Суддя: Яновська Олександра Григорівна
Дата ухвалення: 2019-04-04 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 11-945сап18
О К Р Е М А Д У М К А
судді Великої Палати Верховного Суду Яновської О.Г. в адміністративній справі за скаргою ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя від 10 травня 2018 року № 1366/0/15-18.
04 квітня 2019 року Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову, якою скаргу ОСОБА_1 на рішення Вищої ради правосуддя від 10 травня 2018 року № 1366/0/15-18 залишено без задоволення, а рішення Вищої ради правосуддя від 10 травня 2018 року № 1366/0/15-18 - без зміни.
Вважаю за необхідне по даній справі висловити окрему думку, виходячи з наступного.
Як убачається з матеріалів справи, суддя Бойко О.Ю. в порядку здійснення судового контролю, задовольнив дві скарги на бездіяльність прокурора, та ухвалив рішення, яким скасував постанови прокурора (справи № 335/4083/17 та № 335/3006/17) про відмову у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження, зобов`язав прокурора вчинити дії визначені пунктом 1 частини другої статті 283, пунктом 2 частини першої і четвертої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), розглянути вказане клопотання, і за наявності підстав прийняти постанову про закриття кримінального провадження.
Як видно зі змісту рішення Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 21 лютого 2018 року № 579/3дп/15-18 «Про притягнення судді Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності», з яким погодилася Вища рада правосуддя та залишила його без зміни, саме ухвалення слідчим суддею вищенаведених процесуальних рішень, стало підставою для відкриття дисциплінарного провадження за скаргами прокурорів Запорізької області та Запорізької місцевої прокуратури № 2, котрі не погодилися з ними.
На думку Третьої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя, скасування суддею Бойком О.Ю. під час розгляду справ № 335/4083/17, № 335/3006/17 постанов прокурорів, якими відмовлено у задоволенні клопотань про закриття кримінального провадження, що згідно з вимогами ст. 303 КПК України не підлягали оскарженню під час досудового розслідування, свідчить про істотне порушення ним норм процесуального права під час здійснення правосуддя, що унеможливило учасниками судового процесу реалізацію наданих їм процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, зокрема позбавило сторону з боку обвинувачення (слідчий, прокурор, потерпілий тощо) можливості реалізувати свої права та обов`язки у вказаних кримінальних провадженнях.
Із такими висновками, які підтримані Великою Палатою Верховного Суду, не погоджуюся зважаючи на таке.
Відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
У системі юридичних гарантій захисту прав особи на стадії досудового розслідування роль слідчого судді у кримінальному провадженні набуває особливого значення, оскільки вона полягає у захисті та охороні конституційних прав і свобод особи.
Інститут слідчого судді є важливим ще й тому, що являє собою ефективний засіб юридичного захисту, право на який гарантовано статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якій зазначається: кожен, чиї права та свободи, визнані в Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. В рішенні ЄСПЛ у справі «Кац та інші проти України» від 18 грудня 2008 року (пункт 95) вказується, що існування засобів юридичного захисту має бути достатньо певним як на практиці, так і в теорії, оскільки без цього їм не вистачатиме належної доступності та ефективності.
Згідно пункту 18 частини першої статті 3 КПК України, України, частини п`ятої статті 21 Закону України № 1402-VIII завданням слідчого судді є здійснення у порядку, передбаченому КПК України, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.
Повноваження слідчого судді при вирішенні питань, віднесених до його компетенції, обмежені законодавчим положенням, згідно з яким, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише питання, винесені на їх розгляд сторонами й віднесені до їх повноважень процесуальним законом (частина три статті 26 КПК України).Слідчий суддя виступає як суб`єкт механізму захисту прав людини, який має можливість безпосередньо впливати на професійну діяльність слідчого та прокурора. Відповідні повноваження виділяють слідчого суддю серед інших суб`єктів механізмів захисту прав людини і надають його діяльності особливої соціальної ваги.
Так, до повноважень слідчого судді належить розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність прокурора прийняті/вчинені на стадії досудового провадження.
Зокрема, відповідно пункту 1 частини першої статті 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржена бездіяльність прокурора, яка полягає у нездійсненні процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.
Водночас, згідно частини другої статті 283 КПК України прокурор зобов`язаний у найкоротший строк після повідомлення особі про підозру здійснити одну з таких дій: 1) закрити кримінальне провадження; 2) звернутися до суду з клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності; 3) звернутися до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру.
Кримінальне провадження закривається за наявності підстав, визначених у частині другій статті 284 КПК України. При цьому, обов`язок прокурора закрити кримінальне провадження за наявності підстав, визначених у частині другій статті 284 КПК України, є імперативним.
Таким чином, керуючись положеннями статей 283-284 КПК України, прокурор після отримання клопотання про закриття кримінального провадження, повинен перевірити наявність або відсутність підстав для закриття кримінального провадження та прийняти законне та обґрунтоване рішення. У випадку наявності підстав для закриття кримінального провадження, прокурор зобов`язаний закрити кримінальне провадження. Не закриття кримінального провадження за наявності однієї з підстав, визначеної у частині другій статті 284 КПК України, слід вважати бездіяльністю прокурора у розумінні пункту 1 частини першої статті 303 КПК України, тобто нездійснення процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений КПК України строк.
Отже, слідчий суддя, відкривши провадження на підставі скарги захисника на бездіяльність прокурора, яка полягала у відмові у закритті кримінального провадження за наявності однієї з підстав, визначеної у частині другій статті 284 КПК України, та постановивши ухвалу про зобов`язання прокурора вчинити дії, визначені пунктом 1 частини другої статті 283, пунктом 2 частини першої, частиною другою статті 284 КПК України, розглянути і за наявності підстав винести постанову про закриття кримінального провадження, діяв згідно приписів статей 304, 306, 307 КПК України.
Таким чином, слідчий суддя Бойко О.Ю., реалізуючи функцію судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, діяв у межах та у спосіб визначені КПК України, а в його діях відсутні ознаки дисциплінарного проступку,передбаченого підпунктом «а» пункту 1 частини першої статті 106 Закону № 1402-VIII.
З огляду на наведене, вважаю, що розглядаючи справу за скаргою ОСОБА_1 , Велика Палата Верховного Суду, виходячи з досліджених обставин справи та доводів скарги, мала достатні підстави для її задоволення та скасування рішення Вищої ради правосуддя від 10 травня 2018 року № 1366/0/15-18.
Суддя Великої Палати
Верховного Суду О.Г. Яновська