Справа № 0440/5883/18
Суддя: Голобутовський Роман Зіновійович
Дата ухвалення: 2019-04-02 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
02 квітня 2019 року Справа № 0440/5883/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Голобутовського Р.З.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими особами № ДН714/262АВ/ІП/ТД-ФС/384 від 27.06.2018 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що оскаржувана постанова винесена на підставі необґрунтованих висновків контролюючого органу про порушення вимог трудового законодавства, яке полягало у допущенні до роботи особи без укладення трудового договору, оформленого наказом. Позивач зазначає, що висновки відповідача, які зазначені в акті перевірки, зроблені без урахування всіх істотних обставин, а тому оскаржувана постанова про накладення штрафних санкцій є протиправною та підлягає скасуванню.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.08.2018 року відкрито провадження у адміністративній справі, та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи.
23.08.2018 року на адресу суду від Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області надійшов письмовий відзив на позовну заяву, в якому відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою, оскільки 23.04.2018 року в ході інспекційного відвідування був опитаний ОСОБА_2 , який повідомив, що працює підсобним робітником у ФОП ОСОБА_1 , а тому висновок уповноваженого органу, що ФОП ОСОБА_1 було допущено ОСОБА_2 до роботи без укладення трудового договору та повідомлення територіальної державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу є обґрунтованим та правомірним.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.09.2018 року провадження у справі №0440/5883/18 за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови було зупинено до набрання законної сили рішення у адміністративній справі №0440/5927/18 за клопотання Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2019 року провадження у справі №0440/5883/18 за позовною заявою Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови поновлено.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та у відповіді на відзив, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.
Представник відповідача про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте до судового засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.
Згідно ч. 9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.
Таким чином, враховуючи неявку представника відповідача та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, суд продовжив розгляд справи у письмовому провадженні.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 23.04.2018 року - 24.04.2018 року інспекторами праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області було здійснено інспекційне відвідування Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 з питань оформлення трудових відносин та повноти, своєчасності нарахування та виплати заробітної плати.
Також судом встановлено, що на підставі договору оренди від 2017 року, приміщення за адресою АДРЕСА_1 передано в оренду фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 .
Під час інспекційного відвідування ОСОБА_3 було виявлено працівників, які працюють у Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .
За наслідком отриманої інформації під час виїзного інспекційного відвідування 23.04.2018 року ФОП ОСОБА_3 винесено наказ №456-у від 05.06.2018 року про призначення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 з 07.06.2018 року по 08.06.2018 року та складено направлення на проведення інспекційного відвідування №168/4.2-11 від 06.06.2018 року.
Так, інспектором праці Клімчуком О.В. проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 .
За наслідками інспекційного відвідування складено Акт № ДН714/262/АВ від 08.08.2018 року, яким встановлено порушення ч. 3 ст. 24 та ст. 29 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП).
08.08.2018 року на підставі Акту № ДН714/262/АВ від 08.08.2018 року інспектором праці винесено припис № ДН714/262/АВ/П про усунення порушень ст. 29 КЗпП.
27.06.2018 року на підставі Акту № ДН714/262/АВ від 08.08.2018 року начальником Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Снісар Владиславом Володимировичем прийнято постанову №ДН714/262/АВ/ІП/ТД-ФС/384 про накладення на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 111 690,00 грн. за порушення ч.1 та 3 ст. 24 КЗпП.
Відтак, правомірність підстав, законність і обґрунтованість винесення оскаржуваної постанови від 27.06.2018 року №ДН714/262/АВ/ІП/ТД-ФС/384 про накладення на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 111690,00 грн. є предметом розгляду даної адміністративної справи.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Як передбачено ч. 1 ст. 4 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.
Відповідно до п. п. 2, 4, 5, 19 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року № 295 (далі - Порядок 295), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю, державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема, Держпраці та її територіальних органів.
Порядок складення та форми акта, довідки, припису, вимоги визначаються Мінсоцполітики. Форми службового посвідчення інспектора праці, акта, довідки, припису, вимоги, перелік питань, що підлягають інспектуванню, оприлюднюються на офіційному веб-сайті Держпраці. За результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Отже, інспектори праці можуть проводити інспекційні відвідування або невиїзні інспектування. Інспекційні відвідування проводяться за місцем знаходження роботодавця. Невиїзні інспектування можуть проводитися у приміщенні органу контролю на підставі рішення керівника органу контролю, погодженого із об`єктом відвідування, якщо підставою для контрольного заходу стали звернення працівника, рішення суду, повідомлення правоохоронного органу, інформація державних органів, профспілкових організацій тощо Контроль за оформленням трудових відносин незалежно від підстав здійснюється виключно шляхом інспекційних відвідувань.
Враховуючи вищевикладене, положення Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та Порядку № 295 інспектори праці діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, законами України та іншими нормативно-правовими актами.
Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 року № 509 (далі - Порядок 509) визначає механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч. 2 ст. 265 Кодексу законів про працю України та ч.ч. 2-7 ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення".
Пунктами 3 та 4 Порядку 509 передбачено, що уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу. Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.
Про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника (п.6 Порядку 509).
Згідно п.7 Порядку 509 справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду.
За результатами проведення перевірки, відповідач дійшов висновку про порушення позивачем ч.1 та ч. 3 ст. 24 КЗпП України, оскільки 1 працівник був фактично допущений до роботи без укладання трудового (контракту), оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомленням центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Зазначене порушення було підставою для притягнення позивача до відповідальності на підставі ст.265 КЗпП України шляхом накладення штрафу у розмірі 111 690,00 грн.
Як вбачається зі змісту акту перевірки, зазначені порушення були встановлені посадовими особами відповідача стосовно громадянина ОСОБА_2
Суд зазначає, що згідно з ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Відповідно до ч.3 ст.24 КЗпП України працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до абзацу 2 ч.2 ст.265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Штрафи можуть бути накладені на підставі: рішення суду про оформлення трудових відносин із працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу в разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації; акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу.
За змістом пункту 10 Порядку 509 постанова про накладення штрафу може бути оскаржена у судовому порядку.
У відповідності до вимог абз. 7,9 ч.2 ст.8 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", органи державного нагляду (контролю) та їх посадові особи під час здійснення заходів державного нагляду (контролю) зобов`язані:
- не допускати здійснення заходів державного нагляду (контролю) та інших заходів, що не відповідають або не встановлені цим Законом;
- дотримуватися встановлених законом принципів, вимог та порядку здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.
Зважаючи на вищевикладене суд звертає увагу на те, що за приписами ст.ст. 24, 265 КЗпП України відповідальність роботодавця наступає тільки у разі фактичного допуску працівника до роботи без укладення трудового договору.
Як встановлено судом, під час проведення перевірки 23.04.2018 року посадова особа відповідача не встановила та не могла встановити факт перебування на робочому місці та виконання трудових обов`язків визначеними в акті перевірки 1 особою.
Крім цього, суд також зазначає, що жодних дій по встановленню такого факту перевіряючим під час проведення перевірки 23.04.2018 року здійснено не було, пояснення з даного приводу (а саме початку здійснення фактичної трудової діяльності) від визначених в акті перевірки 1 особи не відбирались, а поясненнями інших працівників також в матеріалах справи відсутні.
Проте, в матеріалах справи наявні пояснення саме громадянина ОСОБА_2 , з яких було встановлено, що 23.04.2018 ОСОБА_2 прибув та проходив співбесіду у ФОП ОСОБА_1 та не виконував жодних робіт на користь ФОП ОСОБА_1
Як вбачається з матеріалів акту інспекційного відвідування, яким, як зазначає відповідач, було допущено особу до роботи без укладання трудового договору, було здійснено відеозапис на підтвердження виявленого порушення, зазначеного в акті інспекційного відвідування. Однак означений відеозапис датований 08.06.2018 року, тоді як факт порушення відповідачем було встановлено 23.04.2018 року, що в свою чергу суперечить вимогам Порядку № 295.
Відповідно до зазначеного відеозапис, який покладений в обґрунтування висновків акту інспекційного відвідування №ДН714/262/АВ від 08.08.2018 року, отримано не у спосіб передбачений відповідним Порядком, а отже, згідно до ч. 1 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) не може бути взято до уваги судом. Інших доказів наявності трудових відносин ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що зазначені в акті перевірки не надано, а отже, відповідні трудові відносини на час проведення інспекційного відвідування 23.04.2018 року не підтверджено.
Таким чином, на переконання суду фактичний допуск позивачем ОСОБА_2 до роботи відповідачем не доведено.
Як вже раніше зазначалось, механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених ч. 2 ст. 265 КЗпП України та ч.ч.2 - 7 ст. 53 Закону України "Про зайнятість населення", визначений Порядком накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року за № 509.
Штрафи можуть бути накладені на підставі, зокрема, акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.
Таким чином, за змістом наведених норм, питання безпосереднього виконання роботи конкретної особи у конкретного суб`єкта господарської діяльності мало бути предметом детальної перевірки та об`єктивного дослідження відповідачем.
З урахуванням зазначеного суд доходить висновку, що постанова про накладення штрафу уповноваженими особами № ДН714/262АВ/ІП/ТД-ФС/384 від 27.06.2018 року є необґрунтованою, оскільки прийнята без дослідження усіх обставин, що мали суттєве значення для правильного вирішення справи, тому підлягає скасуванню судом.
В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно з ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Керуючись 77, 78, 139, 205, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими особами № ДН714/262АВ/ІП/ТД-ФС/384 від 27.06.2018 року.
Стягнути з Головного управління Дежпраці у Дніпропетровській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 1762,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.З. Голобутовський