Справа № 522/3727/18
Суддя: Аракелян М. М.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/3727/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Одеської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - інспектора 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції в Одеській області Свідерко Андрія Івановича, інспектора 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції в Одеській області Козіса Владислава Миколайовича про визнання незаконною та скасування постанови, стягнення майнової та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 14 березня 2018 року адміністративну справу №522/3727/18 за позовною заявою ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Одеської області, "Інформ ресурс" Попович В.К, Держави Україна в особі Державного казначейства України про визнання незаконною та скасування постанови, стягнення майнової та моральної шкоди направлено за підсудністю до Одеського окружного адміністративного суду.

22 серпня 2018 року справа №522/3727/18 надійшла до Одеського окружного адміністративного суду.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 22.08.2018 року визначено головуючого суддю по справі Аракелян М.М .

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 27.08.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без руху, у зв`язку недодержанням вимог ст. 160, 161 КАС України та встановлено 7-денний строк для усунення недоліків позовної заяви. У вказаній ухвалі визначено, що виявлені недоліки мають бути усунені шляхом надання до суду позовної заяви приведеної у відповідність ч.5 ст. 160 КАС України.

10 грудня 2018 року від позивача до суду надійшла уточнена позовна заява (вх.№38321/18) згідно якої ОСОБА_1 визначив у якості відповідача - Управління патрульної поліції в Одеській області та просив визнати незаконною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення Серія ЕАА №303278 від 22.02.2018р., винесену інспектором УПП в Одеській області капітаном поліції Свідерко А.І. Р№4, Б№4 на підставі якої притягнуто до адміністративної відповідальності за яке передбачена ч.3 ст.122 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн.; стягнути з Управління патрульної поліції в Одеській області на користь позивача завдану майнову шкоду (збитки) у розмірі 1843 грн., які виключають витрати на оплату евакуатора, зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику та послуги банку; стягнути з Управління патрульної поліції в Одеській області завдану моральну (немайнову) шкоду у розмірі 12 000,00 грн. (а.с.53-61).

Також позивач просить визнати протиправним та скасувати Акт з огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 21.02.2018р.

Ухвалою суду від 18.12.2018р. прийнято до провадження адміністративну справу та розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 15.01.2019р.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 21.02.2018р. приблизно о 14 год. 30 хв., позивач залишив свій транспортний засіб HYUNDAI ACCENT державний номер НОМЕР_1 , на краю тротуару, прилеглому до будинку по вул. Еврейська, 10. Однак, вийшовши на вулицю приблизно о 19 год. 10 хв. ОСОБА_1 не виявив власного автомобіля на місці де залишив. 22.02.2018р. ОСОБА_1 прибув до підрозділу УПП в Одеській області ДПП, де йому було вручено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу та за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором роти №4 батальйону № 4 капітаном поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Свідерко А.І. було винесено та вручено постанову серії ЕАА №303278 від 22.02.2018р. про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 122 КУпАП у вигляді штрафу 510грн. З прийнятою постановою №303278 від 22.02.2018р. позивач не погоджується, оскільки Правила дорожнього руху ОСОБА_1 не порушував, його автомобіль був припаркований на краю тротуару, для руху пішоходів залишалась відстань більше 2 метрів та місця, позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю відсутні, що виключає порушення ним п.15.10 «б» статті 15 Правил дорожнього руху. У зв`язку з вказаним, позивач просить стягнути матеріальну шкоду у розмірі 1843,00грн. (витрати на оплату евакуатора, зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику та послуги банку) та моральну шкоду у розмірі 12000грн., оскільки на протязі доби, близькі позивача - мати та батько, люди похилого віку та ОСОБА_1 знаходились у стресовій ситуації.

Підготовче засідання, призначене на 15.01.2019р. відкладено на 06.02.2019р., за клопотанням позивача.

28.01.2019р. через канцелярію суду представником Управління патрульної поліції Одеської області (за вхід. №3054/19) подано відзив на позовну заяву, у якому представник просив у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, зазначивши, що позивач здійснював стоянку транспортного засобу HYUNDAI ACCENT державний номер НОМЕР_1 , у місті Одеса по вулиці Єврейська, 10 безпосередньо на тротуарі з порушенням п.п.15.10 (б) Правил дорожнього руху, чим суттєво перешкоджав іншим учасникам дорожнього руху та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.

Ухвалою суду від 06.02.2019р. залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - інспектора 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції в Одеській області Свідерко Андрія Івановича, інспектора 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції в Одеській області Козіса Владислава Миколайовича.

Ухвалою суду від 06.02.2019р. продовжено строк підготовчого провадження у справі №522/3727/18 на тридцять днів та оголошено перерву в підготовчому засіданні до 14.02.2019 року.

14.02.2019р. від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. (а.с.134)

Підготовче засідання призначене на 14.02.2019р., відкладено до 28.02.2019р., за клопотанням представника Управління патрульної поліції Одеської області та інспектора 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції в Одеській області Свідерко А.І.

14.02.2019р. позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності. (а.с.134)

У зв`язку із надходженням судді Аракелян М . М. на лікарняному, слухання справи, яке призначено на 28.02.2019р. перенесено на 13.03.2019р.

Ухвалою суду від 13.03.2019р. закрито підготовче провадження у справі. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 01.04.2019р.

У зв`язку із знаходженням судді Аракелян М.М. на лікарняному, слухання справи №522/3727/18, які призначені на 01.04.2019р., 08.04.2019р., 15.04.2019р. та 22.04.2019р. не відбулися.

15.04.2019р. представником УПП в Одеській області ДПП подано (вхід.№ЕП/2794/19) заяву про розгляд справи за його відсутності.

15.04.2019р. від інспектора 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції в Одеській області Свідерко Андрія Івановича надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Третя особа - Інспектор 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції в Одеській області Козіс Владислав Миколайович повідомлявся про дату та час розгляду справи, однак до суду не з`явився.

Розгляд справи призначено на 16.05.2019р.

Учасники справи у судове засідання, яке призначено на 16.05.2019р. не з`явились.

Справу розглянуто в письмовому провадженні на підставі ч.9 ст.205 КАС України.

Ухвалою суду від 27.05.2019р. закрито провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування Акту огляду та тимчасового затримання від 21.02.2018р.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та докази, якими обґрунтовуються позовні вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступне та дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 21.02.2018р. інспектором 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції в Одеській області Козіс В.М. в присутності двох свідків було складено акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу HYUNDAI ACCENT, державний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 (а.с. 15)

Зі змісту акту вбачається, що він складений у зв`язку з порушенням транспортним засобом п.15.10 «б» ПДР України, а саме, паркуванням із суттєвою перешкодою руху пішоходів, чим скоєне правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.

Відповідно до наявних в матеріалах справи пояснень, відібраних інспектором 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції в Одеській області Козіс В.М. в учасників дорожнього руху, як свідків вищевказаний автомобіль HYUNDAI ACCENT державний номер НОМЕР_1 був припаркований з порушенням ПДР п.15.10 «б». (а.с.102-103)

22.02.2018р. ОСОБА_1 прибув до підрозділу УПП в Одеській області ДПП, де за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення інспектором роти № 4 батальйону № 4 капітаном поліції Управління патрульної поліції в Одеській області Свідерко А.І. було винесено та вручено постанову серії ЕАА №303278 від 22.02.2018 року про притягнення його до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 3 ст. 122 КУпАП, у вигляді штрафу 510грн. (а.с.14)

Вважаючи протиправною оскаржувану постанову, позивач звернувся до суду з вимогою про її скасування та зобов`язання відповідача відшкодувати матеріальну шкоду у розмірі 1843,00грн. (витрати на оплату евакуатора, зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику та послуги банку) та моральну шкоду у розмірі 12 000 грн.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України від 30.06.1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до п. 1.3. Правил дорожнього руху, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Пунктом 1.9 Правил дорожнього руху встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Розділом 15 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 10.10.2001 року за №1306 (далі - ПДР України), встановлені вимоги щодо здійснення зупинок та стоянок транспортних засобів.

Відповідно до п.п. 15.10. ПДР України стоянка забороняється: а) у місцях, де заборонена зупинка; б) на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками); в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м; г) ближче 50 м від залізничних переїздів; ґ) поза населеними пунктами в зоні небезпечних поворотів і випуклих переломів поздовжнього профілю дороги з видимістю або оглядовістю менше 100 м хоча б в одному напрямку руху; д) у місцях, де транспортний засіб, що стоїть, зробить неможливим рух інших транспортних засобів або створить перешкоду для руху пішоходів; е) ближче 5 м від контейнерних майданчиків та/або контейнерів для збирання побутових відходів, місце розміщення або облаштування яких відповідає вимогам законодавства; є) на газонах.

Частиною 3 статті 122 КпАП України передбачена відповідальність за: «...порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, ..., - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.», що складає 510 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

Згідно з ч.1 cт.260 КУпАП з метою припинення адміністративних правопорушень та для забезпечення своєчасного і правильного розгляду справ та виконання постанов по справах про адміністративні правопорушення допускається тимчасове затримання транспортного засобу.

Відповідно до cт.265-2 КУпАП у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора.

У разі якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво не перешкоджає дорожньому руху, крім розміщення транспортного засобу на місцях, призначених для зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, такий транспортний засіб не може бути доставлений для зберігання на спеціальний майданчик (ч.3 ст.265-2 КУпАП).

Відповідно до п.1 розд. ХІІ наказу Міністерства внутрішніх справ України «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі» від 07.11.2015 року № 1395 (далі - Інструкція №1395) тимчасове затримання транспортного засобу поліцейським проводиться у випадках, передбачених статтею 265-2 КУпАП, зокрема у разі, коли неможливо усунути причину затримання на місці виявлення адміністративного правопорушення, і передбачає примусове припинення використання такого транспортного засобу шляхом його блокування за допомогою технічних пристроїв або доставлення на спеціальний майданчик чи стоянку, якщо транспортний засіб створює значні перешкоди дорожньому руху.

Виходячи з викладених норм, можна зробити висновок, що для правильного вирішення даного спору необхідно встановити, чи був розміщений транспортний засіб позивача таким чином, що суттєво перешкоджав дорожньому руху, оскільки це є необхідною умовою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та відповідно для затримання та доставки транспортного засобу на спеціальний майданчик.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд зазначає, що із наданих відповідачем доказів щодо порушення ОСОБА_1 п. 15.10 «б» ПДР України, а саме фото фіксації, не вбачається порушень позивачем правил дорожнього руху, оскільки на фото вбачається, що транспортний засіб HYUNDAI ACCENT державний номер НОМЕР_1 , не перешкоджає дорожньому руху або руху пішоходів. (а.с.104).

Не описано, в чому полягали перешкоди дорожньому руху також в Акті від 21.02.2018р. та поясненнях свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Водночас, суд зауважує, що відповідно до п.п. «б» 15.10 ПДР України стоянка забороняється на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

З наявної в матеріалах справи фотофіксації, зробленої інспекторами патрульної поліції під час складання акту 21.02.2018р., вбачається, що транспортний засіб позивача HYUNDAI ACCENT державний номер НОМЕР_1 не створював перешкод дорожньому руху та не ніс загрози безпеці дорожнього руху, оскільки знаходиться на тротуарі, за межами проїзної частини по вул. Єврейська, 10.

Докази того, що для руху пішоходів залишилось менш ніж 2м., в складених відповідачем документах відсутні.

В обґрунтування правомірності оскаржуваної постанови, представник відповідача посилається на акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу та пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_5

Проте суд, не бере такі докази до уваги, оскільки ч. 1 ст. 251 КУпАП встановлений перелік доказів, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Пояснення ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , відібрані інспектором Козіс В.М. , самі по собі вказують лише на суб`єктивне сприйняття цими особами фактичного розташування ТЗ на тротуарі як такого, що суттєво заважає дорожньому руху, проте не вказує безпосередньо на порушення п.15.10 «б» ПДР України, оскільки відповідних замірів відстані для руху пішоходів на тротуарі не було проведено та не встановлено, що для руху пішоходів залишилося менш ніж 2м.

Також, суд зазначає, що ч.1 ст.265-2 КУпАП встановлює, що про тимчасове затримання транспортного засобу робиться відповідний запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Аналогічне положення міститься також у п.4 розд. ХІІ Інструкції №1395.

Пункт 5 розд. ХІІ цієї Інструкції передбачає, що у разі коли водій, що вчинив правопорушення, присутній під час тимчасового затримання транспортного засобу і порушення неможливо усунути на місці в максимально короткий строк, поліцейський оформляє протокол про адміністративне правопорушення. У протоколі робиться відповідний запис про тимчасове затримання транспортного засобу із зазначенням інформації про складення акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, що долучається до протоколу, а у випадках, передбачених КУпАП, виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення протоколу.

Тобто, виходячи з викладеного, складання акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу можливо лише з метою його долучення до протоколу у справі про адміністративне правопорушення, або після прийняття відповідного рішення, яким є постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Так, у разі встановлення факту вчинення особою правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу, за наслідком розгляду справи про адміністративне правопорушення безпосередньо на місці його вчинення.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що тимчасове затримання транспортного засобу позивача здійснено виключно за наслідком складання акту огляду та тимчасового затримання його транспортного засобу від 21.02.2018р.

При цьому, інспекторами патрульної поліції в день евакуювання автомобіля позивача, не складалось ані протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача, ані постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП.

Позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення правил стоянки лише 22.02.2018 року після здійснення тимчасового затримання його транспортного засобу у приміщенні патрульної поліції, шляхом винесення відповідної постанови.

Отже, відповідачами не доведена наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, а саме те, що позивач порушив правила зупинки та стоянки, що створило перешкоди учасникам дорожнього руху згідно п.15.10 «б» ПДР України.

Таким чином, постанова серії ЕАА №303278 від 22.02.2018р. є протиправною та підлягає скасуванню.

Стосовно позовних вимог позивача про стягнення завданої майнової шкоди (збитки), у розмірі 1843 грн., яка включає витрати на оплату евакуатора, зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику та послуги банку, суд дійшов висновку про їх задоволення з огляду на наступне.

Позивач у підтвердження вищевказаних витрат надав суду квитанції №151510018 від 22.02.2018р. та №151520018 від 22.02.2018р. у розмірі (298,00 + 1545,30) 1843,00 (а.с. 16-17)

Відповідно до п. 12 Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках і стоянках (затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17 грудня 2008 р. N 1102) (далі - Порядок) повернення тимчасово затриманого транспортного засобу, який зберігається на спеціальному майданчику чи стоянці, здійснюється за письмовим зверненням його водія, власника (співвласника) за умови оплати ним витрат, пов`язаних з транспортуванням та зберіганням такого транспортного засобу, та пред`явлення відповідної постанови у справі про адміністративне правопорушення або протоколу про адміністративне правопорушення у разі їх складення.

Таким чином, для того щоб повернути ТЗ, позивач був вимушений сплатити витрати на оплату евакуатора, зберігання транспортного засобу на спеціальному майданчику та послуги банку.

Згідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст.1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою.

Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду фізичній особі покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу Україна.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України № 6-440цс16 від 25 травня 2016 року.

З огляду на те, що відповідачі є службовими особами, суд вважає, що за їх дії повинен нести відповідальність орган, в якому вони працюють, а саме Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції.

Суд зазначає, що Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції є територіальним (відокремленим) підрозділом Департаменту патрульної поліції та не є юридичною особою.

Відповідно до п. 9 Положення про Департамент патрульної поліції, затвердженого наказом Національної поліції України 06.11.2015р. № 73 (у редакції наказу Національної поліції України 31.10.2016р. № 1114), Департамент патрульної поліції є юридичною особою публічного права, зокрема має самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України.

Пунктом 10 цього Положення передбачено, що Департамент патрульної поліції є органом, що фінансується за рахунок коштів Державного бюджету України.

Отже, кошти на відшкодування завданої позивачу матеріальної шкоди належить стягнути з Управління патрульної поліції Одеської області в особі Департаменту патрульної поліції.

Враховуючи вищевикладене, оскільки суб`єкт владних повноважень безпідставно притягнув позивача до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП, результатом таких незаконних дій стало понесення позивачем витрат на відновлення права володіння та користування його транспортним засобом. Відповідачем не доведено, що позивач на законних підставах був притягнутий до адміністративної відповідальності, отже останній має право на відшкодування шкоди.

Щодо позовних вимог позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 12000грн., суд вважає, що дана вимога задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Згідно ст.1173 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31.03.1995р. №4, при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Позивачем не доведено завдання йому діями відповідача моральних страждань, не обґрунтовано, з яких міркувань позивач виходив, визнаючи розмір моральної шкоди, яку він просить стягнути, тому вимога позивача є безпідставною та задоволенню не підлягає.

При цьому суд враховує нетривалий характер затримки ТЗ з 21.02.2018р. до 22.02.2018р. та абстрактність посилань позивача на вплив психологічних навантажень на стан його здоров`я.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 та ч. 1 ст. 73 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідачами не доведена правомірність оскаржуваної постанови та порушення позивачем ПДР України.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності його дій та рішення, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 частково.

Керуючись ст.ст.205, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції Одеської області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - інспектора 4 роти 4 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції в Одеській області Свідерко Андрія Івановича, інспектора 3 роти 2 батальйону Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції в Одеській області Козіса Владислава Миколайовича про визнання незаконною та скасування постанови, стягнення майнової та моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАА №303278 від 22.02.2018р. про накладення адміністративного стягнення у розмірі 510,00 грн., на ОСОБА_1 , прийняту інспектором Свідерко Андрієм Івановичем.

Стягнути з Управління патрульної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) 1843(одна тисяча вісімсот сорок три)грн. 00коп. в рахунок відшкодування завданої йому матеріальної шкоди.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст. 293,295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян