Справа № 370/234/17
Суддя: Мєзєнцев Євген Ігорович
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 370/234/17 Суддя (судді) першої інстанції: Мазка Н.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів - Лічевецького І.О., Файдюка В.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 19 березня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , відділу Держгеокадастру у Макарівському районі Київської області, Товариства з обмеженою відповідальнітю "Терра-М" про визнання протиправним та скасування рішення,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до Макарівського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області, за участю третіх осіб без самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2 , відділу Держгеокадастру у Макарівському районі Київської області, Товариства з обмеженою відповідальнітю "Терра-М" про визнання протиправним та скасування рішення Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність та про передачу у власність гр. України ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,2135 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_1 , на території Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області від 18.12.2016 року.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 19 березня 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник ОСОБА_2 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив відмовити у її задоволенні, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші сторони до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції виходив з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку колегії суддів, такий висновок суду першої інстанції не ґрунтується на правильному застосуванні норм права, виходячи з наступного.

Кодекс адміністративного судочинства України визначає юрисдикцію, повноваження адміністративних судів щодо розгляду адміністративних справ, порядок звернення до адміністративних судів та порядок здійснення адміністративного судочинства.

Згідно частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило, майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0.201 га, що розташована в АДРЕСА_2 , цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, кадастровий номер: НОМЕР_1 (а.с.7).

Згідно інформації з погосподарської книги, номер якої та ким вона видана з наданої до суду копії не можливо встановити, за ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , станом на 2012 рік, закріплено земельну ділянку площею 0.25 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд (а.с.8).

08.08.2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області із заявою про вирішення питання щодо надання їй доступу на обслуговування та ремонт господарської будівлі, яка знаходиться за адресою: вул. Київська, 1, с. Копилів, та межує з вул. Київська, 3 (а.с.9).

03.10.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області із заявою, в якій просила надати дозвіл на право власності земельної ділянки, орієнтованою площею 0.05 га, так як в по господарській книзі зазначено 0.25 га, а фактично згідно державного акту 0.201 га (а.с.10).

Відповідно рішенню Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області від 15.08.2016 року №071-09-VІ «Про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 », останній було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, яка розташована в АДРЕСА_1 , Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області , площею 0.25 га, для будівництва та обслуговування житлових будівель та по господарських споруд (а.с.12).

Відповідно до рішення Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області від 28.12.2016 року №134-12-VІІ «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину України ОСОБА_2 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована на території с. Копилів Копилівської сільської ради Київської області», затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 площею 0,2135 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_1 , на території Копилівської сільської ради Макарівського району Київської області. Передано у власність земельну ділянку ОСОБА_2 площею 0,2135 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер: НОМЕР_1 , що розташована в АДРЕСА_1 , на території Копилівської сільської ради Макарівського районе Київської області (а.с.11).

На думку колегії суддів, спір у даній справі стосується права власності фізичних осіб на земельні ділянки, яке підтверджується відповідними державними актами про право власності, тобто цивільного права щодо володіння і користування земельними ділянками, які згідно державних актів на право власності на земельну ділянку передані у власність фізичним особам оскаржуваними рішеннями відповідача.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у разі прийняття суб`єктом владних повноважень рішення про передачу земельних ділянок у власність чи оренду (тобто ненормативного акта, який вичерпує свою дію після його реалізації) подальше оспорювання правомірності набуття фізичною чи юридичною особою спірної земельної ділянки має вирішуватися у порядку цивільної (господарської) юрисдикції, оскільки виникає спір про цивільне право.

Аналогічна правова позиція була викладена в постанові Верховного суду України від 06 червня 2018 року у справі № 826/631/15.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування суду, але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів».

За наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що зазначена категорія спору не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки цей спір має вирішуватися в порядку цивільного судочинства, за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу місцевого самоврядування, а також захисту приватного права позивача як власника земельної ділянки.

Відповідно до частини 1 статті 319 КАС України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і позовна заява залишається без розгляду або провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу. Порушення правил юрисдикції адміністративних судів, встановлених статтею 19, є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів апеляційної скарги.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 238 КАС України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За правилами ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково.

Враховуючи вищевикладене, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що дана справа підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, а тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду першої інстанції скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Керуючись статтями 238, 315, 319, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 19 березня 2019 року - скасувати, провадження у справі - закрити.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду у тридцятиденний строк в порядку, встановленому статтями 329-331 КАС України.

Головуючий суддя Є.І.Мєзєнцев

cуддя І.О. Лічевецький

суддя В.В.Файдюк