доказам, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху.

Положеннями ч. 1 ст. 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень обов'язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання зазначених положень процесуального закону, відповідачем надано відеозапис з нагрудного відеореєстратора. Разом з тим, дослідивши зазначений доказ, колегія суддів дійшла висновку про обгрунтованість висновків суду першої інстанції, позаяк вказаний відеозапис не підтверджує факт керування позивачем транспортним засобом, а відтак у встановленому порядку не підтверджує факт вчинення адміністративного правопорушення.

Крім того, з відеозапису вбачається, що позивач заявив клопотання про надання йому можливості скористатись правовою допомогою, проте відповідачем не було розглянуто заявлене клопотання, адже з відеозапису не вбачається, що його було задоволено або відмовлено в його задоволенні.

В контексті наведеного, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, який вказав, що при винесенні постанови по справі про адміністративне правопорушення відповідачем було порушено право особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на отримання юридичної допомоги.

Колегія суддів критично оцінює посилання апелянта в частині того, що надані відповідачем докази є належними та підтверджують факт вчинення позивачем порушення Правил дорожнього руху, оскільки такі доводи спростовуються матеріалами справи.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу інспектора 3 роти 1 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Білецького Сергія Олександровича залишити без задоволення, а рішення Подільського районного суду міста Києва від 12.03.2019 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя В.П. Мельничук

Суддя І.О. Лічевецький