Справа № 1.380.2019.000441
Суддя: Гавдик Зіновій Володимирович
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа№1.380.2019.000441
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд, суддя Гавдик З.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу № 1.380.2019.000441 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення одноразової грошової допомоги, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ), в якому просив:

- Визнати протиправним рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (лист від 29.12.2018 № 11/К-673) про відмову у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний рік календарної вислуги.

- Стягнути із ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із звільненням з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 8 повних календарні роки у сумі 20616 грн. із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 № 44.

- Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні (невиплату грошової допомоги при звільненні у законодавчо визначеному розмірі) за період із 29.08.2018 по день фактичної виплати недоплаченої одноразової грошової допомоги із розрахунку 266,01 грн. в день із одночасною компенсацією сум податку з доходів фізичних осіб відповідно до п. 2 Порядку виплати щомісячної грошової компенсації сум податку з доходів фізичних осіб, що утримуються з грошового забезпечення, грошових винагород та інших виплат, одержаних військовослужбовцями, поліцейськими та особами рядового і начальницького складу, затвердженого постановою КМУ від 15.01.2004 № 44.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивача 16.01.2018 року звільнено з військової служби в запас у зв`язку із закінченням строку контракту та наказом від 09.02.2018 року № 37 виключено із списків особового складу загону, усіх видів забезпечення, вислуга військової служби позивача становить 12 років 08 місяців 04 дня, із яких календарна вислуга років становить 08 років 11 місяців 04 дні.

Відповідно вимог Положення про проходження громадянами України військової служби у Державній прикордонній службі України, затвердженого Указом Президента України від 29.12.2009 № 1115, відповідач після видання наказу про звільнення позивача зі служби зобов`язаний був провести всі розрахунки із позивачем до виключення його із списків частини та усіх видів забезпечення.

Однак, відповідачем протиправно не проведено своєчасно розрахунок при звільненні позивача з військової служби, зокрема не виплачено у день виключення із списків частини одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби.

Позивач зазначає, що чинне законодавство не ставить в залежність право на виплату одноразової грошової допомоги від виключно календарної вислуги.

З урахуванням вислуги військової служби ОСОБА_1 більше як 10 років, то останній на день припинення правовідносин із проходження військової служби у зв`язку із закінченням контракту набув право на отримання одноразової грошової допомоги із розрахунку 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, яка у позивача становить більше 8 календарних років.

Позивач вважає протиправним спірне рішення відповідача про відмову у виплаті йому одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби у зв`язку із звільненням з військової служби прийнято з використанням повноважень, без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Виходячи із особистої картки грошового забезпечення позивача за 2018 рік розмір його місячного грошового забезпечення, без урахування винагороди становить 5154 грн. Тобто, розмір одноразової грошової допомоги при звільненні із розрахунку 50% місячного грошового забезпечення за 8 календарних років становить 20166 грн.

Крім цього, позивач вважає, що за період з 09.02.2018 по день фактичного розрахунку ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) зобов`язаний нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію за затримку розрахунку при звільненні - середнє грошове забезпечення за весь період затримки обрахований відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 (далі Порядок № 100).

Відповідно до особистої карки грошового забезпечення позивача розмір його грошового забезпечення за грудень 2017 року (8246,4 гри.) та січень 2018 року (8246,4 грн.) становив 16492,80 грн.

Для обчислення середнього заробітку з 09.02.2018 до дня фактичного розрахунку - виплати одноразової грошової допомоги при звільненні необхідно застосовувати показник 266,01 грн. в день (16492,8 грн./62 дні).

У той же час, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17.01.2019 у справі № 1340/5247/18 за позовом ОСОБА_1 до Львівського прикордонного загону задоволено позовні вимоги про стягнення середнього грошового забезпечення за період із 09.02.2018 по 28.08.2018 за несвоєчасний розрахунок при звільненні - невиплату вчасно компенсації за речове майно.

Відповідач проти позову заперечив з підстав, що позивач звільнений в запас Збройних Сил України у зв`язку із закінченням строку контракту та має вислугу років у календарному обчисленні 8 років 11 місяців 4 дні. Отже, на момент звільнення з військової служби позивач не мав 10 років служби у календарному обчисленні. Відповідно до вимог чинного законодавства виплата одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби позивачу не передбачена. Відповідач зазначає, що призначення військовослужбовцю пенсії за вислугу років враховуються лише календарні роки служби, тобто для набуття будь - якого права, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення». Стаття 9 зазначеного Закону містить норму щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні до якої також застосовується виключно календарні роки служби, яка є аналогічною нормі ч. 2 ст. 15 цього Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Представник позивача подав через канцелярію суду відповідь на відзив, в якому зазначив, що в ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги. Відповідачем не заперечується, що вислуга військової служби позивача становить 12 років 08 місяців 04 дні, із яких 8 повних років, а тому позивачу протиправно відмовлено у виплаті грошової допомоги.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України, суд зазначає, що 15.03.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін.

Судом встановлені наступні обставини:

16.01.2018 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) № 12-ос «По особовому складу», згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, припинено (Розірвано) контракт та звільнено з військової служби прапорщика ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 2 категорії інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби «Львів-аеропорт» ІІ категорії (тип А), в запас на підставі пункту «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», з 09.02.2018 року.

Підстава: рапорт військовослужбовця від 12.02.2018 року, подання до звільнення від 12.01.2018 року.

09.02.2018 року наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) № 37-ос «По особовому складу», згідно Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, виключено зі списків особового складу загону, усіх видів забезпечення прапорщика ОСОБА_1 , інспектора прикордонної служби 2 категорії інструктора кінологічного відділення відділу прикордонної служби «Львів-аеропорт» ІІ категорії (тип А), звільненого в запас на підставі пункту «а» (у зв`язку із закінченням строку контракту) частини 6 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Вислуга років станом на 09.02.2018 року становить:

календарна: 08 років 11 місяців 04 дні;

пільгова: 03 роки 09 місяців 00 днів;

загальна: 12 років 08 місяців 04 дні.

Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) № 11/К-22 від 29.10.2018 року «Про надання інформації» на адвокатський запит, повідомлено представника позивача про те, що індексацію грошового забезпечення ОСОБА_2 за період з квітня 2016 року по день виключення зі списків частини (09.02.2018) не було проведено по причині відсутності фінансових ресурсів для її нарахування та виплати, що передбачено пунктом 6 статті 5 Закону України від 03.07.1991 № 282 - XII «Про індексацію грошових доходів населення» із змінами та пунктом 6 Постанови КМУ від 17.07.2003 № 1078 «Про затвердження Порядку - доведення індексації грошових доходів населення» із змінами.

Грошовий атестат при звільненні ОСОБА_1 не видавався у зв`язку з відсутністю права на пенсію.

Розрахунок вислуги років не складався у зв`язку з відсутністю права на пенсію, вислуга років вказана в наказі на день виключення зі списків частини.

Зміст спірних правовідносин полягає в тому, що позивач вважає, що має право на стягнення одноразової грошової допомоги та компенсації за затримку розрахунку при звільненні.

Вказані обставини, та зміст спірних правовідносин підтверджені наявними у справі доказами.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни відповідно до Конституції України визначає Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» № 2011-XII від 20.12.1991 (у редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) та регулює відносини у цій галузі

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» від 17.07.1992 установлено, що строкова військова служба зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а в разі її проходження в умовах, визначених у пункті 3 цієї постанови, у віддалених і високогірних місцевостях або в інших умовах, які згідно із законодавством колишнього СРСР були підставою для зарахування до вислуги років для призначення пенсії на пільгових умовах, - у відповідному пільговому обчисленні.

Згідно з нормами пункту 4.10.1 Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 425 від 20.05.2008, військовослужбовцям, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Виходячи з системного аналізу наведених правових норм, суд дійшов до висновку про те, що поняття «календарна вислуга років» застосовується не для позначення необхідної для призначення допомоги вислуги років, а для визначення розміру грошової допомоги: «в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби». При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до ч. 2 ст. 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність «вислуги 10 років і більше».

Таким чином, в ч. 2 ст. 15 Законі України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» відсутня пряма вказівка на те, що право на призначення та виплату одноразової грошової допомоги виникає за наявності 10 і більше календарних років вислуги.

Матеріалами справи підтверджується, що загальна вислуга років позивача станом на 09.02.2018 року становила 12 років 08 місяці 04 дні, тобто умова про наявність 10 і більше років вислуги дотримана. Оскільки інші підстави відмови, крім недостатності років вислуги, у призначенні грошової допомоги відсутні, відповідно ОСОБА_1 має право на таку виплату.

Таким чином, відмова ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, відповідно до ч.2 ст.15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», є протиправною.

При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує аналогічну правову позицію Верховного Суду щодо спірних правовідносин, викладену у постанові від 11.04.2018 року у справі № 806/2104/17 (провадження № К/9901/3610/18).

Щодо позовних вимог позивача про стягнення середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні суд зазначає наступне:

Згідно ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

В цій частині позовних вимог суд зазначає, що позовні вимоги позивача про стягнення середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок по суті є передчасним, оскільки такий можливо розрахувати лише відповідно до умов вказаної норми, тобто за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Про те, що на час розгляду даної справи розрахунок з позивачем не проведений, сторони у справі не заперечують, відтак в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки такі є передчасними.

Відповідно позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково.

Норми права, які застосував суд, наступні:

Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей, прийнятий Постановою КМ України від 17 липня 1992 р. N 393, ст. ст. 116, 117 КЗпП України.

Мотиви застосування вказаних норм наступні: зазначені норми встановлюють підстави та порядок вирішення питань про стягнення одноразової грошової допомоги та компенсації за затримку розрахунку при звільненні.

Згідно ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суд,
ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) (71010, м. Львів, вул. Довженка, 1, кв. 190) про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення одноразової грошової допомоги, зобов`язання вчинити дії, - задоволити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (лист від 29.12.2018 № 11/К-673) про відмову у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із звільненням з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за кожний рік календарної вислуги.

Стягнути з ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) одноразову грошову допомогу у зв`язку із звільненням з військової служби в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 8 повних календарні роки у сумі 20616,00 грн.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) 768,40 грн. сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст. ст. 295 - 297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» цього Кодексу.

Рішення складено в повному обсязі 20.05.2019 року.

Суддя Гавдик З.В.