Справа № 540/276/19
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/276/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Херсонській області про визнання протиправною та скасування постанови про накладення штрафу,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Херсонській області (далі - відповідач, ГУ Держпраці) від 29.01.2019 року №ХС 3140/1523/1194/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 250 380,00 грн. на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи свою правову позицію позивач зазначив, що 16 січня 2019 року посадовими особами відповідача на підставі наказу №53 від 15 січня 2019 року та направлення на проведення інспекційного відвідування №54 від було проведене інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 з питань додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин за місцем здійснення останнім господарської діяльності за адресою: АДРЕСА_1 . Кооперативна, молочний павільйон Каховський ринок, торгова точка "Ковбаси".

За результатами інспекційного відвідування складено акт №ХС 3140/1523/1194/АВ від 17.01.2019 року (далі - Акт перевірки), висновком якого є порушення позивачем законодавства про працю, шляхом допущення до роботи без укладання трудового договору двох працівників. Висновки акту інспекційного відвідування стали підставою для винесення відповідачем постанови №ХС 3140/1523/1194/АВ/П/ТД-ФС від 29.01.2019 року, якою до позивача застосовано штраф у розмірі 250380,00 грн.

Позивач вважає, рішення ГУ Держпраці протиправним. З посиланням на норми Цивільного Кодексу України, Кодексу законів про працю України та на Порядок проведення перевірок посадовими особами Державної інспекції України з питань праці та її територіальних органів, затверджених наказом Міністерства соціальної політики України від 02 липня 2012 року № 390, обґрунтовує правомірність своїх вимог. З наведеного позивач робить висновок про наявність правових підстав для постановлення судового рішення про скасування постанови про накладення штрафу.

Ухвалою суду від 18.02.2019 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 12.03.2019 року.

Протокольною ухвалою суду від 12.03.2019 року, за клопотанням представника позивача, розгляд справи відкладено на 21.03.2019 року.

21.03.2019 року до суду надійшли клопотання сторін про перехід до розгляду даної справи за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 21.03.2019 року клопотання сторін задоволено, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, судове засідання у справі замінено підготовчим засіданням. Підготовче засідання призначено на 04 квітня 2019 р.

Відповідач 21.03.2019 року подав до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким проти позову заперечує з таких підстав. Питання проведення перевірки суб`єктів господарювання щодо дотримання законодавства про працю врегульовано Конвенцією Міжнародної організації праці №81 від 11 липня 1947 року, Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та постановою КМУ "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" №295 від 26 квітня 2017 року. При проведенні перевірки позивача та оформленні результатів перевірки, зокрема, при винесенні спірних постанов відповідач діяв у спосіб та в порядок передбачений спеціальним законодавством. Все це, на думку, відповідача є підставами для відмови в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою суду від 04.04.2019 року відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача про витребування додаткових доказів у справі, через подання запитаних позивачем копій разом з відзивом на позов. Датою наступного підготовчого засідання визначено 16.04.2019 року.

Протокольною ухвалою суду від 16.04.2019 року в підготовчому засіданні оголошено перерву до 02.05.2019 року. Строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів.

Враховуючи, що під час підготовчого засідання у даній справі судом завершено проведення всіх підготовчих дій, необхідних для забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, протокольною ухвалою суду від 02.05.2019 року підготовче провадження у даній справі закрито, та призначено її до розгляду по суті в судовому засіданні на 16.05.2019 року.

16.05.2019 року представниками сторін подано до суду аналогічні за суттю клопотання про розгляд справи без їх участі.

Частиною 3 статті 194 КАС України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи приписи ст. 194 КАС України суд вважає, що подання сторонами клопотань про розгляд справи без їх участі є підставою для прийняття судом рішення в порядку письмового провадження.

Розглянувши надані документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд встановив наступне.

На підставі пп.3 п.5 Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (затверджений постановою КМУ №295 від 26 квітня 2017 року), інформації Каховської міської ради №01-11/5898 від 20.11.2018 року ГУ Держпраці у Херсонській області винесено наказ "Про проведення інспекційного відвідування" №53 від 15.01.2019 року.

Зазначеним наказом головним державним інспекторам відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів управління з питань праці ОСОБА_4 (посвідчення інспектора праці №1194)ОСОБА_3 (посвідчення інспектора праці №1523) доручено проведення інспекційного відвідування з питань додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин; оплати праці у ФОП ОСОБА_1 за фактичною адресою здійснення господарської діяльності: торгова точка АДРЕСА_3.

15.01.2019 року на посадових осіб, визначених в наказі №53 від 15.01.2019 року виписано направлення на проведення інспекційного відвідування №54 зі строком дії з 16 по 17 січня 2019 року.

В період з 11 год.20 хв. 16.01.2019 року по 12 год. 00 хв. 17.01.2019 року посадовими особами відповідача - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 проведено інспекційне відвідування позивача за адресою здійснення нею підприємницької діяльності.

Висновком інспекційного відвідування є порушення позивачем приписів ч. 1 ст.21, ч. 3 ст. 24 КЗпПУ та Постанови КМУ від 17.06.2015р. № 413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу" ФОП ОСОБА_1 , допущено до роботи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення Державної фіскальної служби про прийняття працівника на роботу.

На підставі акту інспекційного відвідування винесено постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ХС 3140/1523/1194/АВ/П/ТД-ФС від 29.01.2019 року про накладення на позивача штрафу в розмірі 250380,00 грн.

Не погодившись з правовими підставами для призначення інспекційного відвідування, постановами про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір суд виходить із наступного.

Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.

Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення N 96), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року N 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Згідно пункту 2 Положення N 96 Держпраці у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

За приписами підпункту 9 пункту 4 Положення N 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.

Підпунктом 6 пункту 4 Положення N 96 встановлено, що Держпраці, здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Пунктом 7 Положення N 96 передбачено, що Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.

У відповідності до зазначених норм Головного управління Держпраці в Херсонській області делеговано повноваження щодо здійснення на території області державного контролю за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.

Процедуру проведення Управліннями Держпраці перевірки стану додержання законодавства про працю, визначено Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" від 05.04.2007 N 877-V (далі - Закон N 877-V) та Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 295 від 26.04.2017 (далі - Порядок N 295).

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" N 877-V від 05.04.2007 (далі за текстом Закон N 877-V) державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Згідно ч. 4 ст. 2 Закону N 877-V заходи контролю здійснюються, в т. ч., органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Дана норма встановлює імперативні вимоги до здійснення заходів Управліннями Держпраці, а саме - вони під час здійснення заходів контролю зобов`язані забезпечити дотримання абсолютно конкретних норм Закону №877-V, натомість інші статті цього закону на відповідача не розповсюджуються.

Верховний Суд встановив обов`язок Управління Держпраці дотриматись цих приписів Закону №877-V при проведенні інспекційного відвідування, виклавши дану позицію в постанові від 22 березня 2018 року в справі №697/2073/17 провадження К/9901/2769/18, яка в силу ч.5 ст.242 КАС України підлягає врахуванню при застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами:… об`єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимості проведення перевірок суб`єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, а також невідворотності відповідальності осіб за подання таких заяв (абз.6 ст.3 Закону №877-V); здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом (абз.7 ст.3 Закону №877-V).

В той же час, відповідно до пп.3 п.5 Порядку №295 Інспекційні відвідування проводяться, зокрема за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.

Суд дійшов висновку, що при наявності колізії між нормами Закону Украйни "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" , які забороняють використання анонімних звернень та дотримання яких зобов`язаний забезпечити відповідач при проведенні інспекційного відвідування, та приписами Порядку № 295 слід звернутись до ч.3 ст.7 КАС України та до Пленуму Верховного Суду України, яке міститься в Постанові від 01.11.1996 р. № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя".

У разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України (ч.3 ст.7 КАС України).

У роз`ясненні Пленуму Верховного Суду України, яке міститься в Постанові від 01.11.1996 р. № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" (пункт 5) зазначено, що судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу, зокрема постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, накази та інструкції міністерств і відомств, підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов`язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини.

Співставлення цих двох норм (Закону та Порядку) дає суду підстави для висновку, що при аналізі інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, керівник Управління Держпраці зобов`язаний дотриматись приписів абз.6 ст.3 Закону№877-V. Такий обов`язок вимагає від керівника відфільтровувати анонімні та явно безпідставні заяви про порушення законодавства про працю, що, в свою чергу, є правовим засобом захисту суб`єктів господарювання на етапі прийняття керівником рішення від свавілля державних органів щодо проведення перевірок на підставі наклепів або анонімних заяв конкурентів, фактично це є нічим іншим, як конвенційним принципом "згідно із законом".

Так, в рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Кривіцька та Кривіцький проти України" (Заява N 30856/03§43) суд наголошує, що "вислів "згідно із законом" не просто вимагає, щоб оскаржуваний захід мав підставу в національному законодавстві, але також звертається до якості такого закону. Зокрема, положення закону мають бути достатньо чіткими у своїх термінах, а також закон має передбачати засоби юридичного захисту проти свавільного застосування ... Функція роз`яснення та тлумачення положень національного закону належить насамперед національним судам".

Додатково до такої позиції суду, слід навести ч.7 ст. 4 Закону №877-V, яку зобов`язаний дотриматись відповідач при здійсненні контрольного заходу, та відповідно до якої у разі якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав і обов`язків суб`єкта господарювання або повноважень органу державного нагляду (контролю), така норма трактується в інтересах суб`єкта господарювання.

З відзиву ГУ Держпраці вбачається, що підставою для призначення інспекційного відвідування позивача стали обставини, передбачені пп. 3 п.5 Порядку №295 - рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.

В якості інформації, що лягла в основу такого рішення керівника Управління відповідачем вказано - лист Каховської міської ради від 20.11.2018 року №01-11/5898 про надання інформації, згідно якої ФОП ОСОБА_1 названа порушником трудового законодавства та зазначено, що на момент перевірки позивачки Управлінням праці та соціального захисту населення Каховської міської ради 04.05.2018 року на трьох торгових точках ПП Юрченко торгівля здійснювалась без оформлення трудових відносин.

Стосовно віднесення інформації, що міститься в листі до інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту суд зазначає наступне.

Так, автором листа є Управління праці та соціального захисту населення Каховської міської ради.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правову основу діяльності Управління праці та соціального захисту населення Каховської міської ради становить Положення про управління праці та соціального захисту населення Каховської міської ради, затверджене рішенням 51 сесії Каховської міської ради від 26.12.2013 № 950/51).

Згідно пункту 5 наведеного положення Управління праці та соціального захисту населення Каховської міської ради відповідно до покладених на нього завдань має право:

1) здійснювати контроль за наданням інвалідам, ветеранам війни та праці, сім`ям загиблих військовослужбовців, сім`ям з дітьми, іншим громадянам пільг, встановлених законодавством;

2) здійснювати контроль за додержанням підприємствами, установами та організаціями всіх форм власності встановленого порядку оформлення документів (у тому числі їх достовірності) для призначення допомоги;

3) одержувати у встановленому порядку від інших виконавчих органів міської ради, підприємств, установ та організацій усіх форм власності інформацію, документи та інші матеріали, необхідні для виконання покладених на нього завдань;

4) подавати виконавчому комітету міської ради та Департаменту соціального захисту населення Херсонської обласної державної адміністрації пропозиції з питань, що належать до компетенції управління;

5) здійснювати контроль за своєчасним проведенням атестації робочих місць працівників, зайнятих на підземних роботах, на роботах з шкідливими і небезпечними умовами праці;

6) залучати спеціалістів інших виконавчих органів міської ради, підприємств, установ, організацій та об`єднань громадян (за погодженням з їх керівниками) для розгляду питань, що належать до компетенції управління;

7) направляти запити до відповідних установ та отримувати від них інформацію для здійснення перевірки достовірності наданих громадянами відомостей про доходи та майновий стан щодо себе та членів своєї сім`ї для призначення різних видів державних соціальної допомоги.

Як вбачається з наведеного, Управління праці та соціального захисту населення Каховської міської ради не наділено ані правом для проведення перевірок суб`єктів господарювання на предмет дотримання трудового законодавства ані правом ініціювати відповідні перевірки Головним управлінням Держпраці в Херсонській області.

Отже, використання інформації наданої Управлінням праці та соціального захисту населення Каховської міської ради з перевищенням наданих управлінню повноважень не може бути інформацією отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 п.5 Порядку №295, в розумінні положень зазначеного Порядку.

Також, відповідачем не зазначено жодного іншого джерела інформації, яке було використано керівником Управління при прийнятті рішення про проведення перевірки.

Отже, рішення відповідача про проведення інспекційного відвідування прийнято ним не за результатами системного вивчення певного масиву інформації, а за результатом розгляду одного єдиного листа від суб`єкта владних повноважень, який права на складання таких листів та надання відповідної інформації не має. Окрім зазначеного, відповідно раніше наведених в рішенні норм при аналізі інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, керівник Управління Держпраці зобов`язаний дотриматись приписів абз.6 ст.3 Закону№877-V. Такий обов`язок вимагає від керівника відфільтровувати анонімні та явно безпідставні заяви про порушення законодавства про працю, що, в свою чергу, є правовим засобом захисту суб`єктів господарювання на етапі прийняття керівником рішення від свавілля державних органів щодо проведення перевірок на підставі наклепів або анонімних заяв конкурентів, фактично це є нічим іншим, як конвенційним принципом "згідно із законом".

Натомість інформація УПСЗН Каховської міської ради про використання ФОП ОСОБА_1 праці без оформлення трудових відносин матеріалами перевірки, про яку зазначає управління, не підтвердженні - лист не містить додатків, а тому сам по собі лист не міг бути підставою для прийняття обґрунтованого рішення про проведення інспекційного відвідування керівником відповідача.

З аналізу викладеного, суд дійшов висновку про відсутність у відповідача законних підстав для видання наказу від 15.01.2019 року №53 про проведення інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , а також направлення на проведення інспекційного відвідування №54 від 15.01.2019 року.

Окрім зазначеного, протиправними є дії відповідача щодо визначення ним кола питань, що підлягають перевірці. Так, з листа УПСЗН Каховської міської ради вбачається, що в ньому наведена інформації лише стосовно використання ФОП ОСОБА_1 не задекларованої праці трьох осіб. Інформації щодо порушення прав громадян щодо оплати їх праці, дотримання гарантій для неповнолітніх та працівників на час виконання державних та громадських обов`язків повідомлення не містить. Згідно вже наведеного положення ч. 1 ст. 6 Закону №877-V під час проведення позапланового заходу з`ясовуються лише ті питання, необхідність перевірки яких стала підставою для здійснення цього заходу, з обов`язковим зазначенням цих питань у посвідченні (направленні) на проведення заходу державного нагляду (контролю).

Отже, включення до питань, що підлягали інспектуванню питання оплати праці, гарантій для неповнолітніх та працівників на час виконання державних та громадських обов`язків є протиправним.

Стосовно самої перевірки суд зазначає наступне.

У справі, що розглядається, предметом спору, зокрема, є правомірність постанов відповідача про накладення на позивача штрафу в розмірі 250 380 грн. Підставою винесення постанови про накладення штрафу від 29.01.2019 № ХС3140/1523/1194/АВ/П/ТД-ФС став фактичний допуск позивачем працівників до роботи без оформлення трудового договору, в той час як працівники виконують певні функції за конкретною посадою.

Отже, для правильного вирішення справи має значення правова кваліфікація правовідносин між ФОП ОСОБА_1 та фізичними особами: ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , зокрема, їх належність до трудових.

Так, взаємовідносини громадянина і роботодавця можуть виникати як на підставі трудового, так і на підставі цивільно-правового договору. При цьому сторони цивільно-правової угоди укладають договір в письмовій формі згідно з вимогами статті 208 ЦК України. Такі угоди застосовуються для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання результатів праці, і у разі досягнення зазначеної мети вважаються виконаними і дія їх припиняється.

Подібні правовідносини були предметом розгляду судом касаційної інстанції. У постанові від 26.09.2018 у справі № 822/723/17 та постанові від 06.03.2019 по справі № 802/2066/16-а Верховний Суд зробив такий правовий висновок:

"Основною ознакою, що відрізняє цивільні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату.

Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду.

Отже, трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт".

В матеріалах справи наявний цивільно-правовий договір від 03.01.2019 року, згідно якого ФОП ОСОБА_1 (замовник) та фізична особа-підприємець ОСОБА_8 (виконавець) домовились в порядку та на умовах, визначених договором про надання виконавцем послуг з реалізації товару замовника на суму не менше 45 000 грн. на місяць., а замовник зобов`язується оплатити виконану роботу.

Договір вважається виконаним належним чином за умови продажу виконавцем продукції замовника на суму не менше 45 000 грн. на місяць.(п.4.1 Договору)

Також договором передбачені додаткові умови заохочувального характеру за умови продажу товару на суму більше 45 000 грн. на місяць. (п.4.3 Договору).

Підставами для сплати винагороди є підписаний сторонами акт приймання-передачі робіт (п.4.4 Договору).

Пунктами 2.1.4 та 1.3 Договору передбачено, що виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку замовника, а сам організовує свою діяльність за договором і виконує її на власний ризик, замовник не несе перед виконавцем зобов`язань щодо забезпечення необхідних умов праці, передбачених трудовим законодавством. Виконавець зобов`язаний зберігати та нести відповідальність за втрату, псування товарно-матеріальних цінностей які ввірені виконавцем замовнику при виконанні завдання.

Також, представником позивача до матеріалів справи надано копію акту прийому наданих послуг до цивільно-правового договору від 03.01.2019 року, звіту про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування за січень, лютий 2019 року форми №Д4 та квитанції про оплату ФОП ОСОБА_1 , як страхувальником, єдиного соціального внеску, військового збору та прибуткового податку за ОСОБА_8 .

Тобто, між виконавцем та замовником підписувалися акти прийняття-передачі виконаних робіт, в яких зазначено, які роботи передав виконавець, їх обсяг (згідно договору) та вартість. Окрім зазначеного позивачкою подавалась податкова звітність, в якій були зазначені відносини за цивільно-правовим договором між ОСОБА_8 та ФОП ОСОБА_1 . Позивачкою нараховувались та сплачувались як податковим агентом та страхувальником ОСОБА_8 відповідні податки та збори.

Отже, цивільно-правовий договір між позивачем та ОСОБА_8 укладався для виконання конкретної роботи, що спрямована на одержання певних результатів праці. У зв`язку з досягненням зазначеної мети взаємовідносини між позивачем та відповідними працівниками припинилися. Укладені угоди не містять обов`язку виконавців бути присутнім на підприємстві у визначені робочі години, дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку, обов`язку підприємства забезпечувати виконавців матеріально-технічною базою, регламентації процесу праці, часу та тривалості робочого часу.

У зв`язку з цим, тлумачення відповідачем змісту цивільно-правових угод як таких, що насправді містять ознаки трудового договору, є таким, що не ґрунтується на фактичних обставинах та законодавстві.

З приводу посилань відповідача, як на доказ наявності неоформлених трудових відносин між ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ФОП ОСОБА_1 на матеріали аудіо та відео фіксації суд зазначає наступне.

Так, відповідачем до суду подано компакт-диск з двома відео файлами та 1 аудіофайлом.

Аудіофайл являє собою розмову одного з інспекторів з позивачкою, в якій інспектор повідомляє про проведення відносно неї інспекційного відвідування.

На одному з відеозаписів зафіксовано продуктовий прилавок та особу жіночої статі за ним. Місце проведення відео фіксації, обставини за яких вона здійснювалась з відео не вбачається. Також, з відео не можливо встановити особу жінки за прилавком та яке відношення вона має до інспекційного відвідування. Фактично відзняте відео не має жодної доказової цінності, оскільки не підтверджує та не спростовує обставин, що підлягають дослідження в рамках даної справи.

На іншому відео також присутня невстановлена особа жіночої статті, яка спочатку на питання інспектора чи є вона продавцем надає позитивну відповідь, проте зазначає, що проходить стажування. Таким чином, й друге відео не встановлює факту трудових відносин між жінкою зображеною на відео та позивачкою.

Усі три медіа файли відображають різні проміжки часу та обставини, не відображають усієї перевірки, а лише її уривки, які бажав додати до акту перевірки відповідач. Та навіть додані уривки, в силу викладеного вище, не підтверджують факт допуску ОСОБА_5 , ОСОБА_8 до роботи без укладення трудового договору.

Також, суд звертає увагу, що вказаний електронний доказ, як додаток до акту інспекційного відвідування, не був отриманий ФОП ОСОБА_1 так як матеріали справи не містять доказів такого отримання, що позбавило позивача права надати відповідні пояснення щодо вказаних на відеозапису обставин.

Натомість, ФОП ОСОБА_1 стверджує про роботу за місцем фактичного здійснення нею підприємницької діяльності лише однієї особи - ОСОБА_8 та не на умовах трудового договору, а на умовах цивільно-правового договору.

Аналізуючи доводи сторін, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів використання позивачкою праці двох осіб, оскільки з відеоматеріалів свої взаємовідносини з ФОП ОСОБА_1 підтвердила лише одна жінка, яка з огляду на пояснення позивачки є ОСОБА_8 - виконавцем робіт за цивільно-правовим договором. Відношення іншої жінки на відео до ФОП ОСОБА_1 доказами не підтверджено, як і виконання нею обов`язків продавця взагалі.

Окрім наведеного, доказового значення не мають й анкети-опитування, додані ГУ Держпраці до Акту перевірки, оскільки в анкеті, яку відповідач вважає складеною відносно ОСОБА_8 міститься один єдиний підпис, належність якого не зазначена (з урахуванням того, що форма анкети передбачає щонайменше два підписи - осіб, що проводили опитування та особи, відносно якої опитування проведено). Інша анкета містить підпис інспектора ОСОБА_3 та іншої особи, належність якого не зазначена.

Згідно ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.74 КАС України)

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч.2 ст.77 КАС України).

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (ч.1 ст.90 КАС України).

Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень, належними, достовірними та допустимими доказами не доведено правомірності прийняття оскаржуваної постанови.

Таким чином, суд встановив, що відповідачем допущені порушення при обґрунтуванні встановленого порушення та при призначенні проведення самого інспекційного відвідування.

З огляду на викладене, суд вважає, що оскаржувана постанова є необґрунтованою, прийнятою не у відповідність до норм чинного законодавства, у зв`язку із чим, дійшов до висновку про її протиправність та необхідність скасування.

Тому позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 у повному обсязі, сплачений позивачем судовий збір у сумі 2503,80 грн. підлягає стягненню з ГУ Держпраці у Херсонській області за рахунок його бюджетних асигнувань.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпраці у Херсонській області (, адреса: 73026, м. Херсон, сул Тираспільська, 1) від 29.01.2019 року №ХС 3140/1523/1194/АВ/П/ТД-ФС про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами у розмірі 250 380,00 грн. на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Херсонській області (, адреса: 73026, м. Херсон, сул Тираспільська, 1) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2503,80 грн., шляхом безспірного списання коштів органами казначейської служби України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 112040100