Справа № 743/53/19
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 743/53/19 Суддя (судді) першої інстанції: Сташків В.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 - Гутника Валерія Петровича на рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області у справі за адміністративним позовом Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 про продовження строку затримання,

В С Т А Н О В И В :

11 січня 2019 р. УДМС України в Чернігівській області звернулось до Ріпкинського районного суду Чернігівської області з адміністративним позовом до громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 рокународження, в якому ставилось питання про продовження строку затримання останнього на 6 місяців до 17.07.2019 р. включно.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішеннями Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19.07.2018 року було примусово видворено за межі території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та затримано останнього з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк 6 місяців, до 17.01.2019 р. включно. Вказують, що строк затримання відповідача закінчується 17.01.2019 р., а на даний час неможливо забезпечити його примусове видворення, так як останнього не ідентифіковано, ними одержана відповідь Консульського відділу Посольства Російської Федерації в Україні № 9124/1/7401-18 від 02.08.2018 р. на лист УДМС України в Чернігівській області № 7401.5.1-6695/74.2-18 від 25.05.2018 р. "Про встановлення особи та належності до громадянства", з якої вбачається необхідність вчинення певних дій самим відповідачем, чого останній не робить.

Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2019 року позов задоволено частково. Продовжено строк затримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 11 липня 2019 року включно в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення його за межі України. В задоволенні решти вимог відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, адвокатом відповідача подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що за час перебування на території України відповідач законів не порушував, до відповідальності не притягувався, від органів, які реалізують державну політику у сфері міграції не переховувався. Зауважує, що процес ідентифікації особи без громадянства та забезпечення її видворення за межі території країни не обов`язково повинен супроводжуватися безумовним триманням такої особи у відповідних пунктах. Зі свого боку відповідач зарекомендував себе як особа, яка готова до співпраці з органами ДМС.

Позивачем подано до суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Вважає рішення суду обґрунтованим та законним.

В судове засідання сторони не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду справи були повідомлені належним чином, докази чого містяться в матеріалах справи. Про причини неявки в судове засідання не повідомили у зв`язку із чим колегія суддів визнала за можливе подальший розгляд справи здійснювати в порядку письмового провадження, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.02.2018 р. уповноваженими особами Чернігівського РС УДМС України в Чернігівській області було виявлено громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який незаконно перебував на території України та винесено рішення про примусове повернення останнього до Російської Федерації до 25.03.2018, без заборони в`їзду;

- рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19.07.2018 року було примусово видворено за межі території України громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19.07.2018 року було затримано громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні на строк 6 місяців, до 17.01.2019 р. включно;

- згідно Листа УДМС України в Чернігівській області № 7401.5.1-6695/74.2-18 від 25.05.2018 р. «Про встановлення особи та належності до громадянства», останні звертались до Консульського відділу Посольства Російської Федерації в Україні щодо сприяння в ідентифікації громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та документування даного громадянина свідоцтвом про повернення на Батьківщину;

- з відповіді Консульського відділу Посольства Російської Федерації в Україні № 9124/1/7401-18 від 02.08.2018 р. чітко вбачається про необхідність вчинення певних дій самим відповідачем, а саме заповнення "ОПРОСНОГО ЛИСТА" встановленого зразка та про необхідність направлення довідок ДМС України про встановлення особи з фотографією.

Зважаючи на закінчення 18.01.2019 р. строку затримання відповідача в ПТПІ та наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати останнього та забезпечити виконання рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 19.07.2018 р. у справі № 743/1028/18 про його примусове видворення, позивач звернувся до суду із позовом про продовження строку затримання.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не одержав з Російської Федерації документів щодо ідентифікації громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , а тому наявні підстави для продовження строку затримання строком на шість місяців.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Стаття 30 вказаного Закону регламентує, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більше як на 18 місяців (ч. 4).

Аналогічні положення викладені в пункті 12 Інструкції про порядок утримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, яка затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 29.02.2016 №141.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання та видворення іноземців та осіб без громадянства визначені статтею 289 КАС України.

Згідно ч.ч. 11, 13 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців. Умовами, за яких неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, є:

1) відсутність співпраці з боку іноземця або особи без громадянства під час процедури його ідентифікації;

2) неодержання інформації з країни громадянської належності іноземця або країни походження особи без громадянства чи документів, необхідних для ідентифікації особи.

Згідно пп. f п.1 ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом, зокрема, законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

П. 2.7 Інструкції про примусове повернення та примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України від 23.04.2012 р. № 353/271/150 детально описує вжиття компетентними органами заходів щодо ідентифікації та документування іноземців та передбачає, що:

- у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу);

- у разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС;

- у разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

Враховуючи відповідь Консульського відділу Посольства Російської Федерації в Україні № 9124/1/7401-18 від 02.08.2018 р. на лист УДМС України в Чернігівській області № 7401.5.1-6695/74.2-18 від 25.05.2018 р. "Про встановлення особи та належності до громадянства", зважаючи на те, що тільки 4 січня 2019 р. ОСОБА_1 заповнив: "ЗАЯВЛЕНИЕ О ВЫДАЧЕ СВИДЕТАЛЬСТВА НА ВЪЕЗД (ВОЗВРАЩЕНИЕ) В РОССИЙСКУЮ ФЕДЕРАЦИЮ", "ОПРОСНЫЙ ЛИСТ", "ЗАЯВЛЕНИЕ ОБ НАПРАВЛЕНИИ ЗАПРОСА", "ЗАЯВЛЕНИЕ ОБ ОСВОБОЖДЕНИИ ОТ УПЛАТЫ КОНСУЛЬСКОГО СБОРА", які необхідні для перевірки громадянства вказаної особи, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач не одержав з Російської Федерації документів щодо ідентифікації громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто наявна визначена ст.289 КАС України умова, за якою неможливо ідентифікувати іноземця чи особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи, що свідчить про необхідність часткового задоволення позову на про продовження строку затримання громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до 11 липня 2019 року включно в Чернігівському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, з метою його ідентифікації та забезпечення примусового видворення його за межі України, що еквівалентно 6 місяцям, з часу винесення даного рішення, задовольнивши позов частково.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 288, 289, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_1 - Гутника Валерія Петровича залишити без задоволення.

Рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 11 січня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді Л.О.Костюк

О.Є.Пилипенко