Справа № 826/4490/18
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/4490/18 Суддя (судді) першої інстанції: Скочок Т.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Парінова А.Б.,

Беспалова О.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2019 року (прийняте в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, суддя Скочок Т.О.) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, у якому просив:

- зобов`язати Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести ОСОБА_1 індексацію пенсії, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», з урахування показника індексу інфляції по Україні за період з січня 2014 року по жовтень 2017 року включно 224,4%, та виплачувати її в межах позовної давності;

- зобов`язати Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 , з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу на рівні 1,35%.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не дослідження в повному обсязі матеріалів справи, в якій просить скасувати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2019 року та прийняти нове, яким позовну заяву задовольнити в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач зазначає, що відповідно до листа Державної служби статистики України (Держстат) від 18.12.2017 року №15.2-20/2159ПІ індекс інфляції за період із січня 2014 року по вересень 2017 року включно становив 221,7%. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 травня 2017 року складає 1312 гривень, тобто з травня 2017 року індексація пенсії позивача має складати 2908,70 грн. (1312 * 221,7 %).

Крім того, позивач зазначає, що застосування відповідачем при обчисленні пенсії позивача величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1% в порівнянні з величиною 1,35% є прямим звуженням вже набутих позивачем прав та рівня соціальної захищеності, що не допускається в контексті ст. 22 Конституції України.

Від відповідача до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

У відповідності до ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 є пенсіонером за віком, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією пенсійного посвідчення НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 від 10.08.2016.

Представник ОСОБА_1 звернувся до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою від 24.01.2017, в якій просив повідомити здійснену останньому індексацію пенсії помісячно з 01.01.2014 по вересень 2017 року, з урахуванням індексу інфляції у розмірі 221,7%, та повідомити, яка кратність у відсотковому значенні коефіцієнт стажу застосовується до пенсії

ОСОБА_1 відповідь на вказану заяву, Лівобережним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 26.02.2018 №3419/13/Г-5/1 повідомило, що законодавчі підстави для індексації пенсії ОСОБА_1 відсутні. Також, у даному листі наголошено, що коефіцієнт страхового стажу становить 1%, а пенсія позивачу призначена з 22.07.2016.

На підставі викладеного, вважаючи свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 42 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що пенсії, призначені за цим Законом, індексуються відповідно до законодавства про індексацію грошових доходів населення.

Нормативно-правовим актом, який визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України, є Закон України «Про індексацію грошових доходів населення».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, у тому числі пенсії та оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється розмірі 101 відсотка (до 01.01.2016 року) і 103 відсотка (після 01.01.2016 року).

Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону.

Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті.

Підвищення грошових доходів населення у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін.

У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв`язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У силу ст. 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.

Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

На виконання вказаних положень Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (надалі - Порядок №1078).

При цьому, суд звертає увагу на помилковість посилання представника позивача на не можливість застосування положень Порядку №1078 у силу того, що норму ст. 6 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», якою передбачалось, що порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України, визнано неконституційною, оскільки вказаний Порядок №1078 не скасовано і в силу ч. 1 ст. 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» є обов`язковим для виконання.

Приписами п. 2 Порядку №1078 передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, пенсії (з урахуванням надбавок, доплат, підвищень до пенсії, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги на прожиття, державної допомоги та компенсаційних виплат), державна соціальна допомога особам, які не мають права на пенсію, та інвалідам, щомісячне довічне грошове утримання, що виплачуються замість пенсії.

Відповідно до п. 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. У базовому місяці значення індексу споживчих цін приймається за 1 або 100 відсотків. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

У разі коли підвищення розмірів мінімальних соціальних гарантій, зазначених в абзаці першому цього пункту, не супроводжується зростанням грошових доходів громадян, передбачених пунктом 2 цього Порядку, грошові доходи індексуються на загальних підставах відповідно до пунктів 1-1 і 4 цього Порядку.

Отже, зазначеними нормами передбачені підстави, за яких проводиться індексація, а також розмір грошового доходу, який підлягає індексації.

Разом з тим, індексація грошових доходів населення не є складовою пенсії, а є встановленим законами та іншими нормативно-правовими актами України механізмом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Як було зазначено вище, ОСОБА_1 є пенсіонером за віком з 22.07.2016, що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами та не заперечувалось позивачем під час судового розгляду справи.

Таким чином, підстави для індексації позивачу пенсії у період з січня 2014 року по 21.07.2016 відсутні, з огляду на те, що пенсія йому у цей період не виплачувалась.

Щодо решти заявленого періоду колегія суддів наступне.

З аналізу наведених вище законодавчих положень вбачається, що індексація пенсії проводиться з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. При цьому, величина індексу споживчих цін за відповідний місяць має перевищувати поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Так, у відповідності до наявної у матеріалах справи копії листа Державної служби статистики України від 18.12.2017 №15.2-20/2159ПІ, у період з липня 2016 по вересень 2017 року індекс споживчих цін кожного місяця (окремо) не перевищував показника 103%.

З огляду на все викладене, підстави для проведення позивачу індексації пенсії, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», з урахування показника індексу інфляції по Україні за період з січня 2014 року по жовтень 2017 року включно 224,4%, відсутні, а позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Водночас, апелянт просив здійснити індексацію шляхом множення прожиткового мінімуму, встановленого для непрацездатних осіб (з 1 травня 2017 року складає 1312 гривень) на індекс інфляції 2908,70 грн. (1312 * 221,7 %), однак, такий спосіб проведення індексації не передбачений Порядком.

Що стосується вимог позивача про зобов`язання відповідача провести перерахунок пенсії з урахуванням величини оцінки одного року страхового стажу на рівні 1,35%, колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» коефіцієнт страхового стажу - величина, що визначається відповідно до цього Закону для обрахування страхового стажу при обчисленні розміру пенсії у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» розмір коефіцієнту страхового стажу, станом на час призначення позивачу пенсії, обраховувався виходячи з показників суми місяців страхового стажу, а також величини оцінки 1 року страхового стажу (1.35%) за формулою наведеною в статті.

В свою чергу, суд апеляційної інстанції зазначає, що Законом України № 2148-VIII від 03.10.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» у частині першій статті 25 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» друге речення абзацу п`ятого викладено в такій редакції: «За період участі в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%».

З 11.10.2017 року набрав чинності Закон України № 2148-VIII від 03.10.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» який визначає, що при розрахунку коефіцієнту страхового стажу згідно формулі приведеній в ст. 25 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» величина оцінки одного року страхового стажу дорівнює 1%.

При цьому, згідно із положеннями абз. 2 пункту 2 Розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закон України № 2148-VIII від 03 жовтня 2017 року у разі якщо внаслідок перерахунку, проведеного відповідно до цього Закону, розмір пенсії зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Тобто, доводи позивача про те, що застосування відповідачем при обчисленні пенсії позивача величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 % в порівнянні із 1,35% призведе до звуження вже набутих позивачем прав та рівня соціальної захищеності, спростовуються вищезазначеним.

Колегія суддів зазначає, що позивачем не надано будь-яких доказів того, що внаслідок проведеного перерахунку пенсії із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу у розмірі 1 % відбулось зменшення розміру виплачуваної пенсії останнього.

Посилання позивача на порушення норм статті 22 Конституції України, у зв`язку зі зміною правого регулювання спірних правовідносин є безпідставними, адже Закон України № 2148-VIII від 03 жовтня 2017 року не визнано неконституційним.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Ейрі проти Ірландії» констатував, що здійснення соціально-економічних прав людини значною мірою залежить від становища в державах, особливо фінансового. Такі положення поширюються й на питання допустимості зменшення соціальних виплат (рішення від 12.10.2004 у справі «Кйартан Асмудсон проти Ісландії»).

Отже, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними, а оскільки держава зобов`язана регулювати економічні процеси, встановлювати й застосовувати справедливі та ефективні форми перерозподілу суспільного доходу з метою забезпечення добробуту всіх громадян, то механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження справедливого балансу між інтересами окремих осіб і інтересами всього суспільства. При цьому зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Аналіз наведених правових положень та вищезазначених обставин справи дає підстави колегії суддів апеляційної інстанції для висновку, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, а тому не підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм процесуального та матеріального права, судом першої інстанції встановлено всі обставини, що мають значення для справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя В.Ю.Ключкович

Судді А.Б. Парінов

О.О. Беспалов