Справа № 761/13873/19
Суддя: Піхур О. В.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/761/353/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.,

за участю:

секретаря судового засідання - Мусійчук В.С.,

позивача - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора патрульної поліції роти №6 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції рядового поліції Дакал Марії Вячеславівни, інспектора патрульної поліції роти №6 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції капрала поліції Іваніва Назара Ігоровича, третя особа: Управління патрульної поліції у місті Києві Департамент патрульної поліції Національної поліції України про визнання дій та бездіяльності інспектора поліції протиправними, скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

У березні 2019 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до інспекторів Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції Декал М.В. та Іванів Н.І. (далі - відповідачі) про визнання їх дій та бездіяльності протиправними, визнання протиправною та скасування постанови про накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу від 18.03.2019р.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.03.2019р. інспектори патрульної поліції Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції (далі УПП у м.Києві ДПП) Дакал М .В. та Іванів Н.І. здійснили зупинку транспортного засобу Мазда СХ7, номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням Позивача. Інспектором патрульної поліції УПП у м.Києві ДПП Декал М.В. винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00грн. у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія НК №740401. Як зазначено в оскаржуваній постанові, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом Мазда СХ7, номерний знак НОМЕР_1 , 18.03.2019р. о 14 год. 25хв. на бульварі Лесі Українки, 59, в м.Києві, користувалась засобами зв`язку, а саме: розмовляла по мобільному телефону, чим порушила п. 2.9 (д) ПДР, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст.122 КУпАП.

Дана постанова, на думку позивача, є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки бланк постанови не відповідає наказу МВС України від 13.04.2018р. №318 «Про затвердження Змін до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», позивач по телефону не розмовляла, постанова не містить опису обставин, установлених під час розгляду справи, постанова підписана не тим інспектором поліції, який розглядав справу, відбирав пояснення, розглядав клопотання (інспектор Іванів Н.І.), а іншим інспектором (інспектором Декал М.В.), розгляд справи проведено без дотримання вимог КУпАП щодо всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, за відсутності доказів порушення позивачем ПДР. Позивач наголошувала на тому, що винесенню оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення мав передувати розгляд справи уповноваженою особою відповідно до вимог КУпАП за місцезнаходженням УПП в м.Києві за адресою: м.Київ, вул. Народного Ополчення, 9. За таких обставин, позивач вважає, що притягнення її до адміністративної відповідальності є незаконним та необґрунтованим.

З урахуванням наведеного, позивач просив суд визнати дії та бездіяльність інспектора патрульної поліції роти №6 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції рядового поліції Дакал Марії Вячеславівни протиправними, визнати дії та бездіяльність інспектора патрульної поліції роти №3 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції капрала поліції Іванів Назара Ігоровича протиправними, визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серія НК №740401, передбачене ч.2 ст.122 КУпАП, винесену інспектором патрульної поліції роти №6 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції рядового поліції Дакал Марією Вячеславівною 18.03.2019р. про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425грн., а провадження у справі - закрити.

Ухвалою судді від 09.04.2019р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити.

У судове засідання відповідачі не з`явилися, третя особа представника для участі в засіданні не направила, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.1 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Враховуючи те, що справи, передбачені ст.286 КАС України віднесено до категорії термінових справ, у яких згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, то суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які не з`явились у судове засідання.

Заслухавши пояснення позивача, повно, об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Судом встановлено, що 18.03.2019р. інспектором патрульної поліції УПП ДПП Декал М.В. винесено постанову серії НК 740401, згідно з якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, та до неї застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425,00грн. У постанові зазначено, що 18.03.2019р. о 14 год. 25хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Мазда СХ7, номерний знак НОМЕР_1 , на бульварі Лесі Українки, 59, в м.Києві, користувалась засобом зв`язку, а саме: розмовляла по мобільному телефону, чим порушила п. 2.9 (д) ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ч. 2 ст.122 КУпАП.

У постанові зазначено, що до постанови додаються бодікамера АА00357, клопотання, пояснення водія на 6 арк.

При цьому, як вбачається з матеріалів судової справи на адвокатські запити представника позивача - адвоката Ткаченко М.В., про видачу, зокрема, копії відеозапису з бодікамери (нагрудної камери поліцейського) АА00357, листами від 01.04.2019р. та від 11.04.2019р. УПП у м.Києві ДПП фактично відмовила.

Відповідно до ч.2 ст.122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Пунктом 2.9 (д) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001р. №1306, водієві забороняється: під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання).

Постанова інспектора патрульної поліції від 18.03.2019р., на думку позивача, є незаконною та підлягає скасуванню, оскільки по телефону вона не розмовляла, вважає притягнення її до адміністративної відповідальності є незаконним та необґрунтованим.

У судовому засіданні позивач заявила клопотання про долучення до матеріалів справи копій документів, які підтверджують доводи, викладені у позовній заяві на обґрунтування її позовних вимог, в тому числі роздруківку деталізації по локальним і роумінговим дзвінкам абонента за 18.03.2019р., а також диск із здійсненим нею відеозаписом події 18.03.2019р., однак з урахуванням положень КАС України щодо порядку подачі сторонами доказів судом відмовлено у долученні до матеріалів справи копій документів за виключенням диску з відеозаписом.

Згідно з ч. 1 ст.9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України (ч.1 ст.33 КУпАП).

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (ч.2 ст.33 КУпАП).

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015р. №1376 затверджено Інструкцію з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції (далі-Інструкція №1376), пунктами 1-3 Розділу ІІ якої визначено: складання протоколів про адміністративні правопорушення, протоколів про адміністративні затримання, протоколів про вилучення речей і документів, протоколів про огляд речей та особистий огляд, а також отримання пояснення від осіб, які притягаються до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків здійснюють уповноважені на те посадові особи органів поліції. У справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів поліції, зазначених у статті 222 КУпАП, протоколи відповідно до статті 255 КУпАП складають уповноважені на те посадові особи зазначених органів. Протоколи про адміністративні правопорушення не складаються у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП.

Згідно п. 1 розділу 4 вказаної Інструкції №1376 розгляд справ про адміністративні правопорушення здійснюють уповноважені посадові особи органів поліції відповідно до статті 222 КУпАП.

Відповідно до п.9 та п.10 розділу 3 Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015р. №1395 (далі - Інструкція №1395) розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст.280 КУпАП).

Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу (ст. 251 КУпАП).

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст.ст. 283, 284 КУпАП. При ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Згідно з частиною першою статті 268 Кодексу особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до ст.276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення. Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 -126, 127 1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників. Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

При цьому, термін «за місцем його вчинення» визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

Правова позиція по даному питанню висловлена Конституційним Судом України в рішення від 26.05.2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП.

Відповідно до п.5 розділу IV Інструкції №1395 в редакції, що діяла станом на 18.03.2019р. постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Згідно з пунктами 1, 2, 3 та 8 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань: здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявляє причини та умови, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення; у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Позивачка наголошувала на тому, що бланк оскаржуваної постанови не відповідає Інструкції №1395 з урахуванням змін, внесених до неї наказом МВС України від 13.04.2018р. №318.

Перевіривши вказані доводи суд встановив, що постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії НК №740401, складена 18.03.2019р. відносно ОСОБА_1 викладена у письмовій формі, проте не відповідає формі постанови, викладеної у додатку 5 до Інструкції №1395 в редакції, чинній станом на 18.03.2019р.

Так, постанова від 18.03.2019р., складена відносно ОСОБА_1 не містить після слова ПОСТАНОВИВ пункту 8 наступного змісту: «Права за статтею 268 КУпАП та строк оскарження за статтею 289 КУпАП мені роз`яснено _________ (підпис особи, притягнутої до адміністративної відповідальності», хоча це передбачено у формі постанови, затвердженої Інструкцією №1395 у додатку 5.

Щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, то виходячи з тексту постанови, складеної інспектором патрульної поліції відносно ОСОБА_1 18.03.2019р., розгляд справи проводився за місцем його вчинення (безпосередньо на бульварі Лесі Українки в м.Києві, тобто в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється юрисдикція УПП в м.Києві).

При цьому суду не надано доказів щодо всебічного, повного та об`єктивного розгляду інспекторами УПП у м.Києві справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 та доказів на підтвердження порушення нею ст.2.9 (д) ПДР.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195). Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень. Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

Виходячи з положень ч.2, ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.4 ст.258 КУпАП).

Отже, складання протоколу про вчинення адміністративного правопорушення за ч.2 ст.222 КУпАП не передбачено КУпАП.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно вимог ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу (ч.1 ст.77 КАС України).

Разом з тим, згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.1, ч.3 ст.90 КАС України).

Стаття 62 Конституції України закріплює принцип судочинства - презумпцію невинуватості, відповідно до якого особа, яка притягується до відповідальності може бути визнана винною і покараною лише за умови, якщо її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена рішенням суду. Державні органи не мають права перекладати обов`язок доказування на особу, яка притягується до відповідальності. Усі сумніви щодо доведеності вини особи, тлумачаться на її користь.

Проте, відповідачами суду не надано доказів фіксації правопорушення за допомогою технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, покази свідків, у зв`язку з чим неможливо достовірно встановити, чи мав місце факт порушення позивачем Правил дорожнього руху, у зв`язку з чим було винесено постанову серії НК №740401 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому поліцейським не доведено належними доказами вини ОСОБА_5 у порушенні п.2.9 (д) ПДР.

Пояснення свідків, інших осіб, які б підтвердили викладені інспектором УПП у м.Києві ДПП в постанові від 18.03.2019р. обставини, також відсутні.

Позивачка наголошувала на тому, що вона не розмовляла по телефону і не тримала його в руці під час руху, а тому не порушувала п.2.9 (д) ПДР і в її діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч.2 ст.122 КУпАП.

Крім того, позивачка в позові зазначала й про те, справа про накладення на неї адміністративного стягнення розглядалась інспектором патрульної поліції Іванів Н.І., який відбирав письмові пояснення у водія і розглядав клопотання, а підписана іншою посадовою особою - інспектором Декал М .В. , яка не розглядала справи, а розгляд справи з дотриманням вимог КУпАП не проведено.

Проте, будь-яких доказів на підтвердження неправомірності дій та бездіяльності інспекторів УПП у м.Києві ДПП при складанні постанови від 18.03.2019р. про притягнення ОСОБА_8 до адміністративної відповідальності матеріали судової справи не містять, а тому вимоги позивача в частині визнання дії та бездіяльності відповідачів протиправними не підлягають задоволенню.

Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, враховуючи те, що оскаржувана постанова не містить доказів порушення позивачем вимог ПДР, обов`язок щодо доказування покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову, а тому постанова про накладення адміністративного стягнення серії НК №740401 від 18.03.2019р. є протиправною, а отже підлягає скасуванню, а провадження у справі підлягає закриттю.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення. Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст. 2, 5-10, 72-77, 90, 241-246, 250, 255, 262, 268, 269, 271, 272, 286, 293, 295, 297 КАС України; ст.ст.9, 23, 33, 122, 213, 217, 222, 251, 252, 254, 258, 279, 280, 283 КУпАП, ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію», суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ) до інспектора патрульної поліції роти №6 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції рядового поліції Дакал Марії Вячеславівни (03680, м.Київ, вул.Народного Ополчення, 9), інспектора патрульної поліції роти №3 батальйону №4 полку №1 Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції капрала поліції Іванів Назара Ігоровича (03680, м.Київ, вул.Народного Ополчення,9), третя особа: Управління патрульної поліції у місті Києві Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (03048, м.Київ, вул.Федора Ернста, 3) про визнання дій та бездіяльності інспектора поліції протиправними, скасування постанови - задовольнити частково.

Постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК №740401 від 18.03.2019 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - скасувати.

Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 122 КУпАП - закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень КАС України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду. Відповідно до ч.1 ст. 186 КАС України, в редакції, що діяла до 15.12.2017р.: апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Виходячи з положень ч.4 ст.286, ч.2 ст.295 КАС України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених ст.286 КАС України, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя