Справа № 810/3625/18
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 року м. Київ № 810/3625/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України

про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України (далі - відповідач), у якому позивач просить суд:

- визнати неправомірними дії Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошового забезпечення за період роботи ОСОБА_1 по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС із 26.04.1986 по 27.04.1986 у третій зоні небезпеки місті Прип`ять з урахуванням подвійного посадового окладу, підвищеного на 15% за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю, одноразової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 500,00 крб. та добових у розмірі 3,50 крб.

- зобов`язати Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України провести нарахування та виплату мені, ОСОБА_1 , грошового забезпечення за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС із 26.04.1986 по 27.04.1986 у третій зоні небезпеки місті Прип`ять з урахуванням подвійного посадового окладу, підвищеного на 15% за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю, одноразової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 500,00 крб. та добових у розмірі 3,50 крб..

- зобов`язати Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України включити в довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС із 26.04.1986 по 27.04.1986 у третій зоні небезпеки місті Прип`ять виплати з урахуванням подвійного посадового окладу, підвищеного на 15% за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю, з коефіцієнтом 5, із застосуванням кратності 4 та зі збереженим середнім заробітком за основним місцем роботи, що становить 98,60 крб.; добових у розмірі 3,50 крб. та одноразової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 500,00 крб.

- зобов`язати Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України видати ОСОБА_1 , нову довідку встановленого зразка про грошове забезпечення з урахуванням зазначених виплат для пред`явлення до органів Управління пенсійного Фонду України для нарахування пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» .

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що на час, коли відбулася аварія на Чорнобильській АЕС, він працював на посаді міліціонера Іванківського відділу Державної служби охорони при УВС Київського облвиконкому, мав звання сержант міліції. У перші години після аварії 26 квітня 1986 року він був відряджений до міста Прип`ять, де по 27 квітня 1986 року брав участь у ліквідації наслідків катастрофи на Чорнобильській АЕС.

Як вказав позивач, після зняття грифу «таємно» та «для службового користування» із наказів МВС СРСР та МВС УРСР щодо оплати праці співробітників органів внутрішніх справ - ліквідаторів йому стало відомо, що його роботу в зоні відчуження оплатили неправильно.

У зв`язку з тим, що передбачені діючим законодавством виплати за участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС ОСОБА_1 не нараховувались і не виплачувались, розмір його фактичної заробітної плати за роботу в зоні відчуження визначений неправильно, що призвело до неправильного нарахування та заниження пенсії, тому він звернувся із письмовою заявою до Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України з проханням провести перерахунок та виплатити зазначені кошти, а також видати довідку про фактичний заробіток.

Позивач зазначає, що на підставі норм чинного законодавства його фактичний заробіток, який повинен бути нарахований відповідачем за роботу по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС та включений у довідку для пред`явлення до органів ПФУ для нарахування пенсії, повинен становити 602,10 крб. Так, позивач пояснює, що повинен був отримати за роботу в зоні відчуження подвійний посадовий оклад із коефіцієнтом, підвищений на 15% за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю з коефіцієнтом 4, зі збереженим заробітком за основним місцем роботи, що становить 98,60 крб., добові у сумі 3,50 крб. та одноразову винагороду за отриману гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 500,00 крб.

Разом з цим, у відповідь на звернення позивача відповідач зазначив, що нарахування та виплата грошового забезпечення ОСОБА_1 за роботу в зоні відчуження проведені на підставі наказу МВС СРСР від 19.03.1984, у довідку про грошове забезпечення №Л-131 від 15.06.2018 включена лише заробітна плата, з даних особового рахунку за 1986 рік одноразові винагороди не нараховувались, за отриману дозу опромінення теж, тому дані види розрахунків відсутні у довідці, як і добові по 3,50 крб.

На думку позивача, вказані дії відповідача щодо не включення у довідку про грошове забезпечення усіх передбачених для виплати коштів порушують його право на належне пенсійне забезпечення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.07.2018 відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, та призначено судове засідання.

Відповідач позов не визнав та подав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що з моменту аварії на ЧАЕС Постановою ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року №524-156 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» (постанова Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986 №168-5) надано право керівникам здійснювати виплату особам рядового і начальницького складу, які виконують службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадових окладів із спеціальних звань у подвійному розмірі.

З 23.05.1986 Розпорядженням №1031-рс на осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ були розповсюджені порядок і розміри оплати праці, що передбачались Розпорядженням №964-рс від 17.05.1986 для робітників і службовців (5-, 4, 3 - кратний розмір тарифної ставки (посадового окладу) за роботу в 3-й, 2-й або 1-й зонах небезпеки відповідно).

Постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 №665-195 (постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7) надано право керівникам міністерств і відомств та їх заступникам здійснювати оплату праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій і першій зонах небезпеки, відповідно в чотири, три і двократному розмірах понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), встановленої за основним місцем роботи.

Отже, відповідач вказує, що після прийняття розпорядження РМ СРСР від 17.05.1986 № 964 робота працівників оплачувалася у кратному розмірі, виходячи з тарифної ставки за місцем роботи, без застосування підвищених тарифів згідно Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦСПС від 07.05.1986 № 524-156. Для застосування показників кратності до тарифних ставок на 100% підстав немає, про це роз`яснювалося Держкомпраці УРСР і Укрпрофрадою від 08.01.1987 за № 05/2-25-2; 03-51-8.

Що стосується вимоги позивача щодо підвищення посадового окладу на 15% за роботу в районах з підвищеною радіоактивністю згідно з розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 10.09.1986 №530, відповідач зазначає, що вканим розпорядженням дано право міністерствам та відомствам підвищувати до 25% тарифні ставки (посадові оклади) робітникам зайнятим в районах і на роботах з підвищеною радіоактивністю. Конкретні розміри підвищення встановлюються з урахуванням складності та терміновістю виконуваних робіт керівниками підприємств, організацій та установ.

Що стосується встановленої розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 №964-рс одноразової винагороди, право на яку мали особи, що отримали граничну допустиму дозу радіації, відповідач зазначає, що включення цієї винагороди до суми заробітної плати для обчислення пенсій чинним законодавством, зокрема і Порядком, не передбачено.

Щодо виплати преміювання відповідач вказує, що якщо до поїздки працівника у зону відчуження або після його повернення нараховували премію за період виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, її розмір повинен був визначатися на підставі Положення, яке діяло на підприємстві на момент відрядження. Крім цього, якщо премію за період виконання робіт з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС не нараховувались та не виплачувались, право на її включення до довідки про заробітну плату відсутнє.

Також, відповідач стверджує, що виплату щодо добових включити до довідки немає підстав, оскільки добові не входять до складу грошового забезпечення.

Таким чином, на думку відповідача, заробітна плата нарахована та відображена у довідці вірно, тому відсутні підстави для проведення її перерахунку.

У судове засідання призначене у справі на 25.09.2018 сторони не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце проведення судового розгляду справи у передбачений законодавством строк, що підтверджується наявними у матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення зі штриховими ідентифікаторами №№351; 117.

Водночас, судом встановлено, що 25.09.2018 до суду надійшла заява представника позивача про проведення розгляду справи № 810/3625/18 без участі позивача у письмовому провадженні.

У відзиві на адміністративний позов, представник відповідача просив здійснювати розгляд справи без його участі.

Відповідно до частини третьої статті 194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з вимогами частини дев`ятої статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи, що матеріали справи у достатній мірі характеризують правовідносини між сторонами, відсутність потреби у заслухати свідків чи експерта, суд вирішив (протокольна ухвала від 25.09.2018) подальший розгляд справи № 810/3625/18 здійснювати у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорія №1, що підтверджується посвідченням особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серія НОМЕР_1 та вкладкою № НОМЕР_2 до посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серія НОМЕР_1 , які видані 19.03.1999 та 11.05.2004 відповідно (а.с.20).

Відповідно до відомостей про роботу, які містяться у трудовій книжці позивача серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 на момент аварії на Чорнобильській АЕС 26.04.1986 проходив службу в Управлінні внутрішніх справ Київського облвиконкому (а.с.19).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач є пенсіонером та отримує пенсію як інвалід ІІ групи у зв`язку з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується посвідченням серії ААЄ №545046 від 02.08.2011 (а.с.21).

ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_4 , виданого 02.05.2004 ГУ МВС України в Київській області (а.с.20).

Відповідно до маршрутного листа, виданого Управлінням поліції охорони в Київській області від 15.06.2018 №Л-131, ОСОБА_1 при участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС знаходився в 30-ти кілометровій зоні (зоні відчуження), а саме, у період з 26.04.1986 по 27.04.1986, місце несення служби - м. Прип`ять, на підставі наказу УВС виконкому Київської обласної ради народних депутатів від 14.08.1986 №069 (а.с.15).

Вказане також підтверджується маршрутним листом , виданим ГУ МВС України в Київській області від 18.03.1999 №Л-0060 (а.с.16).

Згідно з довідкою Управління поліції охорони в Київській області від 15.06.2018 №Л-131, ОСОБА_1 був безпосередньо зайнятий на роботах, що передбачені постановою ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 29.12.1986 №1497-378 та постановою Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05.06.1986 від 665-195, які дають право на державну пенсію на пільгових умовах відповідно до списку №1, затвердженого постановою КМУ від 16.01.2003 №36, з 26 квітня 1986 року до 27 квітня 1986 року (включно) у населеному пункті м. Прип`ять (а.с.14).

08.06.2018 року позивач звернувся до Ліквідаційної комісії Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в Київській області із заявою про проведення перерахунку його грошового забезпечення за роботу в зоні відчуження - м. Прип`ять, з 26 квітня по 27 квітня 1986 року та з урахуванням проведеного перерахунку просив надати довідку, затверджену Наказом Міністерства соціальної політики України 03.09.2012 №536, для перерахунку пенсії. До вказаної довідки просив включити всі фактично одержані ним виплати, а саме: подвійний посадовий оклад із коефіцієнтом 5 за 1 добу в третій зоні небезпечності м. Прип`ять з 26 квітня по 27 квітня 1986 року; одноразову винагороду за отриману гранично допустиму дозу радіаційного опромінення більше 50 мілізівертів у розмірі 500,00 крб.; премію за роботу в зоні відчуження в першу добу після аварії у розмірі 500,00 крб.; добові в розмірі 3,50 крб. (а.с.10-12).

Листом від 15.06.2018 № Л-131 (а.с.13) Управління поліції охорони в Київській області, розглянувши вищевказану заяву позивача, повідомило, що нарахування грошового забезпечення у 1986 році здійснювалось згідно з Положенням про грошове забезпечення осіб рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, яке було затверджене наказом МВС СРСР від 19.03.1984 №090. З даних особового рахунку за 1986 рік одноразові грошові винагороди ОСОБА_1 не нараховувались, за отриману дозу опромінення теж, тому дані види розрахунків відсутні у довідці, як і добові по 3, 50 крб., та гроші на харчування по 2,85 крб. на добу .

Крім цього, згідно з листом від 15.06.2018 №Л-131 вказано, що відповідно до роз`яснення ПФУ про особливості заповнення чорнобильських довідок, одноразову грошову винагороду при отриманні гранично допустимої дози опромінення, яку виплачували окремим категоріям працівників за рахунок коштів бюджету СРСР при призначенні пенсій ігнорують і не відображають у довідці.

Так, як вбачається із довідки Управління поліції охорони в Київській області від 15.06.2018 №Л-131 за роботу у населених пунктах зони відчуження м. Прип`ять, у період з 26.04.1986 по 27.04.1986, з урахуванням окладу міліціонера у розмірі 145,00 крб. та з урахуванням загального коефіцієнта 5, відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР та Укрпрофради від 10.06.1986 №207-7, виплачена заробітна плата в сумі 48 крб. 34 коп. (145 крб. : 30 = 4,8334 крб., де 145 крб. посадовий оклад, 30 кількість календарних днів у місяці; 4,8334 крб. х 4 х2 = 38,67 крб., де 4,8334 крб. заробітна плата за 1 робочий день, 4 кратність, 2- дні роботи в зоні ЧАЕС (маршрутний лист); 38,67 крб. + 9,67 крб. = 48,34 крб., де 38,67 крб. заробітна плата за 2 робочих дні з урахуванням кратності 4 і 9,67 крб. збережена заробітна плата за дні роботи в зоні відчуження) (а.с. 17).

За переконанням позивача, відмова Управління поліції охорони в Київській області у здійсненні перерахунку грошового забезпечення є протиправною, оскільки не ґрунтується на вимогах нормативно-правових актів Урядів колишніх СРСР та УРСР, суттєво обмежує його конституційні права та інтереси і призвела до відчутної втрати розміру його пенсії.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, соціального захисту потерпілого населення визначено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28 лютого 1991 року №796-XII (далі Закон №796-XII).

Згідно з частиною першою статті 54 Закону №796-XII пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986 - 1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством.

Частиною четвертою статті 15 Закону №796-XII передбачено, що видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Відповідно до абзацу першого пункту 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Після аварії на ЧАЕС 26 квітня 1986 року Уряди колишнього СРСР та Української РСР ухвалили рішення із грифом «таємно» щодо оплати праці осіб-ліквідаторів. Після зняття грифа «таємно» та для «службового користування» стало відомо, що при нарахуванні заробітної плати не були враховані вимоги нормативно-правових актів: розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964; постанови Ради Міністрів СРСР від 07 травня 1986 року № 524-156; розпорядження Ради Міністрів СРСР від 23 травня 1986 року № 1031; постанови Ради Міністрів СРСР від 05 червня 1986 року № 655-195; постанови Ради Міністрів УРСР від 10 червня 1986 року № 207-7 та інші.

У вказаних нормативно-правових актах йде мова про умови оплати праці і матеріального забезпечення робітників підприємств, організацій і закладів, які брали участь у роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, дія яких поширюється на військовослужбовців та військовозобов`язаних запасу, яких було призвано на військові збори та які в 1986-1990 роках виконували роботи в зоні відчуження, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС.

Суд зазначає, що пунктом 1 постанови Центрального Комітету КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР та Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 07 травня 1986 року №524-156 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» передбачались виплати військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, що виконують службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадові оклади і оклади за військовим або спеціальним званням в подвійному розмірі.

Пунктом 2 постанови Ради Міністрів УРСР від 08.05.1986 №168-5 «Про умови оплати праці та матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» доведено до відома міністерств, відомств УРСР, облвиконкомів, Київського і Севастопольського міськвиконкомів про прийняття постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР, ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156, а пунктом 3 цієї постанови на міністрів, керівників відомств, голів обл(міськ)виконкомів покладено персональну відповідальність за виконання зазначеної постанови.

У подальшому правовому регулюванні вказані положення постанови №524-156 зазнали змін та уточнень.

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР №964-рс від 17.05.1986 «Про виділення Міненерго СРСР додаткового фонду заробітної плати» надано право голові урядової комісії з ліквідації аварії виплачувати працівникам, які відзначилися при виконанні особливо важливих і відповідальних робіт в залежності від небезпеки їх проведення одноразову винагороду в розмірі до 1000 руб; дозволено керівникам міністерств і відомств, які беруть участь у ліквідації аварії, за узгодженням з головою урядової комісії з ліквідації аварії проводити у виняткових випадках оплату праці працівників, зайнятих на зазначених роботах в III зоні небезпеки, в п`ятикратному розмірі у порівнянні з установленими діючим законодавством нормами, в II зоні - в чотирикратному і в I зоні - в трикратному розмірі (абзац перший). У тих випадках, коли працівник отримує максимально допустиму дозу радіації і в зв`язку з цим не допускається для подальшої роботи у вказаних зонах небезпеки, йому виплачується одноразова винагорода в розмірі п`ятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу), а особам офіцерського складу військових частин, офіцерського і начальницького складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - трьох місячних окладів грошового забезпечення за посадою і військовому або спеціальному званню, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, особам молодшого начальницького і рядового складу органів КДБ СРСР і внутрішніх справ - 500 руб., військовослужбовцям строкової служби і військовим будівельникам - 300 руб. (абзац другий).

Розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 23.05.1986 №1031-рс було поширено порядок та умови підвищеної оплати праці, передбачені розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 №964, на військовослужбовців, начальницький та рядовий склад органів внутрішніх справ. При цьому грошове забезпечення в підвищених розмірах виплачувалось виходячи з посадових окладів, а особам офіцерського і начальницького складу, прапорщикам і мічманам також з окладу на військовим або спеціальним званням (абзац перший).

Постановою Ради Міністрів СРСР, Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 05.06.1986 №665-195 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій і установ, зайнятих на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і попередженням забруднення навколишнього середовища», надано право керівникам міністерств і відомств та їх заступникам проводити оплату праці працівників, зайнятих на роботах по ліквідації наслідків аварії у відповідних зонах небезпеки, в розмірах, передбачених розпорядженням Ради Міністрів СРСР від 17.05.1986 №964. Оплата праці працівників, зайнятих на роботах у третій, другій і першій зонах небезпеки, проводилась відповідно у чотири, - три- і двократному розмірах, понад середньомісячну заробітну плату, виходячи з тарифної ставки (окладу), установленому за основним місцем роботи (абзац третій і четвертий пункту 1).

Відповідно до пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року №524-156, пунктів 1, 4 постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 5 червня 1986 року №665-195, пункту 1 постанови Ради Міністрів Української РСР і Української республіканської ради професійних спілок від 10 червня 1986 року №207 оплата за роботу у зонах небезпеки провадилася з урахуванням кратності зони небезпеки по тарифній ставці (посадовий оклад + оклад за спеціальне звання), підвищеної у два рази (наказ МВС СРСР від 11 травня 1986 року № 0130 та від 30 червня 1986 року № 0189, вказівка МВС СРСР від 30 травня 1986 року № 35з).

Отже, пунктом 1 постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 7 травня 1986 року №524-156 передбачено здійснення виплати військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, що виконують службові обов`язки в зоні Чорнобильської АЕС, посадових окладів і окладів за військовим або спеціальним званням в подвійному розмірі.

Крім того, за приписами абзацу другого пункту 1 постанови ЦК КПРС Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 pоку №524-156 та на підставі розпорядження Ради Міністрів СРСР від 03 вересня 1986 pоку №1767 (розпорядження Ради Міністрів УРСР від 10 вересня 1986оку № 530-рс) тарифні ставки і посадові оклади працівників, які виконували роботи в районах і на роботах з підвищеною радіоактивністю, підвищувалась до 15 відсотків.

Міністерствам, відомствам УРСР, облвиконкомам, Київському і Севастопольському міськвиконкомам надавалось право встановлювати конкретні розміри підвищення з врахуванням складності і терміновості цих робіт, затверджувати переліки робіт з підвищеною радіоактивністю, які оплачуються в такому ж порядку, було також затверджено перелік населених пунктів з підвищеною радіоактивністю, в яких оплата праці провадилась по підвищених до 25 % тарифних ставках (посадовим окладам).

Виходячи з викладених положень, грошове забезпечення позивача під час виконання робіт з ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у період з 26 квітня 1986 року по 27 квітня 1986 року у місті Прип`ять, яке відноситься до третьої зони небезпеки, повинно бути розрахованим виходячи з подвійного розміру посадового окладу (окладу по військовому чи спеціальному званню), підвищеного на 15% за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю.

Натомість, вказані відповідачем у довідці від 15.06.2018 №Л-131 дані свідчать про те, що грошове забезпечення позивача обраховане в одинарному розмірі та без 15% підвищення до посадового окладу.

Відповідно до листа Мінпраці, Мінчорнобиля та Мінфіну України від 29 жовтня 1992 року №09-3751/1032/3к/13-412/308 в разі, якщо робота в зоні відчуження оплачена невірно, без врахування урядових рішень, то повинен бути здійснений перерахунок заробітної плати згідно законодавства. При цьому, визначена таким чином заробітна плата не індексується, не виплачується, а тільки враховується при нарахуванні пенсії.

Згідно листа Мінсоцполітики від 09 червня 1995 року №224/8.13 підприємства і організації в разі неправильної оплати праці в зоні відчуження повинні зробити перерахунок заробітної плати особам, які в 1986-1987 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачу повинен бути зроблений перерахунок заробітної плати, оскільки його робота в період ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС повинна бути оплачена з урахуванням всіх зазначених вище нормативно-правових актів, що регламентують порядок оплати праці робітників та службовців, з урахуванням кратності зони небезпеки - 4, подвійного розміру посадового окладу, підвищеного на 15% за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю, збереженої середньої заробітної плати за основним місцем роботи.

При цьому, з урахуванням встановлених в ході розгляду справи обставин грошове забезпечення ОСОБА_1 за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС із 26 квітня 1986 року по 27 квітня 1986 року, з урахуванням подвійного посадового окладу, підвищеного на 15% за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю, з коефіцієнтом 5, із застосуванням кратності 4 та зі збереженим середнім заробітком за основним місцем роботи, становить 98,60 крб. (де 4,8334 крб. (денна тарифна ставка) х 2 (дні роботи) х 2 (подвійний розмір) х 15% (надбавка до окладу за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю) х 4 (кратність) + 9,67 (збережений середній заробіток) = 98,60 крб.).

Щодо наявності підстав для донарахування позивачу добових, суд зазначає наступне.

Згідно абзацу третього пункту 1 постанови ЦК КПРС, Президії ВР СРСР, РМ Української РСР, ВЦРПС від 07.05.1986 №524-156 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств і організацій зони Чорнобильської атомної електростанції» було постановлено особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам і військовослужбовцям надстрокової служби, начальницькому і рядовому складу органів внутрішніх справ виплачувати крім того добові і забезпечувати їх безкоштовним харчуванням.

Тобто зазначена норма була обов`язковою до виконання у частині нарахування добових, однак такі виплати не нараховувались та не виплачувались.

Доказів зворотнього відповідачем до суду не надано.

Відповідно до умов підпункту 2 пункту 1 постанови Ради Міністрів України РСР та Української республіканської ради професійних спілок від 10 червня 1986 року №207-7 «Про умови оплати праці і матеріального забезпечення працівників підприємств, організацій та установ, які зайняті на роботах, пов`язаних з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забруднення навколишнього середовища» міністерствам і відомствам дозволялось виплачувати працівникам, у тому числі військовослужбовцям військових частин і органів Комітету державної безпеки СРСР, військовозобов`язаним, призваним на збори, а також особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, направленим на роботи, пов`язані з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та запобіганням забруднення навколишнього середовища, добові в розмірі 3,50 крб. та забезпечувати їх безкоштовними трьохразовим гарячим харчуванням (із розрахунку 2,85 крб. на добу) і безкоштовним житлом.

Водночас, як встановлено судом, добові позивачу, всупереч наявного у нього права на їх отримання, не нараховувались і не виплачувались.

Що стосується одноразової грошової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 500 крб., суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 2 наказу МВС СРСР №0149 від 26.05.1986 «Про додаткові виплати особовому складу органів та внутрішніх військ МВС СРСР, які зайняті на роботах з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» працівникам та службовцям, які отримали при виконанні завдань з ліквідації наслідків аварії на АЕС гранично допустиму дозу радіації і у зв`язку з цим не допущеним для подальшої роботи у вказаних в пункті 1 даного наказу зонах небезпеки, виплачувати одноразову винагороду в розмірі п`ятикратної місячної тарифної ставки (посадового окладу), а особам начальницького та рядового складу трьохмісячних окладів грошового утримання за посадою і за військовим або спеціальним званням, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям, особам рядового і молодшого начальницького складу 500 рублів, військовослужбовцям строкової служби 300 рублів.

Відповідно до Положення «Про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ», затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 посада сержант міліції віднесена до категорії «Молодший начальницький склад».

Отже, позивач, виконуючи роботи в зоні відчуження в період з 26.04.1986 по 27.04.1986 мав право на отримання премії, однак така одноразова грошова винагорода за гранично допустиму дозу радіаційного опромінення виплачена позивачу не була.

За наведених обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у частині визнання дій Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошового забезпечення ОСОБА_1 за періоди роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 26 квітня 1986 року по 27 квітня 1986 року у третій зоні небезпеки місті Прип`ять з урахуванням подвійного посадового окладу, підвищеного на 15% за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю, зі збереженим середнім заробітком за основним місцем роботи, одноразової грошової винагороди за гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 500 крб. та добових у розмірі 3,50 крб. протиправними та зобов`язання Управління поліції охорони в Київській області провести нарахування та виплату ОСОБА_1 грошове забезпечення за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 26 квітня 1986 року по 27 квітня 1986 року у третій зоні небезпеки у місті Прип`ять з урахуванням подвійного посадового окладу, підвищеного 15% за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю, зі збереженим середнім робітком за основним місцем роботи, одноразової грошової винагороди за гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 500 крб. та добових у розмірі 3,50 крб.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що позовні вимоги в частині зобов`язання Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України включити в довідку про грошове забезпечення позивача за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 26 квітня 1986 року по 27 квітня 1986 року у третій зоні небезпеки місті Прип`ять виплати з урахуванням подвійного посадового окладу, підвищеного на 15% за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю, з коефіцієнтом 5, із застосуванням кратності 4 та зі збереженим середнім заробітком за основним місцем роботи, що становить 98,60 крб.; добових у розмірі 3,50 крб.; одноразової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 500,00 крб. підлягають задоволенню.

Суд не враховує посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 17.07.2018 у справі № 377/522/16-а, як на підставу для відмови у задоволенні позову, оскільки предметом розгляду у даній справі були інші підстави.

Крім того, при вирішенні даної справи суд застосовує принцип верховенства права відповідно до якого суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України

Необхідність здійснення правосуддя саме на підставі принципу верховенства права закріплена також у статті 129 Конституції України, яка є нормою прямої дії.

Щодо вимог про зобов`язання відповідача видати позивачу нову довідку встановленого зразка про грошове забезпечення з урахуванням вищезазначених виплат для пред`явлення до органів Управління Пенсійного Фонду України для нарахування пенсії відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», суд зазначає про таке.

Відповідно до листа Мінпраці, Мінчорнобиля та Мінфіну України від 29 жовтня 1992 року № 09-3751/1032/3к/13-412/308 в разі, якщо робота в зоні відчуження оплачена невірно, без врахування урядових рішень, то повинен бути здійснений перерахунок заробітної плати згідно законодавства.

Згідно листа Мінсоцполітики від 09 червня 1995 року №224/8.13 підприємства і організації в разі неправильної оплати праці в зоні відчуження повинні зробити перерахунок заробітної плати особам, які в 1986-1987 роках брали участь у роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

З 1 січня 2012 року набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року №1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», якою забезпечено здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, виходячи із розміру заробітної плати, одержаної за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків (далі постанова КМУ №1210).

Відповідно до пункту 7 постанови КМУ № 1210 пенсії призваних на військові збори військовозобов`язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Отже, наділивши позивача певними соціальними гарантіями, що випливають з його статусу особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І, інваліда ІІ групи із захворюванням, пов`язаним з виконанням службових обов`язків по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС довічно, держава взяла на себе публічне зобов`язання забезпечити належний матеріальний рівень цих осіб.

Тобто, між позивачем і державою встановлено певний правовий зв`язок у визначеній сфері життєдіяльності, який характеризується наявністю зобов`язання держави забезпечити соціальний захист осіб, які постраждали і є інвалідами внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Згідно з пунктом 1 Постанови КМУ № 1210 визначений механізм обчислення пенсій по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсій у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи відповідно до статей 54, 57 і 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Постановою Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 7 даного Порядку до заяви про призначення пенсії за віком додається, у тому числі, посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, форма якої затверджена постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 9 березня 1988 №122; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (при призначенні пенсії із використанням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Таким чином, з метою належного виконання прийнятого судом рішення, уникнення будь-яких перешкод в отриманні позивачем вказаної довідки та відновлення його порушеного права, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про зобов`язання Управління поліції охорони в Київській області видати позивачу нову довідку про суму грошового забезпечення відповідного зразка, затвердженого наказом Міністерства соціальної політики України від 03.09.2012 року за №536, з урахуванням всіх належних позивачу та вказаних у даному судовому рішенні виплат за період з 26.04.1986 по 27.04.1986 для подачі до органів управління пенсійного фонду для здійснення перерахунку пенсії.

За змістом частини першої статті 72 та частини першої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Оцінюючи наявні докази, суд дотримується позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України», відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Суд звертає увагу, що частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Всупереч викладеним положенням відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не надано в ході судового розгляду справи належних, допустимих та достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача та встановлені судом обставини справи.

З урахуванням зазначеного, на підставі встановлених у судовому засіданні фактів та обставин, враховуючи, що мотивація та докази, наведені відповідачем під час розгляду адміністративної справи, не дають суду підстав для висновків, які б повністю спростовували доводи позивача, а позивачем доведено суду обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як встановлено судом, позивач відповідно до пунктів 9 та 10 статті 5 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на момент звернення до суду) звільнений від сплати судового збору, витрати позивача, пов`язані з залученням свідків та проведенням судових експертиз також відсутні, отже, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними дії Управління поліції охорони в Київській області (, м. Київ, вул. Гайдара, 8) щодо відмови у нарахуванні та виплаті грошового забезпечення ОСОБА_1 (реєстраційний номер , АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 ) за періоди роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 26 квітня 1986 року по 27 квітня 1986 року у третій зоні небезпеки місті Прип`ять з урахуванням подвійного посадового окладу, підвищеного на 15% за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю, зі збереженим середнім заробітком за основним місцем роботи, одноразової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 500,00 крб. та добових у розмірі 3,50 крб.

3. Зобов`язати Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України (, м. Київ, вул. Гайдара, 8) провести нарахування та виплату ОСОБА_1 (реєстраційний номер НОМЕР_5 , АДРЕСА_1 , 07201) грошове забезпечення за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 26 квітня 1986 року по 27 квітня 1986 року у третій зоні небезпеки місті Прип`ять з урахуванням подвійного посадового окладу, підвищеного 15% за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю, зі збереженим середнім робітком за основним місцем роботи, одноразової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 500,00 крб. та добових у розмірі 3,50 крб.

4. Зобов`язати Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України (, м. Київ, вул. Гайдара, 8) включити в довідку про грошове забезпечення ОСОБА_1 (реєстраційний номер , АДРЕСА_1 , 07201) за період роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 26 квітня 1986 року по 27 квітня 1986 року у третій зоні небезпеки місті Прип`ять виплати з урахуванням подвійного посадового окладу, підвищеного на 15% за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю, з коефіцієнтом 5, із застосуванням кратності 4 та зі збереженим середнім заробітком за основним місцем роботи, що становить 98,60 крб.; добових у розмірі 3,50 крб.; одноразової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 500,00 крб.

5. Зобов`язати Управління поліції охорони в Київській області (, м. Київ, вул. Гайдара, 8) видати ОСОБА_1 (реєстраційний номер , АДРЕСА_3 ) нову довідку про суму грошового забезпечення за періоди роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС з 26 квітня 1986 року по 27 квітня 1986 року з урахуванням таких виплат: подвійного посадового окладу, підвищеного на 15% за виконання робіт з підвищеною радіоактивністю, з коефіцієнтом 5, із застосуванням кратності 4 та зі збереженим середнім заробітком за основним місцем роботи, що становить 98,60 крб.; добових у розмірі 3,50 крб.; одноразової винагороди за отриману гранично допустиму дозу радіаційного опромінення у розмірі 500,00 крб., для подачі до органів управління пенсійного фонду для здійснення перерахунку пенсії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення .

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Панова Г. В.