Справа № 460/321/19
Суддя: Зозуля Д.П.
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2019 року м. Рівне №460/321/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зозулі Д.П. за участю секретаря судового засідання Минько Н.З. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник ОСОБА_1 ,

відповідача: представник Павлюк Євгеній Васильович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

ОСОБА_2
доКомандира військової частини НОМЕР_1
про визнання наказу неправомірним, поновлення на посаді, виплати грошового та речового забезпечення за час вимушеного прогулу, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до командира військової частини НОМЕР_1 , у якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просила:

визнати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 14 січня 2019 року № 14 неправомірним в частині дати виключення зі списків;

визнати наказ командира військової частини НОМЕР_1 ( по особовому складу) від 14 січня 2019 року №7-РС неправомірним в частині дати звільнення;

зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 змінити дату звільнення позивача з 14 січня 2019 року на 15 травня 2019 року;

зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 виплатити грошове та речове забезпечення за встановленими нормами за весь час вимушеного прогулу;

зобов`язати відповідача обчислити та виплатити позивачу середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 14 січня 2019 року по 15 травня 2019 року включно.

Позовні вимоги, обґрунтовано тим, що відповідачем в порушення положень Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців», Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України безпідставно виключено ОСОБА_2 зі списків військової частини. У зв`язку з чим, позивач вважає накази про її звільнення з військової служби та виключення зі списків особового складу протиправними в цій частині.

Командиром військової частини НОМЕР_1 своєчасно подано відзив на позовну заяву (а.с. 17-19). В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що доводи позивача не можуть бути задоволені судом, оскільки бажання надання відпустки позивач не проявляла, сама ініціювала направлення матеріалів особової справи до кадрового центру Сухопутних військ для реалізації її соціальних гарантій. Крім того, відповідач вказує, що сама по собі затримка у виплаті матеріального забезпечення з причин недобросовісності позивача та його сприяння не можливості видачі речового забезпечення або компенсації за нього, не тягне автоматичного поновлення на посаді військовослужбовця, не придатного для проходження служби та звільненого із законних підстав.

Ухвалою суду від 14.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 12.03.2019, у зв`язку із службовим відрядженням головуючого судді, підготовче засідання було відкладено до 03.04.2019.

Ухвалою суду від 03.04.2019, розгляд справи було відкладено до 08.05.2019.

Усною ухвалою суду від 08.05.2019 було оголошено перерву у судовому засіданні до 15.05.2019.

Усною ухвалою суду від 15.05.2019 було оголошено перерву у судовому засіданні до 20.05.2019.

В судовому засіданні 20.05.2019 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Заслухавши вступне слово представника позивача та представника відповідача, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про хворобу № 61 від 11.06.2018 згідно постанови Військово-лікарської комісії Західного регіону від 11.06.2018 ОСОБА_2 , старшого солдата військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , військова професія начальник складу взводу матеріального забезпечення, визнано непридатною до військової служби в мирний час, обмежено придатною у воєнний час (а.с. 5).

Наказом командира 130 окремого розвідувального батальйону оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » № 7-РС від 14.01.2019 відповідно до пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» звільнено з військової служби у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) старшого солдата ОСОБА_2 , начальника загальновійськового складу взводу матеріального забезпечення 130 окремого розвідувального батальйону (а.с. 52).

Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 14 від 14.01.2019 старшого солдата ОСОБА_2 , начальника загальновійськового складу взводу матеріального забезпечення, звільнену наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) від 14 січня 2019 року № 7·РС у запас за підпунктом «б» (за станом здоров`я) пункту 1 частини 8 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» вважають, що справи та посаду здала і направлена до Рівненського об`єднаного міського територіального центру комплектування та соціальної підтримки. З 14 січня 2019 року виключено із списків особового складу частини та всіх видів забезпечення (а.с. 8, 51).

Вважаючи зазначені накази протиправними позивач звернулася до суду.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з таких підстав.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначаються Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі Закон № 2232).

Підпунктом «б» пункту 1 частини 5 статті 26 Закону № 2232 передбачено, що контракт припиняється (розривається), а військовослужбовці, які проходять військову службу за контрактом, звільняються з військової служби, у мирний час, за станом здоров`я - на підставі висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби або обмежену придатність до військової служби, за винятком випадків, визначених положеннями про проходження громадянами України військової служби.

Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних силах України, затверджене Указом Президента України 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (надалі - Положення), визначає порядок проходження громадянами України (військової служби у Збройних Силах України та регулює питання, пов`язані з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі.

Відповідно до п. 240 Положення 240 військовослужбовці, які визнані непридатними до військової служби за станом здоров`я, підлягають звільненню з військової служби за станом здоров`я, крім військовослужбовців, визнаних військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності (за винятком розумових, сенсорних, психологічних вад та інших захворювань, визначених Міністерством оборони України), які виявили бажання проходити військову службу та стосовно яких прийнято рішення про залишення на військовій службі за контрактом. Військовослужбовці, які були визнані військово-лікарськими комісіями непридатними до військової служби за станом здоров`я за наслідками захворювань, поранень (травм, контузій, каліцтв), одержаних під час виконання обов`язків військової служби, що призвело до встановлення їм інвалідності, часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності, та яким згідно з прийнятими рішеннями дозволено проходити військову службу за контрактом на визначених посадах, можуть бути звільнені з військової служби до закінчення строку контракту в порядку, визначеному пунктом 35 цього Положення.

Після отримання військовою частиною відповідного висновку (постанови) військово-лікарської комісії про непридатність військовослужбовця до військової служби за станом здоров`я документи про його звільнення з військової служби оформлюються та надсилаються посадовій особі, яка видає наказ про звільнення негайно.

Оскільки судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про хворобу № 61 від 11.06.2018 та згідно постанови Військово-лікарської комісії Західного регіону від 11.06.2018 ОСОБА_2 , старшого солдата військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , військова професія начальник складу взводу матеріального забезпечення, визнано непридатною до військової служби в мирний час, обмежено придатною у воєнний час, то командиром 130 окремого розвідувального батальйону оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_1 » правомірно було видано наказ № 7-РС від 14.01.2019, згідно якого звільнено з військової служби у запас за станом здоров`я старшого солдата ОСОБА_2 , начальника загальновійськового складу взводу матеріального забезпечення 130 окремого розвідувального батальйону.

Крім того, відповідно до п. 243 Положення після видання наказу про звільнення військовослужбовця з військової служби підстава звільнення зміні не підлягає, якщо при звільненні не допущені порушення законодавства і не виникли нові обставини, пов`язані зі звільненням.

Оскільки у ході розгляду справи судом не встановлено допущених відповідачем порушень законодавства при звільнені, а також не встановлено нових обставин, які пов`язані зі звільненням, то вказаний наказ зміні не підлягає.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, щодо відмови у задоволенні позовних вимог про визнання наказу командира військової частини НОМЕР_1 ( по особовому складу) від 14 січня 2019 року №7-РС неправомірним в частині дати звільнення.

Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 24 Закону № 2232 закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України.

Абзацами 1 та 2 п. 234 Положення передбачено, що перед звільненням військовослужбовців уточнюються дані про проходження ними військової служби, документально підтверджуються періоди служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проводиться розрахунок вислуги років військової служби.

Вислуга років військової служби військовослужбовців розраховується не пізніше ніж за два місяці до дати, на яку планується звільнення.

Відповідно до п. 236 з військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом, перед їх звільненням проводиться бесіда з питань звільнення.

Форма, порядок оформлення та зберігання документа, в якому відображається зміст проведення бесіди, визначаються Міністерством оборони України.

Згідно пункту 242 Положення після надходження до військової частини письмового повідомлення про звільнення військовослужбовця з військової служби або після видання наказу командира (начальника) військової частини про звільнення військовослужбовець повинен здати в установлені строки посаду та підлягає розрахунку, виключенню зі списків особового складу військової частини і направленню на військовий облік до районного (міського) військового комісаріату за вибраним місцем проживання. Особи, звільнені з військової служби, зобов`язані у п`ятиденний строк прибути до районних (міських) військових комісаріатів для взяття на військовий облік.

У разі звільнення з військової служби на військовослужбовця оформлюється службова характеристика, в якій відповідний командир (начальник) визначає посаду для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил України. Зазначена характеристика додається до особової справи військовослужбовця.

Особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини.

З системного аналізу зазначених норм права судом встановлено, що виключення зі списків особового складу військовослужбовця, звільненого з військової служби, можливе за умови уточнення даних про проходження ним військової служби, документально підтверджуються періодів служби, що підлягають зарахуванню до вислуги в календарному та пільговому обчисленні, проведення розрахунку вислуги років військової служби, проведення бесіди з питань звільнення, здачі посади та проведення з ним усіх необхідних розрахунків по грошовому, продовольчому та речовому забезпеченню. При цьому, виключення військовослужбовця зі списків особового складу до проведення усіх необхідних розрахунків дозволяється лише зі згоди такого військовослужбовця.

Як встановлено судом з матеріалів справи, відповідачем при виключення зі списків особового складу позивача, вказаних дій проведено не було. Крім того, ОСОБА_2 згоди на виключення її зі списків особового складу без вчинення зазначених дій не давала, рапортом про це не доповідала.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач вирішуючи питання про виключення старшого солдата ОСОБА_2 , начальника загальновійськового складу взводу матеріального забезпечення зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 діяв діяти не на підставі, не в межах повноважень та не у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Вказані обставини є підставою для задоволення позовних вимог про визнання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 14 січня 2019 року № 14 неправомірним в частині дати виключення позивача зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 14.01.2019.

Щодо позовних вимог про зобов`язати командира військової частини НОМЕР_1 змінити дату звільнення позивача з 14 січня 2019 року на 15 травня 2019 року та зобов`язання відповідача обчислити та виплатити позивачу середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 14 січня 2019 року по 15 травня 2019 року включно, то суду слід зазначити наступне.

Відповідно до п. 231 Положення у разі незаконного звільнення з військової служби військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді. У разі поновлення на військовій службі орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання щодо виплати військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення. Цей період зараховується військовослужбовцю до вислуги років (як у календарному, так і пільговому обчисленні) та до строку, встановленого для присвоєння чергового військового звання. У такому разі контракт, строк дії якого закінчився під час вимушеного прогулу, продовжується на строк вимушеного прогулу і строк, необхідний для визначення придатності до проходження військової служби за станом здоров`я та прийняття рішення щодо укладення нового контракту. Новий контракт з таким військовослужбовцем укладається у порядку, визначеному цим Положенням.

Так, судом встановлено, що Командиром військової частини НОМЕР_1 протиправно виключення ОСОБА_2 зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення з 14.01.2019, що є підставою для поновлення її у списках особового складу частини.

Разом з тим, відповідно до постанови Військово-лікарської комісії Західного регіону від 11.06.2018 ОСОБА_2 , старшого солдата військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , військова професія начальник складу взводу матеріального забезпечення, визнано непридатною до військової служби в мирний час, обмежено придатною у воєнний час, що позбавляє позивача можливості проходити службу.

Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у даній редакції є правомірні та належним чином поновлюють порушені права та інтереси позивача, що є підставою для їх задоволення.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача обчислити та виплатити позивачу середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 14 січня 2019 року по 15 травня 2019 року включно, то суду слід зазначити наступне.

Так, судом зазначалося, що відповідно до п. 231 Положення у разі поновлення на військовій службі орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання щодо виплати військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення.

Крім того, суд встановлено, що ОСОБА_2 протиправно виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення, однак належним способом захисту порушеного права, при даних обставинах справи, є не поновлення, а зміна дати виключення зі списків особового складу частини.

Таким чином, враховуючи наведене, суду слід вирішити питання щодо виплати ОСОБА_2 матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, які вона недоотримала внаслідок незаконного виключення зі списків особового складу частини.

Обрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу проводиться згідно вимог Постанови Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок № 100).

Пунктом 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців календарні дні на число календарних днів за цей період.

Так, згідно архівної відомості з січня 2018 по січень 2019 та довідки Військової частини НОМЕР_1 від 20.05.2019 № 395/2 середньомісячне грошове забезпечення позивача за останні 2 календарні місяці, що передують його звільненню становить 8864,09 грн., відповідно середньоденне грошове забезпечення складає 290,63 грн. (а.с. 28-30, 66)

Кількість днів вимушеного прогулу становить 120 календарних днів (з 15.01.2019 (наступний день за днем звільнення) по 15.05.2019 (день з якого слід виключити позивача зі списків особового складу частини).

Отже, сума грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, яку належить стягнути на користь позивача, становить: 290,63 грн. х 120 = 34875 (тридцять чотири тисячі вісімсот сімдесят п`ять) грн. 60 коп.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплат заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць.

Враховуючи наведене, рішення суду в частині стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 8864 (вісім тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн. 09 коп. - виконується негайно.

Щодо позовних вимог про зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 виплатити грошове та речове забезпечення за встановленими нормами, то суду слід зазначити наступне.

Так, відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_1 № 14 від 14.01.2019 наказано виплатити старшому солдату ОСОБА_2 , начальнику загальновійськового складу взводу матеріального забезпечення грошове забезпечення при виключенні зі списків особового складу частини.

Згідно платіжної відомості № 10 від 08.02.2019 та Розрахунково-платіжної відомості на виплату грошового забезпечення за січень 2019 року та розрахунок звільненим військовослужбовцям військової частини НОМЕР_1 за лютий 2019 року старшому солдату ОСОБА_2 , начальнику загальновійськового складу взводу матеріального забезпечення було виплачено грошове забезпечення при звільненні, шляхом перерахування коштів на картковий рахунок 08.02.2019 (а.с. 32, 50).

Таким чином, позовні вимоги щодо зобов`язання командира військової частини НОМЕР_1 виплатити грошове забезпечення при звільнені є безпідставними та у їх задоволенні слід відмовити.

Разом з тим, згідно пункту 242 Положення особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена речовим забезпеченням.

Відповідно до ч. 1 ст. 9-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, у тому числі для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Так, механізм виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Порядком виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 16.03.2016 (далі Порядок 178).

Відповідно до пунктів 3-5 Порядку 178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі:

звільнення з військової служби;

загибелі (смерті) військовослужбовця.

Грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

Довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

З системного аналізу зазначених норм права, суд дійшов висновку, що позивач на день виключення зі списків особового складу військової частини мала бути повністю забезпечена речовим майном або, у разі написання рапорту за наказом командира, отримати грошову компенсацію вартості за неотримане речове майно.

Жодних доказів щодо вчинення визначених вищезазначеними нормами права дій відповідачем суду не надано.

Таким чином, позовні вимоги в цій частині є правомірні та підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень частково обґрунтував обставини щодо правомірності прийнятих ним рішень, а позивач частково довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

При зазначених обставинах, вимоги позивача частково правомірні, обґрунтовані і підлягають до часткового задоволення.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Оскільки факт наявності у позивача порушеного права знайшов своє часткове підтвердження у ході розгляду справи, то адміністративний позов слід задовольнити частково.

Підстави для розподілу судових витрат передбачених статтею 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) до Командира військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання наказу неправомірним, поновлення на посаді, виплати грошового та речового забезпечення за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Визнати наказ Командира військової частини НОМЕР_1 від 14 січня 2019 року №14 "Про виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення старшого солдата ОСОБА_2 начальника загальновійськового складу взводу матеріального забезпечення у запас за підпунктом "б" (за станом здоров`я ) пункту першого частини восьмої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" - неправомірним в частині дати виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.

Зобов`язати Командира військової частини НОМЕР_1 змінити дату виключення зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення старшого солдата ОСОБА_2 начальника загальновійськового складу взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , а саме з дати "14 січня 2019 року", на дату: "15 травня 2019 року".

Зобов`язати Командира військової частини НОМЕР_1 провести розрахунок з старшим солдатом ОСОБА_2 начальником загальновійськового складу взводу матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 по продовольчому та речовому забезпеченню на день виключення зі списків особового складу.

Стягнути на користь старшого солдата ОСОБА_2 начальника загальновійськового складу взводу матеріального забезпечення з Військової частини НОМЕР_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 14.01.2019 по 15.05.2019 на суму 34875 (тридцять чотири тисячі вісімсот сімдесят п`ять) грн. 60 коп. (сума вказана без урахування сплати податків та інших обов`язкових платежів, які підлягають стягненню під час виплати її військовослужбовцю).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду в частині присудження виплати середнього грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць у розмірі 8864 (вісім тисяч вісімсот шістдесят чотири) грн 09 коп. виконується негайно.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 23 травня 2019 року.

Суддя Зозуля Д.П.