Справа № 163/2079/18
Суддя: Гудим Любомир Ярославович
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/4723/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Гудима Л.Я.,

суддів: Довгополова О.М., Судової-Хомюк Н.М.,

за участю секретаря судового засідання: Дідик Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 02 квітня 2019 року, головуючий суддя Чишій С.С., ухвалене у м. Любомль, повний текст рішення складено 02.04.2019 року, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Є.С. про визнання протиправною та скасування постанови у справі про порушення митних правил,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2018 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Є.С., в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил №4866/20500/18 від 03.10.2018 року про притягнення до адміністративної відповідальності за ст. 485 МК України.

В обґрунтування своїх позовних вимог посилалася на те, що нею не заявлялось в митній декларації на автомобіль «Рено Меган» неправдивих відомостей, необхідних для визначення митної вартості товару, та не надавалось органу доходів і зборів документів з такими неправдивими відомостями. Стверджувала, що діяла добросовісно, без жодного умислу на заявлення неправдивих відомостей щодо транспортного засобу і заниження його митної вартості. До митного оформлення пред`явила виключно ті документи, які були їй передані і на даний час ніким не скасовані і не визнані недійсними. Зазначених обставин відповідач не перевірив і не з`ясував, чим допустив неповноту і необ`єктивність під час розгляду справи і винесення постанови.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 02 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено; постанову в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Євгенія Сергійовича від 03.10.2018 року в справі про порушення митних правил №4866/20500/18 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 82 061,37 гривень визнано протиправною і скасовано; провадження в справі про порушення митних правил №4866/20500/18 закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, Волинська митниця ДФС оскаржила його в апеляційному порядку, яка, покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими, не надано належної правової оцінки наявним доказам, порушення судом норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.

Свою апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що за результатами аналізу документів, надісланих митними органами Литовської республіки встановлено, що автомобіль марки «Рено Меган» був проданий позивачу за ціною, що є значно вищою за ту вартість, яка заявлена нею в МД, відтак відповідачем правомірно винесено постанову у справі про порушення митних правил.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти апеляційної скарги, вважає оскаржене рішення суду законним та обґрунтованим та просить апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника, дослідивши наявні у справі письмові докази та доводи апеляційної скарги в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як достовірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, митне оформлення легкового автомобіля «Рено Меган», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , здійснене 20.02.2018 року посадовою особою митного поста «Луцьк» Волинської митниці ДФС за поданою декларантом (митним брокером) ПП «Логістикброк» Савою М.В. митною декларацією типу ІМ40ДЕ №UA205090/2018/012577.

Згідно рахунку-фактури від 19.02.2018 року вартість транспортного засобу становить 2200 євро, його продавцем виступала компанія «WERNER EGERLAND», отримувачем ОСОБА_2 .

За митне оформлення цього автомобіля при його митній вартості у 82 128,40 гривень було нараховано та сплачено 32 334,44 гривень митних платежів.

Державною фіскальною службою України отримано запит литовських митних органів від 27.06.2018 року про підтвердження факту ввезення на митну територію України та митного оформлення транспортних засобів, серед яких також «Рено Меган», ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

31.07.2018 року документи литовських митних органів ДФС України надіслало Волинській митниці ДФС для проведення перевірки.

Згідно експортної митної декларації Литовської Республіки НОМЕР_2 , рахунку-фактури (документа під назвою «Pazyma-Saskaita») серії TDT №03609 від 19.02.2018 року автомобіль «Рено Меган» був проданий компанією UAB «TD TRANSPORT» громадянці ОСОБА_3 за ціною 5 000 євро.

З огляду на різницю у вартості транспортного засобу, заявленої і прийнятої під час митного оформлення стосовно литовської експортної митної декларації, різниця розміру митних платежів становить 27353,79 гривень, що визначено службовою запискою УАМП Волинської митниці.

29.08.2018 року інспектор Волинської митниці ДФС склав щодо ОСОБА_1 протокол про порушення митних правил №4866/20500/18 за ознаками ст. 485 МК України. В протоколі зазначено, що ОСОБА_1 через декларанта ОСОБА_4 під час митного оформлення автомобіля «Рено Меган» вчинила дії, спрямовані на неправомірне звільнення від сплати в повному обсязі митних платежів в сумі 27 353,79 гривень, тобто заявила в митній декларації неправдиві відомості необхідні для визначення митної вартості самого товару, та надала з цією метою органу доходів і зборів документи, що містять такі відомості.

03.10.2018 року в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацький Є.С. виніс оскаржену постанову, якою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, відповідно до змісту протоколу №4866/20500/18 і накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300% несплаченої суми митних платежів, що становить 82 061,37 гривень.

Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що доводи відповідача про зацікавленість ОСОБА_1 через повіреного ОСОБА_5 у подачі рахунка-фактури з меншою вартістю під час митного оформлення автомобіля та про наявність у повіреного позивачем при перетині митного кордону іншого пакету документів на автомобіль ґрунтуються виключно на припущеннях.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального та процесуального права, а також фактичним обставинам справи з огляду на наступне.

Частиною 1 статті 458 Митного кодексу України (далі - МК України) визначено, що порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх органам доходів і зборів для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на органи доходів і зборів цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно із статтею 485 МК України заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів.

Склад правопорушення, передбаченого статтею 485 МК України, передбачає, з-поміж іншого, те що особа, яка його вчинила, діяла умисно, тобто усвідомлено, цілеспрямовано чинила так, щоб уникнути від сплати митних платежів (у тому числі й сплати їх у меншому розмірі). Об`єктивна сторона правопорушення, відповідальність за яке встановлено статтею 485 МК України, полягає у поданні неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості.

Отже, зовнішній прояв (винного, протиправного) діяння (передбаченого статтею 485 МК) обов`язково повинен поєднуватися з умислом суб`єкта його вчинення на посягання на охоронювані законом суспільні відносин (встановлений законом порядок сплати податків та зборів).

Згідно із частиною 1 статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації чи документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Відповідно до частини 1 статті 257 МК України декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Частиною другою статті 264 МК України встановлено, що митна декларація та інші документи подаються митному органу в електронному вигляді з дотриманням вимог цього Кодексу або на паперових носіях. Митна декларація на паперовому носії супроводжується її електронною копією. Разом із митною декларацією митному органу подаються рахунок або інший документ, що визначає вартість товару, та, у випадках, установлених цим Кодексом, декларація митної вартості. Відомості про документи, визначені частиною третьою статті 335 цього Кодексу, зазначаються декларантом або уповноваженою ним особою у встановленому порядку в митній декларації. На вимогу митного органу декларант або уповноважена ним особа зобов`язані надати митному органу оригінали таких документів або засвідчені в установленому порядку їхні копії, якщо законодавством не передбачено подання оригіналів.

Перелік документів, що подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України.

Колегія суддів вважає, що матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій передбачених диспозицією статті 485 МК України.

Відповідно до вимог статті 7 КУпАП, ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Статтею 10 КУпАП передбачено, що адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідачем не доведено правомірності винесення оскаржуваної постанови, матеріали справи про порушення митних правил не містять доказів умислу позивача на вчинення дій передбачених диспозицією статті 485 МК України. За даних обставин в діях позивача відсутня суб`єктивна сторона проступку, передбаченого статтею 485 МК України, тобто прямий умисел, а тому відсутній і ознаки цього правопорушення.

Колегія суддів дійшла висновку про те, що за відсутності обґрунтованих доказів, які свідчили б саме про умисел позивача на заниження митних платежів, шляхом повідомлення недостовірної інформації для визначення митної вартості товару з метою зменшення розміру митних платежів та надання з цією метою органу доходів і зборів документів, не є достатньою підставою для кваліфікації дій позивача як порушення митних правил, відповідно до ст. 485 МК України, а доводи відповідача про зацікавленість ОСОБА_1 через повіреного ОСОБА_5 у подачі рахунка-фактури з меншою вартістю під час митного оформлення автомобіля та про наявність у повіреного позивачем при перетині митного кордону іншого пакету документів на автомобіль не знайшли свого підтвердження в ході розгляду даної справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Крім цього, відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, помилковим є висновок суду попередньої інстанції щодо закриття провадження в справі про порушення митних правил №4866/20500/18 на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України.

З огляду на вищевикладене, доводи апеляційної скарги є суттєвими і складають підстави для висновку про порушення судом норм процесуального права, висновки, викладені у рішенні суду першої інстанції частково відповідають обставинам справи, через що судове рішення підлягає скасуванню з прийняттям нового, яким адміністративний позов задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 243, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Волинської митниці ДФС задовольнити частково, рішення Любомльського районного суду Волинської області від 02 квітня 2019 року у справі №163/2079/18 скасувати та прийняти постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Постанову в.о. начальника Волинської митниці ДФС Шелігацького Євгенія Сергійовича від 03.10.2018 року в справі про порушення митних правил №4866/20500/18 про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ст. 485 МК України з накладенням стягнення у вигляді штрафу в розмірі 300 відсотків несплаченої суми митних платежів, що становить 82 061,37 гривень визнати протиправною і скасувати, а провадження у справі закрити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя Л. Я. Гудим
судді О. М. Довгополов
Н. М. Судова-Хомюк

Повний текст постанови складено 24.05.2019 року.