Справа № 420/3052/19
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/3052/19
У Х В А Л А

22 травня 2019 року м. Одеса

Суддя Одеського окружного адміністративного суду Потоцька Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до адміністративного суду,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області в якому позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати Постанову Першого Приморського відділу державної виконавчої служби міста Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області про стягнення виконавчого збору від 15.06.2018 року по ВП № 52000506 у розмірі 58 784,95 грн.

Разом із позовом позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду, яке обгрунтовано наступним.

Обставини, які свідчать про поважність причин пропуску:

На виконанні Відповідача з 23.08.2016 року знаходиться Виконавче провадження № 52000506 за Виконавчим листом № 2-6788/09.

30.08.2016 року по вказаному ВП було прийнято Постанову про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 58 784,95 грн.

Я вважав дії по винесенню зазначеної Постанови неправомірними, а саму Постанову такою, що підлягає скасуванню, а тому 20.03.2017 року звернувся до Приморського районного суду міста Одеси із Скаргою на вказані дії та постанову державного виконавця в межах ст. ст. 383-385 ЦПК України (справа № 522/5291/17).

15.02.2018 року по справі № 522/5291/17 було постановлено Ухвалу про задоволення моєї скарги, мені було поновлено пропущений з поважних причин строк на звернення із скаргою, а оскаржувана Постанова від 30.08.2016 року скасована.

Перший Приморський ВДВС вказану Ухвалу не оскаржував, вона набрала законної сили 05.03.2018 року.

З лютого 2018 року на мою адресу не надходило жодних листів та/або інформації від виконавчої служби.

У вересні 2018 року, у зв`язку з необхідністю отримання повної інформації для формування правової позиції по справі № 496/4318/16-ц, провадження 22- ц/813/3135/19, яка розглядається Одеським апеляційним судом (суддя Колесніков Г.Я.) з приводу Апеляційної скарги ПАТ «БАНК ФОРУМ» на Заочне рішення Біляївського районного суду Одеської області від 28.11.2017 року, з`явилась потреба в ознайомленні с матеріалами ВГГ № 52000506.

13.09.2018 року відбулось ознайомлення з матеріалами ВП № 52000506, про що до матеріалів виконавчого провадження була надана відповідна розписка.

В результаті ознайомлення, стало відомо, що ще 15.06.2018 року було вдруге винесено Постанову про стягнення з мене виконавчого збору у розмірі 58 784,95 грн.

На противагу ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», копія вказаної Постанови не була надіслана мені до цього часу.

По 13.09.2018 року не відбулося також спроби вручити копію вказаної Постанови мені особисто та/або моєму уповноваженому представнику, хоча в матеріалах ВП наявні усі наші контактні дані.

Відтак про наявність Постанови від 15.06.2018 року я дізнався тільки 13.09.2018 року, тобто через 3 міс. з дня її винесення.

Вказану Постанову я вважаю протиправною, та підлягаючою скасуванню, у зв`язку із чим 17.09.2018 року, подав на адресу Приморського районного суду міста Одеси Скаргу на дії державного виконавця в межах ст.ст. 447 - 449 та 451 ЦПК України ( справа № 2-6788/09, провадження № 4-с/522/182/18).

В наслідок перелічених раніше обставин, у вказаній Скарзі я просив суд, в тому числі, поновити мені пропущений з поважних причин строк на звернення до суду.

Тільки 14.05.2019 року Одеський апеляційний суд прийняв по справі № 2- 6788/09, провадження № 4-с/522/182/18 Постанову, в якій висловив позицію, що вимоги про скасування Постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору мають розглядатися судом адміністративної юрисдикції.

Таким чином, без того пропущений строк на оскарження Постанови від 15.06.2018 року поза моєї волі збільшився ще на тривалий час: відбувалась ліквідація суду, головуючий суддя знаходилась у відрядженні, не було складу суду, тощо.

Тому можливість подання до суду Позовної заяви у належному порядку з`явилась у мене тільки в травні 2019 року. Я навіть не став очікувати на видачу повного тексту Постанови суду апеляційної інстанції.

Суд не прийняв до уваги доводи моєї Апеляційної скарги, заснованої на судовій практиці, існуючій на 17.09.2018 року (момент звернення до суду із Скаргою), а саме на висновок Великої Палати Верховного Суду, наведений у Постанові від 14.03.2018 року по справі № 660/612/16-ц; провадження № 14-19цс18.

На час звернення із Скаргою , я не міг знати до яких правових позицій дійде Верховний суд в квітні - травні 2019 року; вважав, що у вересні 2018 року в межах ч. 1 ст. 74 чинного Закону України «Про виконавче провадження» цілком правомірно звернувся до місцевого суду, який видав Виконавчий лист по цивільній справі в порядку ЦПК України із скаргою на дії та рішення державного виконавця.

З наведених раніше обставин вбачається, що я займаю активну позицію по захисту своїх прав. Як тільки мені стають відомі обставини їх порушення, я в максимально короткі строки подаю на розгляд суду необхідні процесуальні документи.

По справі № 2-6788/09, провадження № 4-с/522/182/18 я скористався своїм процесуальним правом на оскарження рішення суду першої інстанції, однак за час розгляду змінилась судова практика, яку я не міг передбачити та належно на неї відреагувати.

Аналогічні дії державного виконавця та Постанову про стягнення виконавчого збору по ВП № 52000506 нещодавно я вже оскаржував до Приморського районного суду міста Одеси у формі Скарги на підставі статей ЦПК України. Вказана справа переглядалась судом апеляційної інстанції, однак мені не було зроблено зауваження щодо неправильності порядку та обраного способу захисту моїх прав.

Згідно ч. 5 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України, Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Зважаючи на те, що:

- про наявність Постанови від 15.06.2018 року мені стало відомо тільки 13.09.2018 року;

- 17.09.2018 року я звернувся до Приморського районного суду міста Одеси із Скаргою на вказану Постанову в порядку ЦПК України;

- про порушення правил предметної юрисдикції стало відомо 14.05.2019 року, вважаю, що є достатні докази поважності причин пропуску мною строку на оскарження Постанови про стягнення виконавчого збору від 15.06.2018 року по ВП № 52000506, а тому такий строк може бути поновлений судом.

Розглянувши подану заяву суддя приходить до висновку про визнання поважними причин пропуску строку .

Позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Приписами ст. 44 КАС України встановлено, що учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Строк звернення до адміністративного суду - це строк, в межах якого особа, яка має право на позов, повинна звернутися до адміністративного суду для захисту своїх прав у публічно - правових відносинах або для реалізації владних повноважень.

Строки звернення до адміністративного суду з позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними.

Вказана справа, у відповідності до глави 11 КАС України, належить до окремих категорій термінових справ, порядок та строки розгляду якої визначені ст. 287 КАС України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 287 КАС України, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Позовну заяву може бути подано до суду: 1) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів; 2) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому звернення до суду може здійснюватися у межах встановленого строку, який у цивільному та господарському судочинстві визначений як строк позовної давності, а в адміністративному - строк звернення до суду.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

У справі Європейського суду з прав людини "Стаббігс та інші проти Великобританії" визначено, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд зазначив про те, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії", пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Позивачем подана заява про поновлення строку звернення до суду, яке підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 5, 9, 121, 287, 256, 295, 297 КАС України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку звернення до суду - задовольнити.

Визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду.

Ухвала набирає законної сили відповідно до вимог ст. 256 КАС України та може бути оскаржена у порядку та строки визначені статтею 295, 297 КАС України.

Пунктом 15.5 розділу VII "Перехідні положення" КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.

Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Головуючий суддя Потоцька Н.В.