Справа № 1.380.2019.001708
Суддя: Сакалош Володимир Миколайович
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.001708
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Сакалоша В.М.,

за участю секретаря судового засідання Гулкевича В.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Тістечка Ю.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС про визнання протиправним і скасування рішення,

в с т а н о в и в:

На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, в якій позивач просить суд:

-визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 19.02.2019 № UA209000/2019/000112/2. При обгрунтуванні позовних вимог позивач покликається на наступні обставини. Зазначає, що придбав у німецької фірми GM Autosalon Inh. Mario Gregurovic (63263 Neu Isenburg, Hermannstrasse, 32) транспортний засіб марки BMV модель X5 VIN-код НОМЕР_1 за ціною 22 000 Євро. На підтвердження цього факту купівлі-продажу продавцем видано рахунок-фактуру (інвойс) від 26.11.2018 року №457. Відповідно до даного рахунку були сплачені кошти в сумі 22 000 Євро, що підтверджується банківським документом від 26.11.2018 року (ордером про перерахування коштів) Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про оплату за транспортний засіб готівкових коштів на загальну суму 22 000 Євро на рахунок продавця - німецької фірми GM Autosalon Inh. Mario Gregurovic (63263 Neu Isenburg, Hermannstrasse, 32). З метою митного оформлення придбаного товару декларантом подано до митного контролю митну декларацію № UА209190/2019/024572. Однак, відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості від 19.02.2019 № UA209000/2019/000112/2, яким визначено вартість імпортованого позивачем автомобіля 30991,50 Євро за 6 (резервним) методом митної вартості.

Аргументуючи протиправність рішення про коригування митної вартості товарів, позивач посилається на приписи Митного кодексу України та зазначає, що позивачем для підтвердження обґрунтованості заявленої у декларації митної вартості товару були подані всі документи, передбачені ч.2 ст.53 Митного кодексу України. Вважає, що ним було надано достатньо документів для підтвердження митної вартості товару за основним методом, а у митного органу навпаки були відсутні підстави для відмови позивачу в митному оформленні товару за основним методом і переходу до резервного. Єдиними підставами, які надають контролюючому органу право відійти від встановлених обмежень, які пов`язані із перевіркою основного переліку документів, що підтверджують митну вартість товарів та витребувати від декларанта додаткові документи, є наявність обґрунтованих сумнів пов`язаних із тим, що надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни. Натомість наведені митним органом сумніви для витребування у декларанта додаткових документів не відповідають наведеним критеріям. Також позивач вказав на те, що органом доходів і зборів, в порушення визначеної митним законодавством процедури, не наведено обґрунтованих підстав для неможливості визначення митної вартості товару шляхом послідовного застосування основного методу.

Позивач вважає, що виконав усі вимоги чинного законодавства при митному оформленні переміщення товару, розмір митної вартості товару правомірно базується на ціні, зазначеній у рахунку-фактурі (інвойсі) 26.11.2018 №457, відповідно, оскаржуване рішення є незаконними та підлягає скасуванню.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позовну заяву, в якому на заперечення позовних вимог відповідач покликається на таке. Зазначає, що до митного оформлення подано фактуру 26.11.2018 року №457, видану юридичною особою. Однак прихідний касовий ордер, касовий чек чи інший документ про прийняття визначеної суми готівки від громадянина до митного оформлення не подавалися. Відповідно до вимог Тимчасового порядку виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 №1077 та ч.3 ст.53 Митного кодексу України, Львівська митниця повідомила декларантові про можливість доведення достовірності заявленої фактурної вартості транспортного засобу шляхом подання документів, які підтверджують митну вартість, однак додаткові документи декларантом надані не були. Відтак, відповідно до ч.4 ст.368 Митного кодексу України, вартість транспортного засобу була визначена Львівською митницею ДФС самостійно. Джерелом інформації для визначення митної вартості при винесенні рішення про коригування митної вартості від 19.02.2019 № UA209000/2019/000112/2 використано середню ціну, за яку транспортний засіб визначеної марки, моделі, комплектації пропонується до продажу при звичному ході торгівлі за умов повної конкуренції, визначену за результатами спрацювання АСАУР 30 991, 50 євро. Відповідач вважає, що рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 19.02.2019 № UA209000/2019/000112/2 прийнято з дотриманням вимог чинного законодавства та не підлягає скасуванню.

У свою чергу, позивач подав відповідь на відзив, де на спростування позиції відповідача, зазначає наступне. Рабешко ОСОБА_3 було придбано у німецької фірми GM Autosalon Inh. Mario Gregurovic (63263 Neu Isenburg, Hermannstrasse, 32) транспортний засіб марки BMV модель X5 VIN-код НОМЕР_1 26 листопада 2018 року і після того вперше ввезено його на митну територію України. Таким чином, стверджує, що норми Тимчасового порядку виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1077 від 12.12.2018, на котрі посилається відповідач, не могли застосовуватися під час здійснення митного контролю імпортованого позивачем транспортного засобу. Також зазначає, що твердження про неподання позивачем прихідного касового ордеру, касового чеку чи іншого документу про прийняття готівки не відповідає дійсності, та спростовується долученим до матеріалів справи банківським документом від 26.11.2018 року (ордером про перерахування коштів) Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про оплату за транспортний засіб готівкових коштів на загальну суму 22 000 Євро на рахунок продавця - німецької фірми GM Autosalon Inh. Mario Gregurovic (63263 Neu Isenburg, Hermannstrasse, 32) та документ, що підтверджує факт залишення продавцю коштів - 4 180 Євро, як заставу ПДВ (згідно законодавства Німеччини ставки додатку на додану вартість становить 19%). Крім цього, вказує на те, що застосування шостого резервного методу визначення митної вартості не передбачає можливості брати за основу середню ціну. Тобто, ні Митний кодекс України, ні жоден інший нормативний акт не передбачає поняття середня ціна при контролі за заявленою митною вартістю.

Ухвалою суду від 15.04.2019 відкрито провадження у справі.

У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на доводи позовної заяви, вважають, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, надав пояснення аналогічні, викладеним у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, а також з`ясувавши обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги та відзив, перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне.

26 листопада 2018 року ОСОБА_1 , придбав у німецької фірми GM Autosalon Inh. Mario Gregurovic (63263 Neu Isenburg, Hermannstrasse, 32) транспортний засіб марки BMV модель X5 VIN-код НОМЕР_1 за ціною 22 000 Євро. Відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) від 26.11.2018 року №457, були сплачені кошти в сумі 22 000 Євро, що підтверджується банківським документом від 26.11.2018 року (ордером про перерахування коштів) Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про оплату за транспортний засіб готівкових коштів на загальну суму 22 000 Євро на рахунок продавця - німецької фірми GM Autosalon Inh. Mario Gregurovic (63263 Neu Isenburg, Hermannstrasse, 32).

До митного контролю декларантом подано митну декларацію № UА209190/2019/024572 на товар «Легковий автомобіль бувший у використанні, призначений для перевезення пасажирів, марка: BMW модель:X5, кузов (VIN): НОМЕР_1 , номер двигуна: н/в, двигун дизельний, об`єм 1995 см3, пот. 170 KW, колісна формула 4х4, колір чорний, загальна кількість місць для сидіння, включаючи місце водія 5, кузов універсал, рік випуску 2015, модельний рік 2015р., що використовувався з 06.11.2015. Торговельна марка: «BMW». Виробник: Bayerische Motoren Werke AG, Німеччина. Країна виробництва: DE».

Рішенням Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості від 19.02.2019 року № UA209000/2019/000112/2 (далі рішення про коригування) визначено вартість імпортованого позивачем автомобіля 30991,50 Євро за 6 (резервним) методом митної вартості.

У графі 33 рішення про коригування, що містить назву «Обставини прийняття рішення та джерела інформації, що використовувалися митним органом для визначення митної вартості» відповідач зазначив: «Митна вартість імпортованого товару не може бути визначена у зв`язку з невідповідністю вимогам пунктів а) та б) статті 7 ГАТТ (визначена митна вартість не грунтується на дійсній вартості, підтвердженій у результатах опрацювання даних з декларації автоматизованою системою аналізу та управління ризиками) Відповідно до Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб органів доходів і зборів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні митного контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, затверджених наказом від 11.09.15 №689 у митного органу виникли сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, оскільки заявлена митна вартість товару не підтверджена документально і не відповідає інформації по вартості даного транспортного засобу, яка згенерована АСАУР ДФС та складає 30991,50 Євро. Митна вартість може бути визнана за умови подання: якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару за наявності інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, якщо здійснювалось страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення товару; - висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; копію митної декларації країни відправлення. Також відповідно до ч.6 ст.53 декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подавати додаткові наявні документи для підтвердження митної вартості товару. Проведено консультації з декларантом згідно ст. 57 МК України. Неможливо застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 2б (стаття 60 МКУ) з причин відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст. 62 МКУ) та методу 2г (стаття 63 МКУ) з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Митну вартість визначено за резервним методом у зв`язку з наявністю у митного органу цінової інформації з системи АСАУР ДФС. Виходячи із вищезазначеного, митна вартість товару становитиме 30991,50 Євро.»

На підставі рішення про коригування, Львівською митницею ДФС видано Картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA209190/2019/00373 (далі картка відмови). Причинами відмови у прийнятті митної декларації або документа, що її замінює зазначено: «неможливість завершення митного оформлення, по причині необхідності внесення змін у гр. 12,45 МД, (у зв`язку із коригуванням митної вартості товару № 1 після прийняття Рішення про коригування митної вартості товару № UА209000/2019/000112/2). Декларантом порушено умови декларування, передбачені п. 1, п. 8 ст. 257 Митного кодексу України № 4495-VІ від 13.03.2012 та наказом Міністерства фінансів України «Про затвердження Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа» від 30.05.2012 № 651, невірно розраховано митну вартість, неправильно заповнена графа 12,45 ВМД, МКУ № 4495-VI від 13.03.2012р. ст. 54, п. 6, п.п 1». Роз`яснено необхідність подати нову митну декларацію, з дотриманням вимог ч. 2 ст. 263 МКУ та з урахуванням причин відмови, а саме вірно вказати митну вартість товару із внесенням змін у гр. 12, 45 МД, відповідно до Рішення про коригування митної вартості товару № UА209000/2019/000112/2 від 19.02.2019 року.

На виконання вимог рішення про коригування декларантом було подано нову митну декларацію, якій присвоєно номер № UА209190/2019/026386.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та з`ясованим обставинам справи, суд керується положеннями Митного кодексу України та виходить з наступних міркувань.

Так, положеннями статті 49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частинами 1, 2 статті 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Частиною 4 статті 58 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (частина 5 статті 58 Митного кодексу України).

За змістом частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, які підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення (частина 1 статті 53 Митного кодексу України).

Згідно частини 2 статті 53 Кодексу документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до частини 5 статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Як вбачається з матеріалів справи, до митного контролю декларантом подано рахунок-фактуру (інвойс) №457 від 26.11.2018, у якому вказано, що транспортний засіб було придбано у німецької фірми GM Autosalon Inh. Mario Gregurovic (63263 Neu Isenburg, Hermannstrasse, 32) за ціною 22000 Євро та банківський платіжний документ від 26.11.2018 року (ордер про перерахування коштів) Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про оплату за транспортний засіб готівкових коштів на загальну суму 22 000 Євро на рахунок продавця - німецької фірми GM Autosalon Inh. Mario Gregurovic (63263 Neu Isenburg, Hermannstrasse, 32).

За твердженням позивача, саме цей рахунок-фактура і банківський платіжний документ, є тими документами, які у відповідності до ч.1 ст. 368 МК України, повинні використовуватися митними органами для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України.

Так, відповідно до ч.1 статті 368 Митного кодексу України, для цілей оподаткування товарів, що переміщуються (пересилаються) громадянами через митний кордон України, застосовується фактурна вартість цих товарів, зазначена в касових або товарних чеках, ярликах, інших документах роздрібної торгівлі, які містять відомості щодо вартості таких товарів.

При визначенні фактурної вартості товарів, які переміщуються у несупроводжуваному багажі та вантажному відправленні, крім вартості самих товарів враховується вартість їх страхування та перевезення (фрахту) до моменту перетинання ними митного кордону України (частина 2 ст. 368 Митного кодексу України).

Особа, яка декларує товари, вправі довести достовірність відомостей, представлених для визначення їх фактурної вартості (частина 3 ст. 368 Митного кодексу України).

У разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього Кодексу (частина 4 ст. 368 Митного кодексу України).

Натомість, Львівською митницею не пред`явлено жодного доказу недостовірності заявленої фактурної вартості товарів.

Суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 20.02.2018 за результатом розгляду справи №809/1884/16, згідно якої посилання відповідача на те, що сума, яка зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі), поданому декларантом, не була підтверджена, є безпідставними, оскільки положення статті 53 Митного кодексу України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Частиною 1 статті 54 Митного кодексу України встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до частини 5 статті 54 Митного кодексу України митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (частина 6 статті 54 Митного кодексу України)

У разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина 7 статті 54 Митного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду (частина 2 статті 54 Митного кодексу України).

Аналіз вищенаведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою обставиною, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитися у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Такий висновок суду, відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 в справі №809/1884/16 та Верховного Суду України від 31.03.2015 в справі №21-127а15 та від 02.06.2015 в справі №21-498а15.

Відповідно до рішення про коригування митної вартості товарів від 19.02.2019 року № UA209000/2019/000112/2 митна вартість транспортного засобу визначена за резервним методом у зв`язку з наявністю у митного органу цінової інформації з системи АСАУР ДФС. Метод 2а (ст. 59 МКУ) та метод 2б (стаття 60 МКУ) не застосовані з причин відсутності в органу доходів і зборів та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, метод 2в (ст. 62 МКУ) та метод 2г (стаття 63 МКУ) не застововані з причин відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в органу доходів і зборів. Митна вартість товару визначена у сумі 30991,50 Євро.

Суд зауважує, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювалися цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Такий висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 19.02.2019 в справі №805/2713/16-а.

Так, за змістом ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Дослідивши надані позивачем документи, суд дійшов висновку, що у відповідача були в наявності всі документи для визначення митної вартості за ціною рахунку щодо транспортного засобу, який імпортується, та не встановлено жодних інших обставин, визначених положеннями частиною 1 статті 58 Митного кодексу України, які б перешкоджали визначенню митної вартості імпортованих товарів за ціною рахунку-фактури (інвойсу) №457 від 26.11.2018.

На підставі наведеного, суд зазначає, що відповідачем не доведено обставин, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведеного декларантом позивача розрахунку митної вартості транспортного засобу за ціною рахунку, а інших обставин, які б впливали на рівень задекларованої позивачем митної вартості товару не встановлено, тобто основні документи містили всі числові дані, необхідні для визначення вартості, зазначеної в митній декларації.

Водночас, дискреційні функції митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До них, зокрема, належить процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до резервного) визначення митної вартості.

Відповідно до вимог частин першої та другої статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (частини третя-четверта статті 57 Митного кодексу України).

Приймаючи рішення про коригування митної вартості імпортованого позивачем товару за резервним методом, митний орган не вказав, яким чином митна вартість товару була визначена саме в такому розмірі, які складові вплинули на формування такої вартості, та не наведено жодних розрахунків, за якими митним органом було визначено таку вартість товару, що є порушенням статті 55 Митного кодексу України.

Відповідно до Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №598 та зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 01.06.2012 за № 883/21195, у Графі 33 «Обставини прийняття Рішення та джерела інформації, що використовуються митним органом при визначенні митної вартості товарів» зазначаються причини, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), у тому числі: неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у статті 53 Кодексу); невірно проведений розрахунок митної вартості; невідповідність обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 розділу ІІІ Кодексу; надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом. У графі також вказується про проведення процедури консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору методів визначення митної вартості товарів відповідно до вимог статей 59-61 Кодексу. Результати проведеної консультації, а також причини, через які не можуть бути застосовані методи визначення митної вартості товарів за ціною договору щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів (наприклад, відсутня інформація щодо вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів), фіксуються у графі.

Разом з тим, відповідач не надав доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, суд вважає, що позивачем при здійсненні імпортування транспортного засобу на митну територію України, на підтвердження заявленої ним митної вартості товару було надано повний пакет документів, у відповідності до переліку, закріпленого частиною другою статті 53 Митного кодексу України.

Закріплений у ч. 1 ст.9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

При цьому, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень не надано доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, у зв`язку із чим, спірне рішення про коригування митної вартості товарів є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 72-77, 139, 242-246, 255, 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів від 19.02.2019 № UA209000/2019/000112/2.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці ДФС (79000, м.Львів, вул.Костюшка, 1; ) судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції, з урахуванням вимог підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 23.05.2019.

Суддя В.М. Сакалош