Справа № 522/3614/19
Суддя: Шкамерда К. С.
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 522/3614/19
Провадження № 2-а/522/293/19
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м.Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Шкамерди К.С.

за участю секретаря судового засідання Довгань Ж.А.,

представника відповідача Ковташа Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови Одеської митниці ДФС по справі про порушення митних правил № 1688/50000/18,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови Одеської митниці ДФС по справі про порушення митних правил № 1688/50000/18.

Ухвалою судді Приморського районного суду міста Одеси від 29.03.2019 року провадження по справі було відкрито.

23.05.2019 року у судовому засіданні судом було ухвалено рішення щодо слухання справи без участі позивача, який був видалений із зали судового засідання за неповагу до суду.

У судовому засіданні на обговорення поставлено питання щодо залишення адміністративного позову без розгляду, у зв`язку з пропущенням позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Представник відповідача у судовому засіданні не заперечував проти залишення позову без розгляду.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що провадження по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду на підставі нижченаведеного.

Частиною першою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України (у редакції, чинній на момент звернення позивача до суду з даним позовом і судового розгляду справи, далі - КАС України) встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до абзацу першого частини другої статті 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Приписами частини 3 вказаної статті КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до частини 2 статті 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Тобто, приписи статті 289 КпАП України, як і статті 286 КАС України, повязують початок перебігу строку на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення з моментом її прийняття, а не з моментом отримання. Відтак, строк на оскарження такої постанови спливає через десять днів з дня її прийняття уповноваженим органом.

Таким чином, законодавцем чітко визначено, що для звернення до адміністративного суду з позовом щодо оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності законодавством встановлено спеціальний десятиденний строк, який обчислюється з дня ухвалення постанови.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року у справі №210/3915/17.

Рішенням Конституційного Суду України N 17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова прийнята відповідачем 28 грудня 2018 року.

Позивач надав суду заяву про поновлення строку звернення до адміністративного суду з даним позовом. В обґрунтування заяви вказує, що 20.02.2019 року він отримав у відділенні поштового зв`язку №39 Укрпошта лист від Державної фіскальної служби України, який є відповіддю його звернення від 08.01.2019 року щодо оскарження постанови Одеської митниці ДФС в справі про адміністративне порушення митних правил №1688/50000/18 в порядку адміністративного провадження.

Відповідно до статті 55 Конституції України кожній людині гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових осіб і службових осіб.

Відповідно до положення пункту 3 частини першої статті 288 КУпАП постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі може бути оскаржено - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Зміст наведеної норми дає підстави для висновку, що законом передбачено право вибору особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, щодо порядку оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення.

При цьому, звернення позивача до вищестоящого органу зі скаргою не є визначеним досудовим порядком вирішення спору, а є альтернативним способом захисту своїх прав.

Тобто наведена норма закону не може розглядатися як можливість досудового порядку вирішення спору, оскільки містить чітку вказівку на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення за вибором особи одним із двох запропонованих способів (тобто: у вищестоящий орган або до суду).

Звернення ОСОБА_1 із скаргою до ДФС України для досудового врегулювання спору, передбаченого, на думку позивача, не заважало звернутись безпосередньо до суду для захисту своїх прав та інтересів, та не може розглядатись як альтернатива звернення до суду.

З наданої заяви про поновлення строку та причин, наведених позивачем у заяві, як підстав для поновлення десятиденного строку звернення до адміністративного суду, не вбачається підстав для визнання їх поважними та, як наслідок, відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду.

Зокрема, поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Отже, позивачем не було наведено об`єктивних підстав, які б унеможливили звернення його до суду в межах встановленого КАС України строку. Будь-яких інших обставин, які б свідчили, свідчать про поважність причин пропуску строку на звернення до суду з позовом, позивачем не наведено, існування будь-яких перешкод у реалізації ним своїх прав на судовий захист з метою відновлення прав, свобод чи законних інтересів ним не зазначено, а судом не встановлено.

Відповідно до поштового конверту позов направлено до суду 01.03.2019 року, що підтверджується штемпелем на поштовому конверті, тобто з пропущенням строку звернення до адміністративного суду, тобто після спливу 10-денного строку, який встановлений для оскарження даної постанови.

Відповідно до ч. 3 ст. 123 чинної редакції КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Отже, наслідком пропущення процесуальних строків є залишення позовної заяви без розгляду.

Встановлення процесуальних строків законом та судом передбачено з метою своєчасного виконання учасниками адміністративного судочинства передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Згідно пункту 8 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Крім того, суд вважає за необхідне також зазначити, що при вирішенні питання щодо дотримання строків звернення до суду, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини.

У справах "Стаббігс та інші проти Великобританії" та "Девеер проти Бельгії" Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі Перез де Рада Каванілес проти Іспанії від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що ОСОБА_1 скористався альтернативним способом захисту своїх прав на оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення; належних та допустимих доказів, які б свідчили про існування об`єктивних та поважних причин, які зумовили несвоєчасне звернення до суду не надав, а тому, позовна заява підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись ст. ст. 123, 240, 256, 294, 295 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Одеської митниці Державної фіскальної служби України про скасування постанови Одеської митниці ДФС по справі про порушення митних правил № 1688/50000/18 - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Приморський районний суд м.Одеси протягом десяти днів з дня її проголошення.

Суддя К.С. Шкамерда