Справа № 340/839/19
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/839/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Сагуна А.В.;

за участю секретаря судового засідання - Гуріної І.С.;

представника позивача - ОСОБА_2.

представника відповідача 1 - Гладковської О.С.;

представника відповідача 2 - Змеула Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області та Державної фіскальної служби України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області у ненаданні висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ-ої групи інвалідності, що настала в наслідок захворювання, пов`язаного з проходження служби в ОВС (податкової міліції);

- зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області надати висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ-ої групи інвалідності, що настала в наслідок захворювання, пов`язаного з проходження служби в ОВС (податкової міліції) відповідно до Закону України "Про міліцію" в редакції Закону України від 13.02.2015 № 208-VІІІ та направити висновок щодо виплати грошової допомоги до Державної фіскальної служби України для прийняття рішення про призначення виплати;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України призначити до виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІІ-ої групи інвалідності, що настала в наслідок захворювання, пов`язаного з проходження служби в ОВС (податкової міліції), відповідно до Закону України "Про міліцію" в редакції Закону України від 13.02.2015 № 208-VІІІ в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату всиновлення інвалідності.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідно до Закону України "Про міліцію" має право на отримання одноразової грошової допомоги як інвалід ІІІ групи у зв`язку із захворюванням, яке пов`язане з проходженням служби в органах внутрішніх справ. Вказує, що 27.02.2019 року та 14.03.2019 року звертався до ГУ ДФС в Кіровоградській області із заявами про виплату одноразової грошової допомоги. Листами №783/П/11-28-04-33 від 06.03.2019 року та №974/П/11-28-04-33 від 21.03.2019 року відповідач-1 повідомив, що порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції регламентовано постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції». Водночас повідомлено, що дії вищезазначеної постанови не поширюються на співробітників податкової міліції, у зв`язку з чим провести розрахунок та виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції на сьогоднішній час не вдається за можливе. Відтак, позивач вважає протиправною бездіяльність ГУ ДФС в Кіровоградській області щодо неподання до ДФС України висновку щодо виплати йому такої грошової допомоги.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та підтвердив обставини, на які позивач посилається у позовній заяві, просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представники відповідачів-1, -2 проти позову заперечили, до суду надали відзиви на позовну заяву.

Так, представник відповідача-1 зазначає, що на час встановлення позивачу інвалідності, пов`язаної з проходженням служби в органах внутрішніх справ, чинними є обидва Порядки (№ 707 і № 850), які регулюють однопредметні правовідносини щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги. Також представник відповідач-1 звертає увагу, що Порядок № 707, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року є спеціальним по відношенню до Порядку № 850, оскільки визначає умови виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції. Натомість постанова Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 року №850 "Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції", на думку відповідачів, не поширюється на працівників податкової міліції. Крім того, вказує, що у зв`язку з втратою чинності Законом України «Про міліцію» відсутні підстави для призначення позивачу, як працівнику податкової міліції, одноразової допомоги у зв`язку із встановленням групи інвалідності в результаті захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах податкової міліції (а.с.32-36).

Представник відповідача-2 у відзиві на позовну заяву зазначає, що рішення суб`єктом владних повноважень стосовно позивача, щодо якого відбувається виплата грошової допомоги ДФС України не приймалося, ні згідно Порядку № 707, ні порядку № 850, тому вважає, що позовні вимоги не підлягаю задоволенню, оскільки у порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, а не вимоги на майбутнє, так як на час розгляду вказаної справи права та інтереси позивача в цій частині позовних вимог не були порушені ДФС України (39-42).

В судовому засіданні представники сторін підтримали доводи викладенні в заявах по суті та відповідно просили їх задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи представників сторін, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (надалі за текстом позивач), проходив службу в органах податкової міліції ГУ ДФС у Кіровоградській області, обіймав посаду заступника начальника штабу оперативного управління Головного управління Міндоходів у Кіровоградській області, мав спеціальне звання - полковник податкової міліції.

Згідно наказу Головного Управління Міндоходів у Кіровоградській області від 11.03.2015 року №19-о позивач 12.03.2015 року звільнений із займаної посади та з органів податкової міліції у відставку (зі зняттям з військового обліку) за пунктом 65 підпункт «Б» (через хворобу) відповідно до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 липня 1991 р. №114 (а.с.11).

27 лютого 2019 року ОСОБА_1 встановлено III групу інвалідності із 25.02.2019 року, що настала в наслідок захворювання, пов`язаного з проходження служби в ОВС, втрата професійної працездатності становить 40 %. Вказані обставини підтверджуються Свідоцтвом про хворобу №45 від 20.02.2014 р., наданим військово-лікарською комісією м. Кіровограда при УМВС України в Кіровоградській області, довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією від 27.02.2019 р. серія 12ААБ №172569 та довідкою про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках серія 12ААА №007823 від 27.02.2019 р. (а.с.12, 13, 14).

Позивач звернувся із заявою від 27.02.2019 р., зареєстрованою 28.02.2019 р., до Головного управління ДФС у Кіровоградській області, якою просив здійснити виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності, що настала в наслідок захворювання пов`язаного з виконанням службових обов`язків в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у відповідності до Закону України "Про міліцію" в редакції Закону України від 13.02.2015 № 208-VІІІ та в порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015 р. №850 (а.с.15).

Листом від 06.03.2019 р. за вих. №783/П/11-28-04-33 відповідачем-1 надано відповідь на подану позивачем заяву, яким повідомлено позивача про те, що порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції регламентовано постановою Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції». Проте дії вищезазначеної постанови не поширюються на співробітників податкової міліції, у зв`язку з чим провести розрахунок та виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції на сьогоднішній час не вдається за можливе (а.с.16).

14.03.2019 р. позивач звернувся із заявою до відповідача-1, якою просив повторно розглянути, раніше подану, заяву від 27.02.2019 р. з відповідними матеріалами та підготувати висновок про призначення виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням III групи інвалідності, що настала в наслідок захворювання пов`язаного з виконанням службових обов`язків в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у відповідності до Закону України "Про міліцію" в редакції Закону України від 13.02.2015 № 208-VІІІ та в порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.2015р. №850, який наслати до ДФС України для прийняття відповідного рішення (а.с.17).

Відповідачем-1 повторно надано відповідь у вигляді листа за вих. № 974/П/11-28-04-33 від 21.03.2019 р., яким фактично продубльовано зміст попереднього листа-відповіді від 06.03.2019 р. за вих. №783/П/11-28-04-33 та вказано, що дія постанови Кабінету Міністрів України від 21 жовтня 2015 року № 850 «Про затвердження Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції» не поширюється на співробітників податкової міліції, в зв`язку із чим проведення розрахунку та виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції та підготовка відповідного висновку на сьогоднішній день не вдається за можливе (а.с.18).

Вважаючи таку бездіяльність відповідача-1 протиправною, ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду для захисту своїх прав.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Діяльність податкової міліції регулюється Розділом ХVІІІ Податкового кодексу України.

Статтею 356 Податкового кодексу України передбачено, що держава гарантує правовий та соціальний захист осіб начальницького і рядового складу податкової міліції та членів їхніх сімей. На них поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію» та Законом України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист».

У відповідності до частини 6 статті 23 Закону України «Про міліцію» у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Отже, статтею 23 Закону України «Про міліцію» передбачено, що право на одноразову грошову допомогу у працівника податкової міліції виникає і у тому разі, коли інвалідність настала після перебігу тримісячного строку з дня його звільнення зі служби, але внаслідок захворювання, яке мало місце в період її проходження.

Закон України «Про міліцію» втратив чинність 07.11.2015 року в зв`язку з набранням чинності Законом України «Про національну поліцію».

Відповідно до абзацу 3 пункту 15 розділу XI прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про Національну поліцію" право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закону України «Про Національну поліцію».

Таким чином, право позивача на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі та з підстав, визначених Законом України «Про міліцію» зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закону України «Про Національну поліцію». Тому, доводи відповідача-1 щодо відсутності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України «Про міліцію» суд вважає безпідставними.

За змістом статті 23 Закону України «Про міліцію» порядок та умови призначення та виплати одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби, визначає Кабінет Міністрів України.

На виконання статті 23 Закону України «Про міліцію», Кабінет Міністрів України постановою № 707 від 12.05.2007 року затвердив Порядок та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції (далі Порядок №707). Вказана постанова опублікована в газеті «Урядовий кур`єр» №89 та набрала чинності 23.05.2007 року.

Згідно з пунктом 2 Порядку № 707 одноразова грошова допомога (далі - грошова допомога) виплачується у разі установлення інвалідності, яка настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ, органах державної податкової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення такого строку внаслідок захворювання або нещасного випадку, що сталися: під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з безпосередньою участю в охороні громадського порядку та боротьбі із злочинністю, у розмірі: п`ятирічного грошового забезпечення - інвалідам I групи; чотирирічного грошового забезпечення - інвалідам II групи; трирічного грошового забезпечення - інвалідам III групи; у період проходження служби, - у відсотках відповідного розміру грошового забезпечення згідно із ступенем втрати працездатності, який визначається медико-соціальною експертною комісією.

У зв`язку з прийняттям Закону України від 13.02.2015 року «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції" Кабінет Міністрів України постановою від 21.10.2015 року № 850 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції (далі Порядок №850). Постанова опублікована в газеті «Урядовий кур`єр» № 203 та набрала чинності 31.10.2015 року.

Відповідно до підпункту 2 пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Отже, на час установлення позивачу III групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з проходженням служби в органах податкової міліції, чинними є обидва Порядки (№707 і № 850), які регулюють однопредметні правовідносини щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, передбаченої статтею 23 Закону України «Про міліцію». При цьому, Порядок №850 прийнятий у зв`язку із внесенням Законом України від 13.02.2015 року до вказаної статті 23 Закону змін в частині розміру одноразової грошової допомоги.

Конституційний Суд України у пункті 3 рішення від 03.10.1997 року № 4-зп (справа про набуття чинності Конституцією України) зазначив, що звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується одно предметний акт, який діяв у часі раніше.

Дію нормативно-правового акту в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 09.02.1999 року № 1-рп/99).

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10.2015 року, якою затверджений Порядок №850, встановлено, що особам, які до набрання чинності Законом України від 13.02.2015 року № 208-VIII «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» мають право на отримання одноразової грошової допомоги, допомога призначається і виплачується відповідно до Порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або інвалідності працівника міліції, податкової міліції, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.2007 року № 707.

У відповідності до підпункту 2 пункту 2 Порядку № 850 днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Таким чином, призначення та виплата одноразової грошової допомоги, передбаченої статтею 23 Закону України «Про міліцію», здійснюється відповідно до Порядку, під час дії якого встановлена втрата працездатності.

Отже, призначення одноразової грошової допомоги відповідно до Порядку № 707 можливе лише за умови, що особа мала право на отримання такої допомоги до ІНФОРМАЦІЯ_1 року. Позивач набув таке право у лютому 2019 року, тобто після 12.03.2015 року, а тому розмір допомоги має бути визначений у відповідності з нормами Порядку № 850.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача-1 щодо відсутності у позивача, як працівника податкової міліції, права на отримання одноразової грошової допомоги на умовах, передбачених Порядком № 850, оскільки:

1) у відповідності до статті 356 Податкового кодексу України на осіб начальницького і рядового складу податкової міліції поширюються гарантії соціального і правового захисту, передбачені статтями 20-23 Закону України «Про міліцію»;

2) право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України «Про міліцію», зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Закону України «Про Національну поліцію» (абзац 3 пункту 15 розділу XI прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про Національну поліцію»);

3) на виконання статті 23 Закону України «Про міліцію» в редакції Закону України від 13.02.2015 року Кабінет Міністрів України затвердив Порядок №850 виплати одноразової допомоги.

Порядок №850, прийнятий пізніше ніж Порядок №707, і визначає процедуру та розміри призначення на виплати одноразової допомоги у зв`язку з установленням групи інвалідності після 12.03.2015 року, передбаченої статтею 23 Закону України «Про міліцію». Відсутність у Порядку №850 вказівки на поширення його дії на працівників податкової поліції, призначення допомоги яким здійснюється відповідно до статті 23 Закону України «Про міліцію», не є підставою для позбавлення їх права на отримання одноразової допомоги у розмірі, визначеному діючим на дату установленням групи інвалідності Порядком №850.

Фактичною підставою для відмови позивачу слугувала неузгодженість законодавства, яким регулюються питання призначення вказаної допомоги особам, які проходили службу в органах податкової поліції.

Однак, у рішенні по справі "Будченко проти України" від 24.07.2014 року Європейський суд з прав людини зазначив, що відмова у задоволенні законного права заявника через відсутність механізму його реалізації, становить втручання у право власності згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції, а через нездатність забезпечити реалізацію такого права заявника в розумні терміни, держава поклала на нього надмірний та неспіврозмірний тягар, порушивши таким чином свої зобов`язання за статтею 1 Першого протоколу.

Таким чином, суд вважає, що позивач, як працівник податкової поліції, має право на отримання одноразової грошової допомоги, відповідно до статті 23 Закону України "Про міліцію" у розмірі, визначеному Порядком №850.

Пунктом 7 Порядку № 850 передбачено, що працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи: заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов; довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви про виплату одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням від 27.02.2019 р. (зареєстрованою 28.02.2019 р.) позивач надав ГУ ДФС України в Хмельницькій області всі документи, визначені пунктом 7 Порядку № 850.

Згідно з пунктом 8 Порядку № 850 керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції: витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу; витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Тобто, на керівника органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції покладено обов`язок подання висновку щодо виплати грошової допомоги .

При цьому, ані Законом № 565-ХІІ, ані Порядком № 850 не передбачені повноваження керівника органу, у якому проходив службу працівник податкової міліції, щодо встановлення права заявника на отримання грошової допомоги у разі встановлення інвалідності та відмови у її призначенні.

Тому, отримавши відповідну заяву позивача та додані до неї документи, керуючись пунктом 8 Порядку № 850, відповідач-1 зобов`язаний був направити висновок про виплату позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням групи інвалідності внаслідок захворювання, що пов`язане з проходженням служби в податковій поліції, та інші документи, перелік яких визначений Порядком № 850, для прийняття рішення.

Відмовивши позивачу у призначенні грошової допомоги у зв`язку з відсутністю у нього права на її призначення на підставі Порядку № 850, відповідач 1 перевищив повноваження, надані законодавством.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07 вересня 2018 року по справі №822/1435/17 (адміністративне провадження №К/9901/23327/18).

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частинами 1, 2 ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

В процесі судового розгляду спору відповідач-1 не довів правомірність бездіяльності щодо неподання до Державної фіскальної служби України у встановлений законом строк з дня реєстрації заяви висновку щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням ІІІ групи інвалідності, тому позовні вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи та підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Державної фіскальну службу України призначити до виплати ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку із встановленням ІІІ-ої групи інвалідності, що настала в наслідок захворювання, пов`язаного з проходження служби в ОВС (податкової міліції), відповідно до Закону України «Про міліцію» в редакції Закону України від 13.02.2015 № 208-VІІІ в розмірі 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на дату всиновлення інвалідності, суд зазначає наступне.

Право особи на доступ до правосуддя гарантоване ст. 55 Основного Закону, положення якого є нормами прямої дії. Відповідно до наведеної статті Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав та свобод і можливість оскаржити до суду рішення, дії та бездіяльність органів державної влади, місцевого самоврядування, громадських об`єднань і посадових осіб.

Згідно з ч. 1 і 2 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист; захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також у будь-який спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В ході розгляду справи судом не встановлено порушення будь яких прав, свобод та інтересів позивача рішеннями, діями чи бездіяльністю відповідача 2. Таким чином, вимога позивача про зобов`язання відповідача 2 вчинити дії пов`язана з можливим порушенням прав позивача у майбутньому, а тому не підлягає задоволенню.

При зверненні до суду з даним адміністративним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1536,80 грн.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог та відповідно до ч.3 ст.139 КАС України, судовий збір у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-1.

Керуючись ст.ст. 139, 243 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області (вул. В. Перспективна, 55, м. Кропивницький, 25006, ), Державної фіскальної служби України (Львівська площа, 8, м. Київ, 04053, ) про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області щодо неподання до Державної фіскальної служби України висновку про виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ-ої групи інвалідності, що настала в наслідок захворювання, пов`язаного з проходження служби в ОВС (податкової міліції).

Зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області подати до Державної фіскальної служби України висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку із встановленням ІІІ-ої групи інвалідності, що настала в наслідок захворювання, пов`язаного з проходження служби в ОВС (податкової міліції) відповідно до Закону України "Про міліцію" в редакції Закону України від 13.02.2015 № 208-VІІІ.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної фіскальної служби у Кіровоградській області у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім грн. 40 коп.).

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене у порядку та строки, встановлені статтями 293, 295-296 та пунктом 15.5 Перехідних положень цього Кодексу.

Дата складання повного рішення суду - 27.05.2019.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. Сагун