Справа № 280/1627/19
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року Справа № 280/1627/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057) про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

10.04.2019 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач або ОСОБА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - відповідач або ГУ ПФУ в Запорізькій області), в якій позивач просить: зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплачувати пенсію, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення з 01.03.2019.

Крім того, просить стягнути сплачений судовий збір за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 23.01.2007 був звільнений з органів внутрішніх справ у запас через хворобу. Йому призначена пенсія за віком, відповідно до вимог Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII). При призначенні пенсії орган Пенсійного фонду визначив її в розмірі 50% сум грошового забезпечення. Позивач звернувся до відповідача з заявою про перерахунок та виплату пенсії у розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення. Проте, ГУ ПФУ в Запорізькій області відмовило в перерахунку пенсії. Вважає, що при відмові у перерахунку пенсії відповідачем не було взято до уваги, що відповідно до п. «а» ч. 1 статті 13 Закон № 2262-XII особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Ухвалою суду від 12.04.2019 відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі № 280/1627/19. Судове засідання призначено на 08.05.2019 о 09:45 без виклику сторін.

Відповідач позов не визнав, надав суду відзив (вх.№15600 від 18.04.2019) в якому зазначив, що згідно із п.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону № 2262-XII, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30.01.2007 № 3-1 до заяви про призначення пенсії за вислугу років і по інвалідності надаються, зокрема, військово-лікарські документи про стан здоров`я звільненої особи (за винятком осіб, які не проходили військово-лікарську комісію). Проте, у поданих Головним управлінням Національної поліції України в Запорізькій області документах для призначення пенсії позивачу медичного висновку про непридатність до служби в поліції не надано, а саме: у п.13 Свідоцтва про хворобу позивача зазначено «Непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час». Тобто висновок лікарської комісії стосовно позивача не відповідає вимогам ст.77 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VІІІ (далі - Закон №580-VІІІ). В зв`язку з чим вважає, що позивачу правомірно призначено пенсію за вислугу років у розмірі 50% відповідного грошового забезпечення. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

З матеріалів адміністративної справи судом встановлено, з 23.01.2007 майора міліції ОСОБА_1 - старшого оперуповноваженого відділення державної служби боротьби з економічною злочинністю Василівського районного відділу звільнено з органів внутрішніх справ у запас Збройних сил України за п. «ж» ст.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (за власним бажанням), що підтверджується наказом від 23.01.2007 №26 о/с (а.с. 23).

Відповідно до зазначеного наказу, вислуга позивача на день звільнення складала: календарна - 17 років 09 місяців 28 днів, у пільговому обчисленні - 20 років 09 місяців 17 днів.

З 24.01.2007 позивачу призначено пенсію за вислугу років, відповідно до Закону №2262-XII, з розрахунку 50 % відповідних сум грошового забезпечення. Проти вказаної обставини сторони не заперечували.

Наказом від 06.02.2007 №54 о/с внесені зміни до наказу від 23.01.2007 №26 о/с в частині статті звільнення майора міліції ОСОБА_2 , а саме зазначено, вважати його звільненим у запас Збройних сил України за ст.64 п. «б» (через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, з 23.01.2007 (а.с. 24).

Відповідно до п. «б» ст.64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії.

В якості однієї з підстав прийняття наказу від 06.02.2007 №54 о/с зазначено свідоцтво про хворобу №96 , видане ВЛК УМВС 19.01.2007 (а.с. 19-21). У свідоцтві зазначено, що позивач непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час.

27.02.2019 позивач звернувся до ГУ ПФУ в Запорізькій області з заявою (зверненням) в якій просив провести перерахунок та виплатити йому пенсію відповідно до Закону №580-VІІІ у розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення. (а.с. 15-17).

Листом від 18.03.2019 №467/Г-9 відповідач відмовив позивачу у проведенні перерахунку пенсії (а.с. 18).

Вважаючи такі дії відповідача протиправними позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 22 Конституції України, конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийняті нових законів або внесення змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної, зокрема, у його рішеннях від 6 липня 1999 року № 8 рп-99 у справі щодо права на пільги, від 20 березня 2002 року № 5рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій та від 11 жовтня 2005 року № 8рп/2005 у справі № 1-21/2005 про рівень пенсії і щомісячного довічного грошового утримання суддів, працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, що діяла на час призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

02 липня 2015 року Верховна Рада України прийняла Закон № 580-VIII, який згідно п.1 його розділу ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» набирає чинності через три місяці з дня наступного за днем його опублікування. Закон №580-VIII був опублікований 06.08.2015 року в газеті «Голос України» (№141-142), тому датою набрання ним чинності та одночасно датою втрати чинності Законом України «Про міліцію» є 07 листопада 2015 року.

Згідно пункту 15 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону за колишніми працівниками міліції, у тому числі пенсіонерами, а також членами їхніх сімей, іншими особами зберігаються пільги, компенсації і гарантії, передбачені цим Законом для колишніх поліцейських, членів їхніх сімей, інших осіб.

Відповідно до статті 13 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, що діє на час спірних правовідносин), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до статті 77 Закону № 580-VIII поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

Як свідчить аналіз норм чинного законодавства, право на призначення пенсії у розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення має особа, яка звільнена за станом здоров`я відповідно до Закону № 580-VIII.

У той же час, відмовляючи у перерахунку пенсії, відповідач зазначив, що оскільки позивач звільнений через хворобу у запас Збройних сил України, а не звільнений у відставку за станом здоров`я, він не має права на вказану доплату.

Проте, суд не погоджується з вказаною позицією пенсійного органу, оскільки Законом чітко передбачені підстави звільнення поліцейських і такого визначення як звільнення у відставку за станом здоров`я Закон не містить.

Суд звертає увагу, що Законом передбачено звільнення через хворобу, тому позиція відповідача щодо незастосування вказаної норми до позивача є хибним тлумаченням норм чинного законодавства.

Крім того, суд звертає увагу, що після набрання чинності Законом №580-VIII підзаконних нормативно-правових актів, які б регулювали порядок проходження служби в Національній поліції України, порядок проведення лікарської та військово-лікарської експертиз, повноваження відповідних комісій, вимоги до прийнятих ними документів, прийнято не було.

Між тим, до набрання чинності Законом №580-VIII, діяв Закон України «Про міліцію», яким були врегульовані правовідносини щодо пенсійного забезпечення працівників міліції, які за своїм змістом є аналогічними тим, що викладені в Законі України «Про Національну поліцію».

Окрім цього, питання звільнення зі служби в органах внутрішніх справ були врегульовані також Положенням про діяльність військово-лікарської комісії в системі МВС України (далі - Положення № 85) та Порядком проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду військовослужбовців та осіб рядового і начальницького складу в системі МВС України (далі - Порядок № 85), затвердженими наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.02.2001 № 85.

Згідно з пунктом 1.2 Положення №85 військово-лікарська комісія - це спеціальні органи в складі лікарів-спеціалістів, які створюються в системі Міністерства внутрішніх справ з метою проведення військово-лікарської експертизи і медичного огляду кандидатів на службу, осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і членів їх сімей, військовослужбовців внутрішніх військ МВС України осіб цивільної молоді, які бажають вступити до навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ, Міністерства оборони України, курсантів і слухачів навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, колишніх осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ і колишніх військовослужбовців.

Підпунктом 1.63.5. пункту 1.63. Порядку № 85 встановлено, що за результатами медичного огляду ВЛК виносять постанови щодо осіб рядового й начальницького складу органів внутрішніх справ, зокрема, з формулюванням: «Не придатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час».

Відповідно до підпункту 1.117. 1 пункту 1.117 Порядку № 85 свідоцтво про хворобу у мирний час складається на осіб рядового й начальницького складу, визнаних не придатними до військової служби зі зняттям з військового обліку, не придатними до військової служби в мирний час, обмежено придатними у воєнний час, обмежено придатними до військової служби, на курсантів та слухачів навчальних закладів МВС, визнаних не придатними до подальшого навчання за станом здоров`я.

Таким чином, на думку суду, юридично визначальним у даних правовідносинах є також факт захворювання, яке спричинило подальшу непридатність позивача до проходження служби, що було установлено у прямо передбачений спосіб, відповідно до чинного підзаконного нормативного акту - Порядку № 85, та зафіксовано у відповідному документі - свідоцтві про хворобу № 96 від 19.01.2007, хоча формулювання «непридатний до військової служби в мирний час, обмежено придатний у воєнний час» і містить розбіжність із формулюванням, викладеним у п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII - «непридатність до служби в поліції». Однак, наявність такої розбіжності жодним чином не спростовує самого факту непридатності позивача до подальшої служби через хворобу.

Крім того, відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону № 2262-ХІІ підставою для призначення відповідачем позивачу пенсії у підвищеному розмірі є факт звільнення особи через хворобу, а не зміст висновку військово-лікарської комісії, оскільки свідоцтво про хворобу ОСОБА_1 відповідає вимогам Порядку № 85.

Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постановах: від 22.06.2018 у справі № 487/3926/17, від 31.07.2018 року у справі № 295/13716/16-а та від 18.10.2018 року № 569/3371/17 та інших.

Частиною 5 ст.242 КАС України встановлено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином вимоги позивача про зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплачувати пенсію, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону № 580-VIII та п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону № 2262-ХІІ у розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо дати, з якої необхідно здійснити перерахунок пенсії, суд зазначає, що відповідно до абз.2 ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV), у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа;

Оскільки позивач звернувся до відповідача з заявою 27.02.2019, перерахунок призначеної йому пенсії за вислугу років необхідно здійснити з 01.03.2018.

Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.143 КАС України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Матеріалами справи встановлено факт сплати судового збору у розмірі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією від 08.04.2019 № 81857. (а.с. 3). Таким чином зазначена сума підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057) про зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 158-б, м. Запоріжжя, 69057; ) провести перерахунок та виплачувати пенсію ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ІПН НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_2 , 71630), відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 55% відповідних сум грошового забезпечення з 01.03.2019.

Присудити на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ІПН НОМЕР_2 ; адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 158-б; ).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Р.В. Кисіль