Справа № 280/4139/18
Суддя: Бойченко Юлія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-05-07 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

07 травня 2019 року 15:46Справа № 280/4139/18 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Бойченко Ю.П., за участю секретаря судового засідання Гавриленко А.О.

та представників:

позивача Вишнякової І.О.

відповідача не з`явився

розглянувши у судовому засіданні адміністративну справу

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Головного управління Держпраці у Запорізькій області

про визнання протиправною та скасування постанови

ВСТАНОВИВ:

03.10.2018 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Держпраці у Запорізькій області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову від 22.08.2018 №ЗП 1428/570/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу в сумі 446760,00 грн.

Ухвалою суду від 08.10.2018 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання на 07.11.2018.

Ухвалою суду від 07.11.2018 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів, а підготовче засідання відкладено до 06.12.2018.

Ухвалою суду від 06.12.2018 провадження у справі зупинено до 12.02.2019, за клопотанням представників сторін про надання їм часу на примирення.

Ухвалою суду від 12.02.2019 поновлено провадження у справі.

Протокольною ухвалою суду від 12.02.2019 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті в цей же день; оголошено перерву до 05.03.2019.

Ухвалою суду від 05.03.2019 провадження у справі зупинено до 07.05.2019, за клопотанням представників сторін про надання їм часу на примирення.

Ухвалою суду від 07.05.2019 провадження у справі поновлено.

У судовому засіданні 07.05.2019 на підставі ст. 250 КАС України судом проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що співробітниками ГУ Держпраці у Запорізькій області проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 , за результатами якого виявлено порушення ч.3 ст.21, ч.1 ст.24 КЗпП України, які полягають у тому, що ФОП ОСОБА_1 допущено чотири особи до роботи без укладання трудового договору. Позивач зазначає, що інспекторами Держпраці було порушено вимоги чинного законодавства України, що регулюють порядок проведення інспекційного відвідування, оскільки підстави проведення позапланової перевірки позивачу інспекторами праці повідомлено не було, окрім службових посвідчень, які ніякої інформативної бази з цього приводу не містять, інших документів під час проведення перевірки не надано. Також, позивач вказував в позовній заяві і на хибність висновків відповідача про наявність трудових відносин між позивачем та громадянами ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , оскільки предметом трудових угод з зазначеними особами є взяття фізичними особами на себе зобов`язання щодо надання послуг, відповідно, реалізатора, адміністратора, покоївок, оплата за які нараховуватиметься відповідно до кількості відпрацьованих годин й фактично виконаних послуг виходячи з потреб позивача. Відповідно до положень вказаних трудових угод, вони не носять характеру трудового договору і на них не поширюється дія норм трудового законодавства. Згідно трудових угод за надані послуги позивач оплачує фізичним особам винагороду, розмір якої зазначається в пункті 2 відповідної угоди та зазначено, що оплата здійснюється після виконання громадянином об`єму робіт, вказаних у пункті 1 угоди або у міру виконання роботи.

Також, позивач вказував і на включення відомостей, щодо зазначених осіб до періодичних звітів, які надані до територіальних органів Державної фіскальної служби, своєчасного нарахування та сплати сум єдиного соціального внеску на розміри нарахованих та виплачених сум заробітної плати цим особам. Крім того, позивач вказував на протиправність розгляду справи про встановлене правопорушення без участі позивача/представника позивача.

В подальшому в уточненій позовній заяві позивачем змінено підстави звернення з позовною заявою до суду та зазначено, що між ФОП Дулею Л.А. та Буряк Л.С., ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 належним чином були оформлені трудові відносини, на підтвердження чого надано розпорядження про прийняття на роботу та копії трудових книжок. Вважає, що відповідачем зроблено хибне твердження про допуск до роботи вищезазначених осіб без укладання трудового договору.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень послався на те, що ГУ Держпраці у Запорізькій області у встановленому чинним законодавством України порядку було проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 на б/в «Любов», під час проведення якого встановлено що в червні-липні 2018 року 4 особи були допущені до роботи без укладання трудового договору, що порушує вимоги ч.3 ст.21, ч.1,3 ст.24 КЗпП України, а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 . Відповідач зазначає, що види робіт, які виконувались ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , свідчать про процес праці, що притаманне трудовим відносинам. Крім того, відповідач зазначає, що зазначені особи підлягали трудовому розпорядку, отримували завдання на день від керівника ФОП ОСОБА_1 , а оплата праці здійснювалась за фактично відпрацьований час, відповідно до табелів обліку робочого часу. Зазначені обставини, на думку відповідача, свідчать про наявність трудових відносин між позивачем та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , у зв`язку з чим на позивача правомірно накладено штрафні санкції за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судове засіданні призначене на 07.05.2019 представник відповідача не прибув, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За таких обставин, враховуючи приписи ч.1 ст.205 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду справи без участі представника відповідача.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно встановивши обставини справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, вважає за необхідне зазначити наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 23.07.2018 на адресу ГУ Держпраці у Запорізькій області надійшов лист Якимівської районної державної адміністрації Запорізької області від 19.07.2018 №01-46/0450 «Про здійснення нагляду», в якому зазначено, що аналіз готовності оздоровчих закладів району в частині кількості повідомлень про створені робочі місця дає підстави для висновків, що окремими суб`єктами господарювання використовується наймана праця без належного оформлення.

25 липня 2018 року заступником начальника ГУ Держпраці у Запорізькій області видано наказ №1168 «Про проведення інспекційного відвідування», яким наказано організувати здійснення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_6 , ФОП ОСОБА_7 , ФОП ОСОБА_1 , ДОЗ «Лазурні Далі» ПрАТ «Запоріжоблагробуд», ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 , ТОВ «Лазурні Далі», ФОП ОСОБА_11 , ФОП ОСОБА_12 , ФОП ОСОБА_13 з питань додержання законодавства про працю та проведення у термін до 10.08.2018.

27.07.2018 ГУ Держпраці у Запорізькій області видано направлення №550 на проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1

27.07.2018 ГУ Держпраці у Запорізькій області складено Акт про неможливість проведення інспекційного відвідування/невиїзного інспектування №ЗП1428/570/НД, у зв`язку із ненаданням для ознайомлення/завірених об`єктом відвідування копій книг, реєстрів та документів, ведення яких передбачено законодавством про працю, що містять інформацію/відомості з питань, які є предметом інспекційного відвідування, невиїзного інспектування.

Крім того, 27.07.2018 інспектором Держпраці видано Вимогу про надання документів №ЗП1428/570/НД, якою ФОП ОСОБА_1 , у строк до 10 год. 00 хв. 01.08.2018 зобов`язано надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування, а саме; трудові договори та/або накази про прийом на роботу на всіх працівників (трудові договори) та повідомлення про прийняття на роботу їх з відміткою ДФС про прийняття з грудня 2017 по теперішній час, та інші договори з працівниками; особові картки працівників (форма-П-2). Журнал ведення, обліку трудових книжок за наявності; табеля обліку використання робочого часу за період з грудня 2017 року - по теперішній час; відомості нарахування та відомості виплати заробітної плати період з грудня 2017 - по теперішній час; режим роботи підприємства на 2018 рік; штатні розписи, діючі період з грудня 2017 - по теперішній час; виписка з ЄДР, витяг із статуту, наказ на директора підприємства; пояснення щодо праці неповнолітніх.

03 серпня 2018 року, за результатами проведеного у період з 27.07.2018 по 03.08.2018 інспекційного відвідування, складено Акт інспекційного відвідування №ЗП1428/570/АВ, відповідно до висновків якого ФОП ОСОБА_1 на б/в «Любов» в червні-липні 2018 року допущено 4 особи - ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 до роботи без укладання трудового договору, що порушує вимоги ч.3 ст.21, ч.1, 3 ст.24 КЗпП України.

22.08.2018 ГУ Держпраці у Запорізькій області прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ЗП 1428/570/АВ/П/ТД-ФС, якою за порушення ч.3 ст.21, ч.1, 3 ст.24 КЗпП України в частині допуску до роботи ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 без укладання трудового договору, до ФОП ОСОБА_1 застосовано штрафні санкції в розмірі 446760,00 грн.

Позивач, не погодившись із спірною постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, які визначають, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень..

Відповідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо твердження позивача про порушення відповідачем порядку проведення інспекційного відвідування, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.4 ст.2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи контролю здійснюються органами Державної фіскальної служби (крім митного контролю на кордоні), державного нагляду за дотриманням вимог ядерної та радіаційної безпеки (крім здійснення державного нагляду за провадженням діяльності з джерелами іонізуючого випромінювання, діяльність з використання яких не підлягає ліцензуванню), державного архітектурно-будівельного контролю (нагляду), державного нагляду у сфері господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім діяльності з переказу коштів, фінансових послуг з ринку цінних паперів, похідних цінних паперів (деривативів) та ринку банківських послуг), державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зокрема державного нагляду (контролю) в галузі цивільної авіації - з урахуванням особливостей, встановлених Повітряним кодексом України, нормативно-правовими актами, прийнятими на його виконання (Авіаційними правилами України), та міжнародними договорами у сфері цивільної авіації.

Згідно ч.5 ст.2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Відповідно до статті 12 Конвенції Міжнародної організації праці №81 від 1947 року (далі - Конвенція), інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право: a) безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції; b) проходити у денний час до будь-яких приміщень, які вони мають достатні підстави вважати такими, що підлягають інспекції; та c) здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються.

Згідно статті 16 Конвенції, інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування) (далі - Порядок №295).

Пунктом 2 Порядку №295 визначено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці:

Держпраці та її територіальних органів;

виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі - виконавчі органи рад).

Відповідно до пп.3 п.5 Порядку №295 інспекційні відвідування проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

Суд зазначає, що в наказі на проведення інспекційного відвідування відповідачем зазначено підставу його проведення, а саме підпункт 3 пункту 5 Порядку №295.

Згідно пп.1 п.11 Порядку №295, інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право: під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця.

Суд зазначає, що відповідно до ч.5 ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання.

Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.

Отже, суд зазначає, що у разі якщо позивач вважав, що відповідачем порушено порядок призначення та проведення інспекційного відвідування, то відповідно мав право не допускати посадових осіб Держпраці до проведення інспекційного відвідування, проте таким правом позивач не скористався.

В свою чергу, допуск посадових осіб ГУ Держпраці до проведення перевірки невілює допущені процедурні порушення, а предметом розгляду адміністративної справи повинні бути результати інспекційного відвідування, а саме постанова про накладення штрафу.

Щодо встановленого порушення ч.3 ст.21, ч.1, 3 ст.24 КЗпП України, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.19 Порядку №295, за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.

Згідно п.20 Порядку №295 Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.

Так, підставою для накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафних санкцій був висновок відповідача про порушення вимог ч.3 ст.21, ч.1, 3 ст.24 КЗпП України в частині допущення до роботи без укладання трудового договору ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5

Відповідно до ч.1 ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Згідно ч.3 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи встановлено, що протягом червня-липня 2018 року між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 було укладено договори, а саме:

11.06.2018 між позивачем та ОСОБА_4 укладено Трудову угоду, відповідно до умов якої ОСОБА_4 взяла на себе зобов`язання в строк з 11.06.2018 по 31.08.2018 виконати наступну роботу - покоївка. Відповідно до пункту 2 Трудової угоди, за виконану роботу ФОП ОСОБА_1 зобов`язалась заплатити за виконану роботу суму 3723,00 грн. Оплата проводиться після виконання ОСОБА_4 повного об`єму робіт, зазначених в пункті 1 даної угоди або по мірі виконання роботи;

11.06.2018 між позивачем та ОСОБА_3 укладено Трудову угоду, відповідно до умов якої ОСОБА_3 взяла на себе зобов`язання в строк з 11.06.2018 по 31.08.2018 виконати наступну роботу - покоївка. Відповідно до пункту 2 Трудової угоди, за виконану роботу ФОП ОСОБА_1 зобов`язалась заплатити за виконану роботу суму 3723,00 грн. Оплата проводиться після виконання ОСОБА_3 . повного об`єму робіт, зазначених в пункті 1 даної угоди або по мірі виконання роботи;

20.06.2018 між позивачем та ОСОБА_2 укладено Трудову угоду, відповідно до умов якої ОСОБА_2 взяла на себе зобов`язання в строк з 20.06.2018 по 31.08.2018 виконати наступну роботу - реалізатор. Відповідно до пункту 2 Трудової угоди, за виконану роботу ФОП ОСОБА_1 зобов`язалась заплатити за виконану роботу суму 3723,00 грн. Оплата проводиться після виконання ОСОБА_2 . повного об`єму робіт, зазначених в пункті 1 даної угоди або по мірі виконання роботи;

24.07.2018 між позивачем та ОСОБА_5 укладено Трудову угоду, відповідно до умов якої ОСОБА_5 взяла на себе зобов`язання в строк з 24.07.2018 по 31.08.2018 виконати наступну роботу - адміністратор. Відповідно до пункту 2 Трудової угоди, за виконану роботу ФОП ОСОБА_1 зобов`язалась заплатити за виконану роботу суму 3723,00 грн. Оплата проводиться після виконання ОСОБА_5 повного об`єму робіт, зазначених в пункті 1 даної угоди або по мірі виконання роботи.

Разом з тим, не зважаючи форму договорів між ФОП Дулею Л.А. та Сєдих І.М., ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , суд вважає обґрунтованим висновок відповідача про наявність трудових відносин між позивачем та вищевказаними особами, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

В свою чергу, відповідно до ч.1 ст.626 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно приписів статті 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Тобто, предметом цивільно-правових договорів є результат праці, який підлягає вимірюванню у конкретних фізичних величинах, а не процес роботи.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на ту обставину, що трудові угоди між ФОП Дулею Л.А. та громадянами ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 носили строковий характер, а предметом договорів був саме процес роботи - прибирання номерів та б/в «Любов», реалізація продуктів з овочевої палатки, виконання обов`язків адміністратора.

Тобто, в даному випадку предметом трудових угод був саме процес роботи, а не результат праці, який можна виміряти у конкретних величинах.

Також, судом встановлено, що ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 підпадали під дію трудового розпорядку (мали встановлений вихідний, обідню перерву), а оплата праці здійснювалась відповідно до фактично відпрацьованого часу, що підтверджується наявними в матеріалах адміністративної справи відомостями нарахування заробітної плати за червень-липень 2018 року, табелями виходу на роботу за червень-липень 2018 року.

Відповідно до ч.1 ст.29 КЗпП України, до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний: 1) роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору; 2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором; 3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами; 4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Згідно ч.1 ст.97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється за погодинною, відрядною або іншими системами оплати праці.

Таким чином, оплата праці зазначених вище осіб залежала не від виконання визначеної договором роботи/завдання, а від відпрацьованого часу протягом місяця, що відповідає вимогам частини 1 статті 97 КЗпП України та статті 2 Закону України «Про оплату праці», та притаманне саме трудовим відносинам.

Отже, умови праці Сєдих І.М., Власенко Л.М., Буряк Л.С., Станової Л.М., зокрема в частині підлягання трудовому розпорядку, оплати праці, дотримання правил трудового розпорядку, підпорядкування керівнику є не характерними для цивільно-правової угоди та підпадає під ознаки трудового договору, відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України.

Як зазначено в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 №9, згідно зі ст.24 КЗпП укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи відома власника або уповноваженого ним органу.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд вважає обґрунтованим висновок ГУ Держпраці у Запорізькій області про те, що ФОП ОСОБА_1 фактично допустила ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 до виконання роботи, без укладання з такими працівниками трудового договору.

Відповідно до ч.2 ст.265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідачем обґрунтовано прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 22.08.2018 №ЗП 1428/570/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу в сумі 446760,00 грн.

Щодо доводів викладених позивачем в уточнюючій позовній заяві, в якій позивачем зазначено про те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 були прийняті на роботу за строковим трудовим договором, суд зазначає наступне.

Так, позивачем до матеріалів адміністративної справи надано наказ №1 від 11.06.2018 про прийняття на роботу покоївки ОСОБА_3 ; №2 від 11.06.2018 про прийняття на роботу покоївки ОСОБА_14 ; №3 від 20.06.2018 про прийняття на роботу реалізатора ОСОБА_2 ; №4 від 25.07.2018 про прийняття на роботу адміністратора ОСОБА_5

Проте, суд не бере до уваги зазначені накази, оскільки як встановлено під час розгляду адміністративної справи зазначені накази на момент проведення інспекційного відвідування не надавались перевіряючим, як і не надавались на вимогу інспектора Держпраці.

С тих самих підстав суд не бере до уваги надані до матеріалів адміністративної справи копії трудових книжок ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 .

Суд зазначає, що вказані документи повинні надаватися під час проведення інспекційного відвідування або до прийняття рішення за результатами розгляду зібраних в ході інспекційного відвідування матеріалів.

Разом з тим, позивачем зазначені документи до ГУ Держпраці у Запорізькій області не надавались, як і не надавались до суду під час звернення з позовною заявою у жовтні 2018 року, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що зазначені документи були відсутні у позивача станом на момент винесення спірної постанови.

Суд критично оцінює пояснення представника позивача, що накази не витребовувались первіряючим, оскільки у вимозі про надання документів №ЗП1428/570/НД ФОП ОСОБА_1 зобов`язано надати документи, необхідні для проведення інспекційного відвідування, а саме; трудові договори та/або накази про прийом на роботу на всіх працівників (трудові договори) та повідомлення про прийняття на роботу їх з відміткою ДФС про прийняття з грудня 2017 по теперішній час, та інші договори з працівниками; особові картки працівників (форма-П-2). Отже при наявності таких наказів позивач зобов`язаний був їх надати на перевірку.

Суд зазначає, що дійсно окреме неповідомлення ДФС про прийняття на роботу співробітника не містить складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена абзацом 2 ч.2 ст.265 КЗпП України, проте, відповідне повідомлення є додатковим доказом щодо того, що такі договори дійсно укладалися та про дату їх укладання, оскільки повідомлення до ДФС повинно бути надано до початку трудової діяльності працівника.

Так само, суд не бере до уваги і уточнюючі звіти ФОП ОСОБА_1 подані до ДФС, в яких фактично змінено статус ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 з осіб, які працювали за цивільними договорами, на робітників, оскільки такі уточнення були подані до ДФС вже після проведення інспекційного відвідування та оформлення його результатів, а також не надавались інспекторам Держпраці, у зв`язку з чим не могли бути враховані відповідачем під час прийняття спірного рішення.

Щодо розгляду матеріалів інспекційного відвідування без участі позивача/представника позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 7 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 №509, справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.

Тобто, підставою для відкладення розгляду справи є надходження обґрунтованого клопотання суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено.

Судом встановлено, що 22.08.2018 представником позивача до ГУ Держпраці у Запорізькій області подано клопотання про відкладення розгляду справи на інший день, у зв`язку із територіальною віддаленістю здійснення господарської діяльності позивача, хворобою останньої та участю адвоката у судових засіданнях.

Проте, суд не може визнати таке клопотання обґрунтованим, оскільки на підтвердження обставин викладених в такому клопотанні не було надано відповідних доказів хвороби позивача та/або зайнятості адвоката. Крім того, у клопотанні належним чином не було обґрунтовано і мети відкладення розгляду справи (подання додаткових доказів, заперечень, пояснень, тощо).

За таких обставин, суд дійшов висновку, що відповідач мав повноваження на розгляд справи без участі суб`єкта господарювання на підставі зібраних доказів.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

Керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Запорізькій області про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення в повному обсязі виготовлено та підписано 16.05.2019.

Суддя Ю.П. Бойченко