Справа № 815/3052/16
Суддя: Пасічник С.С.
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2019 року

Київ

справа №815/3052/16

адміністративне провадження №К/9901/40690/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Пасічник С.С.,

суддів: Васильєвої І.А., Юрченко В.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження касаційну скаргу Іллічівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області на постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року (суддя Тарасишина О.М.) та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року (головуючий суддя Вербицька Н.В., судді: Джабурія О.В., Крусян А.В.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Іллічівський морський рибний порт" до Іллічівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В:

В червні 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Іллічівський морський рибний порт" (далі - Товариство, позивач) звернулось до суду з позовом до Іллічівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області (далі - Інспекція, відповідач) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 14 червня 2016 року №.

Обґрунтовуючи позовну заяву, вказувало, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення, яким на підставі абзацу 3 пункту 1 Указу Президента України "Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки" від 12 червня 1995 року №436/95 (далі - Указ №436/95) до нього застосовано штрафні санкції, є протиправним, а контролюючий орган дійшов необґрунтованих висновків про порушення позивачем законодавства у сфері обігу готівки, оскільки суб'єктом господарювання готівкові кошти на загальну суму 44310,00 грн. були своєчасно оприбутковані на підставі фіскальних звітних чеків (Z-звітів), які були підклеєні до Книги обліку розрахункових операцій (далі - КОРО) із внесенням відповідних записів; до того ж копія акту перевірки була надіслана позивачеві з порушенням вимог Податкового кодексу України (далі - ПК України) - без зазначення реєстраційного номера та без додатків (про які зазначено в акті).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Інспекції від 14 червня 2016 року №.

Приймаючи таке рішення, суди, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, виходили з того, що Z-звіти за визначені відповідачем дати позивачем були належним чином сформовані, роздруковані у день надходження готівкових коштів та підклеєні до КОРО із внесенням відповідних записів; натомість Інспекцією не надано жодних доказів в підтвердження наведених в акті перевірки посилань про порушення Товариством порядку оприбуткування готівки.

Не погоджуючись з прийнятими судами рішеннями, відповідач подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення ними норм матеріального та процесуального права, просив їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В касаційній скарзі контролюючий орган вказував на правомірність прийнятого ним податкового повідомлення-рішення, зазначаючи, що у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстратора розрахункових операцій (далі - РРО) або використанням розрахункової книжки (далі - РК) оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій як фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та відображення на їх підставі готівки у КОРО, тобто процедура оприбуткування готівки в касі полягає не лише у роздрукуванні фіскального чеку, а і в своєчасному та належному здійсненні запису в КОРО на підставі відповідного Z-звіту, відтак невиконання будь-якої із вказаних дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 04 липня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.

Позивач в надісланому на адресу касаційного суду клопотанні, крім іншого зазначив, що вважає касаційну скаргу безпідставною й такою, що не підлягає задоволенню.

В подальшому справа передана до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до підпункту 4 пункту 1 Розділу VІІ "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Переглянувши судові рішення та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіривши правильність застосування норм матеріального і процесуального права, Верховний Суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги.

Так, судами попередніх інстанцій встановлено, що посадовими особами Головного управління ДФС в Одеській області проведена фактична перевірка господарської одиниці - каси Товариства, що розташована за адресою: Одеська область, м.Чорноморськ, 5, Бурлача Балка, за результатами якої складено акт фактичної перевірки від 26 травня 2016 року, яким встановлено порушення позивачем пункту 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 15 грудня 2004 року №637 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13 січня 2005 року за №40/10320 (далі - Положення №637) внаслідок неоприбуткування в КОРО готівкових коштів на загальну суму 44310,00 грн. в день їх надходження у період з 08 січня 2016 року по 24 травня 2016 року.

На підставі зазначеного акту перевірки Інспекцією 14 червня 2016 року прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким до Товариства застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 221550,00 грн.

В частині 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06 липня 1995 року №265/95-ВР (далі - Закон №265), дія якого поширюється на усіх суб'єктів господарювання, їх господарські одиниці та представників (уповноважених осіб) суб'єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції у готівковій та/або безготівковій формі.

Відповідно до статті 2 Закону №265 фіскальний звітний чек - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить дані денного звіту, під час друкування якого інформація про обсяг виконаних розрахункових операцій заноситься до фіскальної пам'яті; денний звіт - документ встановленої форми, надрукований реєстратором розрахункових операцій, що містить інформацію про денні підсумки розрахункових операцій, проведених з його застосуванням.

Також за змістом статті 2 Закону №265 книга обліку розрахункових операцій - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах доходів і зборів книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг).

Аналогічне визначення КОРО наведено і в пункті 1.2 глави 1 Положення №637, в якому також зазначено, що під оприбуткуванням готівки розуміється проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій.

Згідно ж з пунктами 1 та 9 статті 3 Закону №265 суб'єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов'язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій з роздрукуванням відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок; щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій.

Підприємства (підприємці) здійснюють розрахунки готівкою між собою і з фізичними особами (громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, які не здійснюють підприємницької діяльності) через касу як за рахунок готівкової виручки, так і за рахунок коштів, одержаних із банків. Зазначені розрахунки проводяться також шляхом переказу готівки для сплати відповідних платежів. Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку (пункт 2.2 глави 2 Положення №637).

Пунктом 7.15 глави 7 Положення №637 передбачено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (РК), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Відповідно до пункту 2.6 глави 2 згаданого Положення уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у КОРО на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК). Суми готівки, що оприбутковуються, мають відповідати сумам, визначеним у відповідних касових (розрахункових) документах.

Абзацом третім статті 1 Указу №436/95 встановлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб'єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються НБУ, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу, зокрема за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п'ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Відтак у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО (даних РК) та відображення на їх підставі готівки у КОРО. Невиконання будь-якої із цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу №436/95).

Водночас за змістом пункту 6 глави 4 розділу ІІ Порядку реєстрації та ведення розрахункових книжок, книг обліку розрахункових операцій, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України 28 серпня 2013 року №417 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19 вересня 2013 року за №1618/24150 (що був чинним на час спірних відносин), використання книги ОРО, зареєстрованої на РРО, передбачає: наявність книги ОРО на місці проведення розрахунків, де встановлено РРО; підклеювання фіскальних звітних чеків на відповідних сторінках книги ОРО; щоденне виконання записів про рух готівки та суми розрахунків, при цьому дані за сумами, отриманими від покупців (клієнтів), та дані за сумами, виданими покупцям (клієнтам), записуються окремо; у разі виходу з ладу РРО чи відключення електроенергії здійснення записів за обліком розрахункових квитанцій; ведення обліку ремонтів, робіт з технічного обслуговування, а також перевірок конструкції та програмного забезпечення РРО у відповідному розділі книги ОРО.

Аналогічна правова позиція вже неодноразово була висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 11 грудня 2012 року (справа №21-400а12), від 04 листопада 2015 року (справа №825/554/15-а), а також Верховним Судом, у тому числі у постановах від 31 липня 2018 року (справа №813/2229/17), від 17 грудня 2018 року (справа №810/3811/17).

Як вже вказувалось в цій постанові, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийнято контролюючим органом за наслідками проведеної фактичної перевірки каси Товариства, що розташована за адресою: Одеська область, м.Чорноморськ, 5, Бурлача Балка, якою встановлено факт неоприбуткування позивачем в КОРО готівкових коштів на загальну суму 44310,00 грн. в день їх надходження у період з 08 січня 2016 року по 24 травня 2016 року.

В той же час при розгляді справи судами за наслідками дослідження наявних в матеріалах справи копій КОРО встановлено, що вся готівка за визначений Інспекцією період Товариством оприбуткована своєчасно та належним чином; позивачем сформовано, роздруковано у день надходження готівкових коштів та підклеєно до КОРО Z-звіти із внесенням до її розділу 2 відповідних записів.

Натомість відповідачем як суб'єктом владних повноважень всупереч приписів частини 2 статті 71 КАС України (в редакції, що діяла до 15 грудня 2017 року) не було надано належних та допустимих доказів, які б в повній мірі підтвердили правомірність прийнятого ним рішення; копії сторінок КОРО (які б підтверджували невнесення позивачем записів щодо отриманої готівки) під час проведення перевірки не виготовлялись та як додатки до акту не долучались (про що свідчить зміст пункту 4.5 акту перевірки).

Згідно ж додатку №1 до акту перевірки від 26 травня 2016 року, який містить перелік виявлених порушень, 08 січня 2016 року Бюро перепусток №3 Товариства фактично отримало 500,00 грн. (Z-звіт №916), що не відображено у КОРО, проте розділ 1 КОРО "Фіскальні звітні чеки" свідчить, що 08 січня 2016 року сума продажу дорівнює 0 грн., що підтверджується фіскальним звітним чеком №916 та про що в розділі 2 КОРО здійснено відповідний запис.

Також за даними додатку №1 до акту перевірки 11 січня 2016 року позивач отримав готівку в розмірі 2700 грн. (Z-звіт №919), разом з тим відобразив у розділі 2 отримання готівки в розмірі 1200 грн., тобто занизив оприбуткування готівки на 1500 грн., проте згідно вказаного фіскального звітного чеку 11 січня 2016 року позивач отримав 1200 грн., що й відобразив у розділі 2 КОРО за відповідну дату.

Не підтверджено відповідачем й вчинення позивачем порушення порядку оприбуткування готівки в інші визначені у додатку №1 дати (12, 20, 27, 28 січня, 01, 02, 03, 06, 08, 12, 15, 16, 22, 23, 25, 26, 29 лютого, 03, 07, 09, 10, 11, 14, 15, 17, 20, 22, 24, 26, 28, 30 березня, 01, 04, 06, 08, 11, 12, 18, 20, 22, 24, 25, 26, 28, 30 квітня, 03, 04, 05, 06, 08, 10, 15, 16, 18, 22, 24 травня 2016 року), натомість доданими Товариством копіями КОРО та Z-звітів спростовується зазначена Інспекцією в цьому додатку інформація.

При цьому, як правильно зазначив апеляційний суд, відповідачем не доведено, з яких джерел він має інформацію про фактичне отримання за вказані дати позивачем готівки в розмірі більшому, ніж зафіксовано чеками.

За наведеного висновок судів попередніх інстанцій у справі, що розглядається, про протиправність податкового повідомлення-рішення Інспекції від 14 червня 2016 року № й наявність підстав для його скасування ґрунтується на правильному застосуванні норм матеріального права.

Доводи ж касаційної скарги за обставин даної справи не дають підстав для висновку, що суди допустили неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень, а тому підстави для їх скасування та задоволення касаційної скарги відсутні.

Відповідно до частин 1 та 4 статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Керуючись статтями 327, 341, 345, 349, 350, 355 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Іллічівської об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби в Одеській області залишити без задоволення, а постанову Одеського окружного адміністративного суду від 21 вересня 2016 року та ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

С.С. Пасічник

І.А. Васильєва

В.П. Юрченко ,

Судді Верховного Суду