Справа № 320/5883/18
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 320/5883/18 Суддя (судді) першої інстанції: Щавінський В.Р.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
судді-доповідача Кузьменка В. В.,
суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.,
за участю секретаря Кірієнко Н. Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.12.2018, -

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому, просить: визнати протиправними дії (бездіяльність) відповідача у не проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років з урахуванням усіх видів грошового забезпечення, з якого було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме: щомісячна додаткова грошова винагорода; грошова допомога на оздоровлення; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань; надбавка за виконання особливо важливих завдань; надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці; премія 350%; винагорода за безпосередню тривалу безперервну службу.
Крім того, просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної йому пенсії за вислугу років з урахуванням всіх видів грошового забезпечення, з якого було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме: щомісячна додаткова грошова винагорода; грошова допомога на оздоровлення; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань; надбавка за виконання особливо важливих завдань; надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці; премія 350%; винагорода за безпосередню тривалу безперервну службу, та здійснити перерахунок і виплату пенсії за минулий час, починаючи з 01 січня 2018 року.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 позовні вимоги задоволено.
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у не проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , з урахуванням усіх видів грошового забезпечення, з якого було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме: щомісячна додаткова грошова винагорода; грошова допомога на оздоровлення; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань; надбавка за виконання особливо важливих завдань; надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці; премія 350%.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , з урахуванням всіх видів грошового забезпечення, з якого було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме: щомісячна додаткова грошова винагорода; грошова допомога на оздоровлення; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань; надбавка за виконання особливо важливих завдань; надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці; премія 350%; та здійснити перерахунок і виплату пенсії за минулий час, починаючи з 01.01.2018.
Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення відмову у задоволенні позовних вимог.
Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції ухвалено судове рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, без врахування всіх фактичних обставин справи. Вказує, що позивачем порушено вимоги законодавства щодо заявлених позовних вимог з 01.01.2018, оскільки статтею 122 КАС України встановлено шестимісячний строк звернення до суду.
Також звертає увагу, що заява позивача про перерахунок пенсії була подана та розглянута Головним управлінням відповідно до вимог Закону України «Про звернення громадян», відтак надану відповідь недоцільно вважати правовим актом індивідуальної дії в розумінні норм КАС України.
Крім того, зазначає, що органи Пенсійного фонду України не наділені повноваженнями самостійно визначати розмір пенсії, а здійснюють її нарахування на підставі наданих їм відповідними органами довідок про розмір грошового забезпечення, та додаткова грошова винагорода, грошова допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, не належать до надбавок, доплат або підвищень, та не є додатковими видами грошового забезпечення.
Відтак, враховуючи норми постанови Кабінету Міністрів України №103, які були чинні на момент вирішення справи судом першої інстанції, відповідач у даному випадку діяв відповідно до приписів законодавства та підстави для задоволення позовних вимог відсутні.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачем вказано, що пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 страхові внески на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.
Також звертає увагу, що щомісячна додаткова грошова допомога повинна включатись до складу грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, що узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 (справа №522/2738/17).
Крім того, зазначає, що перерахунок пенсії не проведений з вини органів пенсійного фонду проводиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.
В судове засідання з`явилися позивач, представник позивача та представник відповідача. Апелянт підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити та рішення суду першої інстанції скасувати.
Позивач та представник позивача просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити судове рішення суду першої інстанції в силі.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Надаючи правову оцінку обставинам справи судова колегія зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач проходив військову службу у Збройних Сил України.
Відповідно до Витягу із наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.12.2017 №935, полковника ОСОБА_1 звільнено з військової служби у відставку у зв`язку з закінченням строку контракту.
Військовою частиною НОМЕР_1 було оформлено та направлено до відповідача довідки про фактично виплачене грошове забезпечення від 27.12.2017 №116 та №201.
Починаючи з 28.12.2017 позивач перебуває на обліку в Управлінні пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області та отримує пенсію у відповідності до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що підтверджується пенсійним посвідченням серії НОМЕР_2 .
У подальшому, позивач отримав довідки ВЧ НОМЕР_1 про суми нарахованого грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.11.2015 по 27.12.2017 про суми нарахованого грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.11.2015 по 27.12.2017, з яких також входили: щомісячна додаткова грошова винагорода; грошова допомога на оздоровлення; матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань; надбавка за виконання особливо важливих завдань; надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці; премія 350%.
Оскільки при розрахунку пенсії позивача не було враховано додаткових виплат, передбачених довідками ВЧ НОМЕР_1 від 27.12.2017 №116 та №201, він звернувся до відповідача із заявою від 12.03.2018 про перерахунок пенсії.
Листом від 11.04.2018 №1292/Т-1 відповідач повідомив про те, що з 01.01.2007 до органів Пенсійного фонду України передані функції тільки з призначення (перерахування) і виплати пенсій та зазначено, що пенсія призначена згідно чинного законодавства, підстави для її перерахунку відсутні.
Не погоджуючись з такими діями відповідача та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся з цим позовом до суду.
Приймаючи рішення про задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав до суду достатньо належних і достовірних доказів, а відтак, не довів правомірності своїх дій, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також наданим поясненням та запереченням сторін колегія суддів звертає увагу на наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Частиною першою статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частинами 2 та 3 статті 9 Закону № 2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Таким чином, до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: 1) посадовий оклад; 2) оклад за військовим званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 4) одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Частиною першою статті 15 Закону № 2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону № 2262-ХІІ.
Однією з умов пенсійного забезпечення військовослужбовців є визначення видів грошового забезпечення, які враховуються при обчисленні пенсій.
Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.
Частиною 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ визначено, що пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (далі - КМУ).
Відповідно до пункту 7 постанови КМУ від 17 липня 1992 року № 393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення: відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням; щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Таким чином, Закон № 2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Тобто при обчисленні пенсії не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць.
Факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного статтею 43 Закону № 2262-ХІІ, який є вичерпним.
Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 06.02.2019 (справа №522/2738/18).
Таким чином, отримувана позивачем згідно з довідками про види грошового забезпечення від 27 грудня 2017 року № 3528 щомісячна додаткова грошова винагорода, надбавка за виконання особливо важливих завдань, надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці та премія, з яких щомісяця їх виплати утримувався єдиний внесок, мають бути включені до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії, відтак, розмір призначеної позивачу пенсії підлягає перерахунку.
У той же час, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем при обчисленні пенсії позивача не було включено грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, та винагороду за тривалу безперервну службу.
Вказані виплати здійснювались не щомісячно та не входять до встановленого частиною 3 статті 43 Закону № 2262-ХІІ переліку видів грошового забезпечення.
Таким чином, позовні вимоги в частині зобов`язання управління ПФУ здійснити перерахунок пенсії із включенням до складу грошового забезпечення позивача, з якого обчислюється пенсія, названих вище одноразових додаткових видів грошового забезпечення, а саме: грошову допомогу на оздоровлення, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань, та винагороду за тривалу безперервну службу не підлягають задоволенню, а тому відповідач правомірно відмовив позивачу у здійсненні перерахунку його пенсії з урахуванням таких виплат.
Відтак, доводи апелянта щодо помилкового віднесення додаткової грошової допомоги, грошової допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, винагороди за тривалість безперервної служби до складу грошового забезпечення, з якого розраховується пенсія знайшли часткове підтвердження під час розгляду даної справи.
Разом з тим, посилання апелянта на порушення позивачем строку звернення до суду, враховуючи статтю 122 КАС України. якою встановлено шестимісячний строк звернення до суду, колегія суддів відхиляє з огляду на таке.
За правилами частини 2 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Як свідчать матеріали справи, позивач дізнався про призначення йому пенсії у неналежному розмірі, отримавши довідки про фактично виплачене грошове забезпечення від 27.12.2017 №116 та №201.
У подальшому, у березні 2018 року позивач подав до управління ПФУ заяву про проведення перерахунку розміру пенсії і, отримавши у квітні 2018 року відмову у перерахунку, та у листопаді 2018 року звернувся до суду з цим позовом, що свідчить про дотримання встановленого статтею 122 КАС шестимісячного строку.
Водночас Законом № 2262-ХІІ встановлено, що перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком (частина третя статті 51 цього Закону).
Зважаючи на те, що позивач на час призначення йому пенсії за Законом № 2262-ХІІ мав право на включення до складу його грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, отримуваної ним щомісячної додаткової грошової винагороди, а управління ПФУ протиправно відмовило у проведенні перерахунку розміру пенсії, тому позовні вимоги про зобов`язання відповідача перерахувати розмір його пенсії на підставі довідок про види грошового забезпечення від 27 грудня 2017 року з урахуванням названого щомісячного додаткового виду грошового забезпечення підлягають задоволенню без обмеження строком.
Твердження апелянта щодо необхідності застосування постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 колегія суддів не приймає до уваги, з огляду на те, що норми вказаної постанови не були підставою для відмови позивачу у перерахунку пенсії згідно листа від 11.04.2018 №1292/Т-01 та на даний час рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05.03.2019 у справі №826/3858/18, визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та зміни до пункту 5 і додатка 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року N 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Отже, беручи до уваги кожен аргумент, викладений учасниками справи, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з прийняттям нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 задовольнити частково.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 05.12.2018 скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області у не проведенні перерахунку раніше призначеної пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , з урахуванням видів грошового забезпечення, з якого було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме: щомісячна додаткова грошова винагорода; надбавка за виконання особливо важливих завдань; надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці; премія 350%.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної пенсії за вислугу років ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , з урахуванням видів грошового забезпечення, з якого було сплачено страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а саме: щомісячна додаткова грошова винагорода; надбавка за виконання особливо важливих завдань; надбавка за роботу, яка передбачає доступ до державної таємниці; премія 350%; та здійснити перерахунок і виплату пенсії за минулий час, починаючи з 01.01.2018.
В решті позовних вимог відмовити.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 21.05.2019