Справа № 522/12083/18
Суддя: Стас Л.В.
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 р.м.ОдесаСправа № 522/12083/18
Головуючий в 1 інстанції: Бутенко А. В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача - судді Стас Л.В.

суддів - Турецької І.О., Шеметенко Л.П.

за участю секретаря - Худика С.А.

за участю представника апелянта -Хлистуна Р.В.

за участю представника позивача -Доломанчук Л.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року по справі за позовом Управління державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

Управління державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради (надалі - позивач, Управління), звернувся з позовом до ОСОБА_1 (надалі - відповідач), в якому просив зобов`язати позивача привести до первісного стану 37/1000 часток домоволодіння (стану домоволодіння до проведення реконструкції), розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що за результатами проведеної перевірки встановлено, що відповідач виконала будівельні роботи з реконструкції житлових приміщень шляхом збільшення загальної площі будинку та з виділом своєї частки будинку в окрему одиницю без отримання права на виконання таких робіт, чим порушила п. 2 ч. 1 ст. 34 та ч. 1 ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року - в задоволенні позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі, відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду від 18.01.2019 року - скасувати, прийняти нову постанову про відмову в задоволенні позову. Зокрема, апелянт зазначив, що не згоден з висновком суду стосовно того, що відповідач, не змінюючи первинної конструкції будинку, провела ремонт деку та мансардної частини та її переобладнання в житлове приміщення, при цьому не змінюючи розмір стелі мансарди, адже це прямо суперечить нормам чинного законодавства. Ремонт даху, включає в себе роботи із заміни покрівлі будівель і споруд згідно з будівельними нормами, виконання яких не передбачає втручання в несучі конструкції, а не переобладнання нежилого приміщення в житлове. Відповідачем виконані роботи з втручанням в огороджувальні конструкції (оскільки, забезпечено доступ з житлового першого поверху будинку на другий поверх) та в інженерні системи загально користування, оскільки без цього зазначене приміщення не може вважатися житловим, тому зазначене житлове приміщення підлягає під визначення самочинно реконструйованого. За вказані правопорушення ОСОБА_1 притягнута до адміністративної відповідальності та не виконала вимоги припису від 28.02.2017 року про усунення порушення вимог містобудівного законодавства. Інші доводи апеляційної скарги контролюючого органу зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач зазначила, що у встановленому законом порядку набула право власності на квартиру АДРЕСА_1 , а постанови позивача про притягнення її до адміністративної відповідальності за порушення вимог містобудівного законодавства скасовані в судовому порядку.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" та згідно з Порядком здійснення архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року № 553, на підставі наказу начальника Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради № 01-13/1ДАБК від 03.01.2017 року та звернення про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства вхід. № 01-8/242-вх від 07.10.2016 року проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил за адресою об`єкта: АДРЕСА_1 .

Під час виїзду 28.02.2017 року на місце, будівельні роботи з реконструкції квартири АДРЕСА_1 не виконувалися.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу № 7410505 від 31.07.2013 року, 37/1000 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 на підставі Договору дарування від 31.07.2013 року за р.№ 2074, посвідченого Петрушенко Т.А., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу.

Під час проведення перевірки гр. ОСОБА_1 були надані наступні документи:

- договір дарування від 31.07.2013 року за р.№ 2074, посвідчений Петрушенко Т.А., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу;

- витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу № 7410505 від 31.07.2013 року;

- технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 від 20.09.2016 року, виготовлений ФОП ОСОБА_2 ;

- технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 від 01.11.2016 року, виготовлений ТОВ "БТІ ЕКСПЕРТ- КОНСАЛТИНГ";

- паспорт громадянина України на ім`я гр. ОСОБА_1 ;

- реєстраційний номер облікової картки платника податків.

За результатами проведеної перевірки позивачем з`ясовано, що відповідно до договору дарування від 31.07.2013 року за р.№ 2074, посвідченого Петрушенко Т.А., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, гр. ОСОБА_1 було прийнято у дар 37/1000 частин домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 та в цілому складається з житлових будинків: літ. "А", "А1", "А2", "А3", "Б", "Е", "З", "Д", гаражів літ. "Г", "Q", "Ч", "О", "М2", "У", навісів літ. "Z", "Д1", сараїв літ "В", "Я", "К", "Ж", "Щ1", огорожі № 1-21, вимощення I-VIII, житловою площею - 609,2 кв.м, загальною площею - 1160 кв.м, за фактичним користуванням, 37/1000 частин домоволодіння, що відчужуються за договором, складаються з: 5-1 житлова 14,2 кв.м, 5-2 кухня 4,4 кв.м, 5-4 житлова 11.7 кв.м, 5-5 коридор 8,9 кв.м, 5-56 коридор 7 кв.м., всі вказані 5 приміщень розташовані на першому поверсі.

Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_1 від 20.09.2016 року, виготовленого ФОП ОСОБА_2 , приміщення ОСОБА_1 складаються з приміщень: 5-1 площею 14,2 кв.м, 5-2 площею 4,4 кв.м, 5-4 площею кв.м, 5-5 площею 8,9 кв.м, 5-56 площею 7 кв.м, 5-6 площею 6 кв.м, 5-7 площею 15 кв.м, 5-8 площею 8 кв.м, 5-9 площею 8,6 кв.м. Зазначені 9 приміщень всупереч договору дарування від 31.07.2013 року р.№ 2074, розташовані на двох рівнях, а фактична кількість приміщень збільшена з 5 до 9, загальна площа об`єкту збільшена з 46,2 кв.м відповідно договору дарування до 87,6 кв.м відповідно до технічного паспорту.

Відповідно до технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 від 01.11.2016 року, виготовленого ТОВ "БТІЕКСПЕРТ- КОНСАЛТИНГ" приміщення гр. ОСОБА_1 складаються з приміщень першого поверху: 1 площею 14,2 кв.м, 2 площею 4,4 кв.м, 3 площею 8,9 кв.м, 4 площею 11,7 кв.м, 5 площею 7 кв.м та приміщень другого поверху: 6 площею 6 кв.м, 7 площею 15 кв.м, 8 площею 8 кв.м, 9 площею 8,6 кв.м.

Вказані 9 приміщень розташовані на двох рівнях вже окремої квартири № 5 , а не на частках домоволодіння.

На підставі інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за № 81332872 від 27.02.2017 року, ОСОБА_1 04.11.2016 року зареєструвала право власності на 1/1 частку квартири АДРЕСА_1 . Підставою виникнення права власності вказано: технічний паспорт, серія та номер: б/н, видавник - ТОВ "БТІ ЕКСПЕРТ- КОНСАЛТИНГ" та висновок, серія та номер: 01/11, виданий 01.11.2016 року ТОВ "БТІ ЕКСПЕРТ-КОНСАЛТИНГ".

Таким чином, ОСОБА_1 виконала будівельні роботи з реконструкції житлових приміщень, шляхом збільшення загальної площі та з виділом в окрему одиницю.

Позивач вважає, що враховуючи відсутність декларації та зафіксований факт виконаних робіт з реконструкції житлових приміщень з виділом в окрему одиницю, встановлено, що відповідачем, виконані будівельні роботи без отримання права на виконання таких робіт, чим порушено п. 2 ч. 1 ст. 34 та ч. 1 ст. 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Стосовно виявлених порушень, Управлінням державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради було складено акт перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 28.02.2017 року; припис про усунення порушень вимог законодавств у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 28.02.2017 року з вказівкою про необхідність усунути порушення вимог містобудівного законодавства у термін до 28.03.2017 року; протокол про адміністративне правопорушення від 28.02.2017 року.

Відповідно до постанови № 112/17 від 15.03.2017 року по справі про адміністративне правопорушення, Відповідач була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 7 статті 96 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 (шість тисяч вісімсот) гривень.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову, виходив з того, що відповідач, не змінюючи первинної конструкції будинку, провела ремонт даху та мансардної частини та її переобладнання в житлове приміщення, при цьому не змінюючи розмір стелі мансарди. Крім того, позивачем не надано доказів порушення відповідачем, внаслідок зазначеної реконструкції, прав інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, або істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам.

Колегія суддів погоджується з висновками суду з наступних мотивів.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.1 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», державний архітектурно-будівельний контроль - це сукупність заходів, спрямованих на дотримання замовниками, проектувальниками, підрядниками та експертними організаціями вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт.

Одним із доводів апеляційної скарги є посилання позивача на притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідними постановами Управління від 15.03.2017 року та 08.06.2017 року у справах про адміністративні правопорушення, якими відповідач була визнана винною у вчиненні правопорушень, передбачених частиною 7 статті 96 КУпАП та частиною 1 статті 188-42 КУпАП, та відповідно винесено припис про усунення порушень вимог містобудівного законодавства.

Стосовно цього колегія суддів зазначає наступне.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначеної норми закону Кабінет Міністрів України постановою від 23 травня 2011 року № 553 затвердив Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, (далі - Порядок №533) який визначає процедуру здійснення заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт (п. 1 Порядку № 553).

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у порядку проведення планових та позапланових перевірок за територіальним принципом (пункт 5 Порядку № 553).

Відповідно до пункту 6 Порядку № 553 плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю (пункт 7 Порядку № 553).

При цьому вказаний пункт Порядку також визначає перелік підстав для проведення позапланової перевірки, який є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню. Зокрема, це:

- подання суб`єктом містобудування письмової заяви про проведення перевірки об`єкта будівництва або будівельної продукції за його бажанням;

- необхідність проведення перевірки достовірності даних, наведених у повідомленні та декларації про початок виконання підготовчих робіт, повідомленні та декларації про початок виконання будівельних робіт, декларації про готовність об`єкта до експлуатації, протягом трьох місяців з дня подання зазначених документів;

- виявлення факту самочинного будівництва об`єкта;

- перевірка виконання суб`єктом містобудівної діяльності вимог приписів органів державного архітектурно-будівельного контролю;

- вимога Держархбудінспекції про проведення перевірки;

- звернення фізичних чи юридичних осіб про порушення суб`єктом містобудування вимог містобудівного законодавства;

- вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Аналогічні приписи містяться і в статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Зміст наведених норм права свідчить про те, що позапланова перевірка може бути проведена виключно у разі наявності підстав, визначених у пункті 7 Порядку № 553, про що повинно бути зазначено у направленні для її проведення.

Повноваження посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю визначені у пункті 11 вказаного Порядку та кореспондуються з положеннями ч. 3 ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» № 3038-VI.

Так, посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право:

1) безперешкодного доступу до місць будівництва об`єктів та до об`єктів, що підлягають обов`язковому обстеженню;

2) складати протоколи про вчинення правопорушень, акти перевірок та накладати штрафи відповідно до закону;

3) видавати обов`язкові для виконання приписи щодо:

а) усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил;

б) зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт;

4) проводити перевірку відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт вимогам будівельних норм, державних стандартів і правил, затвердженим проектним вимогам, рішенням, технічним умовам, своєчасності та якості проведення передбачених нормативно-технічною і проектною документацією зйомки, замірів, випробувань, а також ведення журналів робіт, наявності у передбачених законодавством випадках паспортів, актів та протоколів випробувань, сертифікатів та іншої документації;

5) проводити перевірку відповідності будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, що використовуються під час будівництва об`єктів, вимогам державних стандартів, норм і правил згідно із законодавством;

6) залучати до проведення перевірок представників центральних і місцевих органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, експертних та громадських організацій (за погодженням з їх керівниками), фахівців галузевих науково-дослідних та науково-технічних організацій;

7) одержувати в установленому законодавством порядку від органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, фізичних осіб інформацію та документи, необхідні для здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Забороняється витребовувати інформацію та документи податкової, фінансової звітності, щодо оплати праці, руху коштів та інші, не пов`язані із здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю;

8) вимагати у випадках, визначених законодавством, вибіркового розкриття окремих конструктивних елементів будинків і споруд, проведення зйомки і замірів, додаткових лабораторних та інших випробувань будівельних матеріалів, виробів і конструкцій;

9) забороняти за вмотивованим письмовим рішенням експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих в експлуатацію;

10) здійснювати фіксування процесу проведення перевірки з використанням аудіо - та відеотехніки;

11) здійснювати контроль за дотриманням порядку обстеження та паспортизації об`єктів, а також за реалізацією заходів щодо забезпечення надійності та безпеки під час їх експлуатації.

Посадовим особам органу державного архітектурно-будівельного контролю забороняється вимагати інформацію та документи, не пов`язані із здійсненням державного архітектурно-будівельного контролю.

Права та обов`язки суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зазначені пунктах 13, 14 Порядку № 553. Зокрема, суб`єкт містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль, зобов`язаний виконувати вимоги органу державного архітектурно-будівельного контролю щодо усунення виявлених порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

Проаналізувавши положення статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку № 553 колегія суддів дійшла висновку про те, що для усунення можливості зловживання правом на перевірки, сукупність заходів, які здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю за додержанням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил можуть здійснюватись лише під час виконання відповідними суб`єктами підготовчих та будівельних робіт.

Тобто, за загальним правилом такі перевірки можливі щодо тих об`єктів, які знаходяться в процесі будівництва, а виключенням із цього загального правила є виявлення факту самочинного будівництва у зв`язку з чим, такі перевірки можуть стосуватися й збудованого об`єкту.

Водночас, реєстрація права власності на об`єкт нерухомості виключає можливість віднесення такого об`єкту до самочинного в силу його узаконення. А відтак, не може визнаватись законною перевірка контролюючого органу такого об`єкта та акти, оформлені за результатами державного архітектурно-будівельного контролю.

Колегія суддів зазначає, що матеріалами справи підтверджено, що позивач у встановленому законом порядку набув право власності на нерухоме майно - на 1/1 частку квартири АДРЕСА_1 . Право власності зареєстроване 27.02.2017 року, тобто до проведення перевірки 28.02.2017р.

Посилаючись на те, що квартира, зареєстрована на праві власності за відповідачем, є самочинним будівництвом, апелянт не надав належних та допустимих доказів скасування у встановленому законом порядку реєстрації права власності.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку щодо відсутності у відповідача повноважень для проведення позапланового заходу, передбаченого ст. 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та Порядку № 553, а саме: державного архітектурно-будівельного контролю - позапланової перевірки відносно зареєстрованого у встановленому порядку об`єкту права власності відповідача.

Такий висновок колегії суддів узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка викладена в постанові цього суду від 02.10.2018 року у справі № 465/1461-16-а (ЄДРСР № 76884791).

Інші доводи апеляційної скарги щодо виконання відповідачем будівельних робіт з реконструкції житлових приміщень шляхом збільшення загальної площі будинку та з виділом своєї частки будинку в окрему одиницю без отримання права на виконання таких робіт, є несуттєвими, оскільки позапланова перевірка проведена відповідачем за відсутності повноважень та підстав для її проведення, визначених законом.

Так, статтею 376 Цивільного кодексу України передбачено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до п. 17 Постанови ВСУ № 6 від 30.03.2012 року, позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено. Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності, порушує права інших осіб, істотне порушення будівельних норм і правил. Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність".

Колегія суддів погоджується з думкою суду першої інстанції, що позивачем поданий позов лише з підстави того, що майно збудоване без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи. При цьому не надано доказів порушення прав інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил, або істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, апеляційний суд виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві та відзиві на позов, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, контролюючим органом не зазначено.

Відповідно до ст. ст. 242 КАС України КАС України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених такими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст.ст. 315, 316 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги, якщо суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 січня 2019 року по справі за позовом Управління державного архітектурно - будівельного контролю Одеської міської ради до ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 23.05.2019р.

Головуючий суддя Стас Л.В.
Судді Турецька І.О. Шеметенко Л.П.