Справа № 440/4479/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Головуючий І інстанції: Гіглава О.В.

22 травня 2019 р. Справа № 440/4479/18

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді - Мельнікової Л.В.,

суддів - Кононенко З.О. , Калиновського В.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року по справі за адміністративними позовами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Миргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В с т а н о в и л а:

12.12.2018 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулись до суду з позовом, яким просять:

- визнати протиправною бездіяльність Миргородського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Полтавської області (подалі - Миргородське ОУПФУ, пенсійний орган) щодо не проведення перерахунку належних їм пенсій відповідно до висновків рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 року № 6-р/2018, ухваленого у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності конституції України (конституційності) підпунктів 2-7, 12 та 14 пункту 4 розділу І Закону України від 28.12.2014 року № 76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», що призвело до не виплати їм державної пенсії в повному розмірі;

- зобов`язати Миргородське ОУПФУ провести з 17.07.2018 року перерахунок та виплату належної кожному з них державної пенсії в розмірі не меншому ніж: учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1986 року, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: по І групі інвалідності - семи мінімальних заробітних плат; по ІІ групі інвалідності - п`яти мінімальних заробітних плат; по ІІІ групі інвалідності - трьох мінімальних заробітних плат, іншим інвалідам, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою: по І групі інвалідності - десяти мінімальних пенсій за віком; по ІІ групі інвалідності - восьми мінімальних пенсій за віком; по ІІІ групі інвалідності - шести мінімальних пенсій за віком.

В обґрунтування вимог позивачі зазначають, що є особами, постраждалими внаслідок Чорнобильської катастрофи 1 категорії і перебувають на пенсійному обліку в Миргородському ОУПФУ. Станом на 2018 рік для інвалідів ЧАЕС - ліквідаторів Чорнобильської катастрофи 1 групи, гарантований державою мінімальний розмір пенсій зменшено в 5,6 разів, для інвалідів ЧАЕС 2 групи в 5 разів, а для інвалідів 3 групи - в 4,1 рази, що з урахуванням відсутності запроваджених рівноцінних чи більш сприятливих умов соціального захисту, дозволяє стверджувати про порушення зобов`язань держави щодо забезпечення соціального захисту позивачів, відшкодування завданої їм шкоди за втрачене здоров`я, моральні і фізичні страждання, втрату працездатності, обмеження в реалізації своїх здібностей та можливостей від дії радіації під час ліквідації останніми Чорнобильської катастрофи, що становить порушення закріпленого у Конституції України обов`язку держави щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та збереження генофонду Українського народу. 17.07.2018 року Конституційним Судом України ухвалено рішення № 6-р/2018 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) підпунктів 2-7, 12 та 14 пункту 4 розділу І Закону України від 28.12.2014 року № 76-VІІІ «Про внесення змін та визначення такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України», у якому Суд дійшов висновку, що у разі зміни правового регулювання набуті особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи права на пільги, компенсації і гарантії повинні бути збережені із забезпеченням можливості їх реалізації або запроваджені рівноцінні чи більш сприятливі умови соціального захисту. Позивачі вважають, що Миргородським ОУПФУ безпідставно не проведено перерахунок належних їм пенсій відповідно до висновків рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 року № 6-р/2018.

Заперечуючи проти вимог позивачів, у відзиві на позов пенсійний орган зазначив, що згідно з рішенням Конституційного Суду України від 26.12.2011 року № 20-рп/2011 Кабінет Міністрів України, як вищий орган у системі органів виконавчої влади, наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належить і Пенсійний фонд України. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави. Нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, якими регулюються бюджетні відносини, зокрема питання соціального захисту за рахунок Державного бюджету України, є складовою бюджетного законодавства відповідно до положень Бюджетного кодексу України. Отже, суди під час вирішення справ щодо соціального захисту прав громадян повинні застосовувати нормативно-правові акти Кабінету Міністрів України, прийняті на підставі і на виконання Бюджетного кодексу України, інших законів України, в тому числі закону про Державний бюджет України на відповідний рік. Статті 50, 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», за якими позивачам призначені пенсії, не зазнали змін відповідно до рішення Конституційного Суду від 17.07.2018 року, а тому і відсутні підстави для проведення перерахунку пенсії позивачам згідно вказаного рішення. 21.11.2018 року позивачі зверталися до Миргородського ОУПФУ із заявами про проведення їм перерахунку пенсії з врахуванням вимог рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 року № 6-р/2018, але форма їх заяв не відповідала вимогам, встановленим Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 13.02.2019 року у задоволені адміністративного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено.

Судове рішення вмотивовано тим, що положення Закону України від 28.12.2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України», якими змінена редакція ст. 54 Закону України від 28.02.1991 року № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (подалі - Закон № 796-XII), такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) не визнані.

Не погоджуючись з судовим рішенням, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зазначають, що суд не дослідив, чи існувало у них право на отримання державних пенсій в заявленому розмірі та яким чином це право було зменшено відповідачем в декілька разів, яким чином це кореспондується з обов`язком відповідача забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій.

Відзив на апеляційну скаргу від позивачів не надходив, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши судове рішення в межах доводів і вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги позивачів задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Право призначення пенсії особам, постраждалим внаслідок Чорнобильської катастрофи регулюються Законом № 796-XII.

Судом установлено, що позивачі перебувають на обліку в пенсійному органі та отримають пенсію по інвалідності, що призначена відповідно до положень ст. 54 Закону № 796-XII.

Частиною 3 ст. 54 Закону № 796-XII (в редакції Закону України від 28.12.2014 року № 76-VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України») установлено, що умови, порядок призначення та мінімальні розміри пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначаються актами Кабінету Міністрів України з відповідних питань.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» затверджений Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. Даною постановою Пенсійному фонду України наказано забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ.

Пунктом 1 означеного Порядку передбачено, що цей Порядок визначає механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Пенсії за бажанням осіб можуть призначатися виходячи із заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків.

Отже, з 01.01.2012 року, за винятком періоду часу: з 01.01.2014 року по 03.08.2014 року, порядок обчислення розміру пенсії позивачів регламентований постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1210.

17.07.2018 року Конституційним Судом України ухвалено рішення № 6-р/2018 за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) підпунктів 2-7, 12 та 14 пункту 4 розділу І Закону України «Про внесення змін та визначення такими, що втратили чинність деяких законодавчих актів України» від 28.12.2014 року № 76-VІІІ.

У жовтні 2018 року позивачі звернулися до Миргородського ОУПФУ із заявами, в яких просили негайно поновити сплату належних їм пенсій в розмірі 8,75 мінімальних пенсій за віком, а також нарахувати та сплатити недоотримані ними суми пенсій за серпень, вересень та жовтень 2018 року з урахуванням висновків рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 року № 6-р/2018 (а.с. 31, 33, 34).

Листами від 21.11.2018 року № 8651/06-4, № 8750/06-24 та № 8749/06-24 Миргородське ОУПФУ проінформувало позивачів про те, що їх пенсії нараховуються та виплачуються відповідно до норм чинного законодавства і відсутні підстави для їх перерахунку на підставі рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 року № 6-р/2018 (а.с. 30, 32, 34).

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 17.07.2018 року № 6-р/2018 визнані неконституційними лише окремі положення Закону України від 28.12.2014 року №76-VІІІ «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України».

Так, означеним Рішенням Конституційного Суду України визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними):

- підпункт 2, абзаци перший, другий підпункту 3, підпункт 4, абзаци перший, другий підпункту 5, абзаци перший - четвертий підпункту 6, підпункт 7 пункту 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року N 76-VIII;

- частину третю статті 22, частину другу статті 24, частину сьому статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року N 796-XII зі змінами;

- статтю 53 (крім її назви), статтю 60 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року N 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року N 76-VIII.

Встановлено, що підпункт 2, абзаци перший, другий підпункту 3, підпункт 4, абзаци перший, другий підпункту 5, абзаци перший - четвертий підпункту 6, підпункт 7 пункту 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року N 76-VIII; частина третя статті 22, частина друга статті 24, частина сьома статті 30 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року N 796-XII зі змінами; стаття 53 (крім її назви), стаття 60 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року N 796-XII у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 28.12.2014 року N 76-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Тобто, виходячи зі змісту рішення Конституційного Суду України від 17.07.2018 №6-р/2018, підпункти 9, 13 пункту 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014 року неконституційними не визнавалися.

Будь яких інших рішень Конституційного Суду України, які б визнавали неконституційними підпункти 9, 13 пункту 4 розділу I Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" № 76-VIII від 28.12.2014 року, судом не встановлено.

Відтак, статті 50 та 54 Закону №796-XII продовжують діяти у редакції Закону України "Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" №76-VIII від 28.12.2014 року, і за їх змістом пенсія по інвалідності, що настала внаслідок Чорнобильської катастрофи та щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров`ю, призначаються саме у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи наведене, колегія суддів не встановила неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні рішення судом першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 316 КАС України).

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін проти України», § 58, рішення від 10.02.2010 року).

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 292, 293, 308, 310, 311, 313, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 залишити без задоволення, а рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року, - без змін.

Постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Мельнікова
Судді(підпис) (підпис) З.О. Кононенко В.А. Калиновський