Справа № 0240/3083/18-а
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 0240/3083/18-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Майстер П.М.

Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.

21 травня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Сушка О.О. Ватаманюка Р.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року (суддя Майстер П.М.) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Світкар" до Державної фіскальної служби України, Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Світкар» звернулось до суду з позовом до Державної фіскальної служби України та Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, в якому просило:

- визнати протиправним та скасувати рішення Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації №639485/39285017 від 10.04.2018 року про відмову в реєстрації податкової накладної ТОВ "Світкар" №169 від 18.10.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну №169 від 18.10.2017 року, подану Товариством з обмеженою відповідальністю "Світкар".

Підставою звернення позивача з даним позовом до суду слугувало переконання у протиправності відмови фіскального органу у здійсненні реєстрації податкової накладної №169 від 18.10.2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зокрема, позивач зазначає, що не зважаючи на факт виконання Товариством всіх вимог фіскального органу та надання письмових пояснень разом з документами, що стали підставою для складення накладної, Комісія прийняла рішення про відмову у реєстрації податкової накладної з підстав недостатності наданих платником податку первинних документів задля підтвердження правомірності її складення.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погодившись із прийнятим рішенням, відповідач - Державна фіскальна служба України, подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нову постанову про відмову в задоволені позову. В апеляційній скарзі апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування всіх обставин справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначив, що Комісією ДФС України прийнято рішення про відмову в реєстрації податкової накладної Єдиному реєстрі податкових накладних з огляду на подання платником при реєстрації податкових накладних недостатньої кількості документів, що підтверджують реальність здійснення операцій за наслідками якої вона складена. При цьому, апелянт наполягає на тому, що позивачу було доведено, що реєстрацію податкової накладної №169 від 18.10.2017 року зупинено на підставі п. 6 Критеріїв оцінки ступення ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, та запропоновано надати пояснення та документи на виконання пп. «в» п. 201.16.1 ПК України, хоча жоден нормативний документ не зобов`язує фіскальний орган вказувати платнику податків, який саме документ необхідно надати в тій чи іншій ситуації.

Позивач та Комісія Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, правом подання відзивів на апеляційну скаргу не скористались.

14.05.2019 року на адресу суду надійшло клопотання позивача про відкладення розгляду справи в зв`язку з неможливістю явки в судове засідання, призначене на 15.05.2019 року, уповноваженого представника Товариства через його зайнятість в інших судови справах.

При вирішенні зазначеного клопотання колегія суддів керується приписами частини 2 статті 313 КАС України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Зважаючи на те, що позивач не обмежений представництвом лише даного адвоката, оскільки безпосереднім представником підприємства є його керівник, підстави відсутності якого суду невідомі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи.

В судове засідання сторони не з`явились, хоча були належним чином повідомленні про дату, час та місце судового розгляду справи.

В силу положень ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи викладні обставини, судова колегія, ухвалила здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними матеріалами відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача та перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до частини 1 статті 308 КАС України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Як встановлено з матеріалів справи, між Товариство з обмеженою відповідальністю "Світкар" є юридичною особою, , видами діяльності якого є виробництво цукру, оптова торгівля цукром, шоколадом і кондитерськими виробами, оптова торгівля хімічними продуктами, неспеціалізована оптова торгівля, роздрібна торгівля пальним, вантажний автомобільний транспорт, складське господарство.

10.10.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Світкар" (Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮГ Транс Сервіс" (Покупець) було укладено договір поставки №10.

На виконання умов вказаного договору Товариством з обмеженою відповідальністю "Сільськогосподарське підприємство "Світкар" здійснено поставку цукру білого у кількості 30 тонн Товариству з обмеженою відповідальністю "ЮГ Транс Сервіс", що підтверджується видатковою накладною №СК-0000213 від 18.10.2017 року на загальний обсяг постачання без ПДВ - 303450,00 грн., сума ПДВ - 60690,00 грн., загальна сума коштів, що підлягає сплаті з урахуванням ПДВ складає 364140,00 грн., та товарно-транспортною накладною №СК-0000268 від 18.10.2017 року (пункт навантаження - вул. Службова, 1, с. Соколівка, Крижопільський район, Вінницька обл., пункт розвантаження - вул. Космонавтів, буд. 91, м. Миколаїв), у зв`язку із чим ТОВ "ЮГ Транс Сервіс" проведено оплату у розмірі 760000,00 грн. (у т.ч. ПДВ) за поставлений товар, що підтверджується копією платіжного доручення №99 від 18.10.2017 року.

Відповідно до приписів п.201.10 ст.201 ПК України позивачем на підтвердження господарської операції згідно договору поставки №10 від 10.10.2017 року, виписано податкову накладну №169 від 18.10.2017 року, та направлено для реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Квитанцією №1 від 15.11.2017 року податкову накладну №169 від 18.10.2017 прийнято, але реєстрацію зупинено на підставі пункту 201.16 статті 201 ПК України. При цьому, податкову накладну №169 від 18.10.2017 року визнано такою, що відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, визначеним п.6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом МФУ від 13.06.2017 року №567. За результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно УКТ ЗЕД: 1701. Запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

На виконання пп.201.16.2 п.201.16 ст.201 ПК України позивачем було направлено на адресу ДФС України повідомлення №17 від 04.04.2018 року щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої зупинена, та додано пакет документів про підтвердження реальності здійснення операцій.

Рішенням голови комісії, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 10.04.2018 року №639485/39285017 було відмовлено у реєстрації податкової накладної №169 від 18.10.2017 року.

Підставою відмови зазначено ненаданням платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/ розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена.

ТОВ "Світкар" було подано скаргу на вищезгадане рішення, відповідно до ч. 56.3 ст. 56 ПК України, в якій позивач висловив свою незгоду з рішенням та аргументував її відповідними правовими нормами та наданими документами про підтвердження своєї діяльності.

ДФС України у рішенні про порядок розгляду скарги №17826/6/99-99-11-04-15 від 23.05.2018 року зазначила, що скарги на рішення комісії, які приймають рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації мають бути подані через особистий кабінет "Електронний кабінет", або будь-яке програмне забезпечення, яке формує вихідний файл відповідно до затвердженого формату (стандарту). У разі подання скарги в електронному вигляді, така скарга буде невідкладно розглянута в межах строків визначених законодавством.

Не погоджуючись з вказаною відмовою позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Суд першої інстанції задовольняючи адміністративний позов виходив з того, що відповідач не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкових накладних, оскільки позивачем було надано передбачені законодавством документи, які засвідчили факт проведення господарської операції між Товариством з обмеженою відповідальністю "Світкар" та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮГ Транс Сервіс". Також, судом першої інстанції відзначено, що відмовивши в реєстрації податкової накладної, відповідач не зазначив, які саме письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, необхідно надати.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, назначає на наступне.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України (далі ПК України) на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За приписами пункту 74.2 статті 74 ПК України, в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Зібрана податкова інформація та результати її опрацювання використовуються для виконання покладених на контролюючі органи функцій та завдань, а також центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, для формування та реалізації єдиної державної податкової та митної політики (пункт 74.3 статті 74 ПК України).

Підпунктом 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 ПК України визначено, що реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

У разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються: а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування; б) визначення критерію (їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування; в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567 затверджено Критерії оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 6 зазначеного Критерію моніторинг податкової накладної/розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критеріями: обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 рази більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу постачання такого товару/послуг, зазначеного у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, та обсягу придбання на митній території України та/або ввезення на митну територію України відповідного товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, та митних деклараціях, і переважання в такому залишку товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, більше 75% загального такого залишку та відсутність товару/послуги, зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється).

Цим же наказом затверджений Вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відповідно до пункту 1 Вичерпного переліку документів, вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Перелік), у розрізі Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567:

- для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством;

- для критерію, зазначеного в підпункті 2 пункту 6 Критеріїв: договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами; договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції; первинні документи щодо постачання/при дбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи, інвентаризаційні описи, у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні; розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків; документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

З системного аналізу наведених вище положень вбачається, що можливість надання платником податків вичерпного переліку документів на підтвердження правомірності формування та подання податкової накладної прямо залежить від чіткого визначення фіскальним органом конкретного виду критерію оцінки ступеня ризиків.

Відповідно до пункту 201.16.3 ПК України підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Так, абзацом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 березня 2017 року № 190 "Про встановлення підстав для прийняття рішення комісією Державної фіскальної служби про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації" (далі - Постанова № 190) передбачено, що комісія Державної фіскальної служби (далі - комісія ДФС) приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації на підставі отриманих від платника податку на додану вартість відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1. пункту 201.16. статті 201 Податкового кодексу України письмових пояснень щодо підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, та/або копій документів, які платник податку має право подати до органу Державної фіскальної служби протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у податковій накладній/розрахунку коригування.

Згідно з абзацом 2 Постанови № 190 підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є: ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16. статті 201 Кодексу; ненадання платником податку копій документів відповідно до пункту "в" підпункту 201.16.1. пункту 201.16. статті 201 Кодексу; надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Тобто, рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної, у даному випадку, або "надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування", або "надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування".

Як встановлено зі змісту Квитанції по податковій накладній від 15.11.2017 року контролюючим органом сформовано висновок про відповідність податкової накладної №169 від 18.10.2017 року критеріям оцінки ступеня ризиків, визначених пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної в ЄРПН, затверджених Наказом МФУ від 13.06.2017 № 567.

А саме, у зазначеній Квитанції критерієм оцінки ступеня ризиків вказано, що за результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД:41.00.20, на підставі чого було здійснено зупинення реєстрації податкових накладних.

Також, зі змісту Квитанцій випливає, що фіскальним органом запропоновано платнику податків надати пояснення та/або копії документів.

У відповідності до підпункту 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України, письмові пояснення та/або копії документів, зазначені у підпункті "в" підпункту 201.16.1 цього пункту, платник податку має право подати до контролюючого органу за основним місцем обліку такого платника податку протягом 365 календарних днів, що настають за датою виникнення податкового зобов`язання, відображеного у такій податковій накладній/розрахунку коригування. Такі документи передаються контролюючим органом за основним місцем обліку платника податку не пізніше наступного робочого дня з дня їх отримання до комісії центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику (підпункт 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 ПК України).

Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Порядок роботи комісії визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних приймається та надсилається платнику податку протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та документів, поданих відповідно до підпункту 201.16.2 ПК України.

Як встановлено в ході розгляду даної справи, позивачем у порядку визначеному підпунктом 201.16.2 пункту 201.16 статті 201 ПК України, засобами електронного зв`язку були надані ДФС України пояснення та копії документів на підтвердження реальності вчинення господарської операції.

Так, рішенням від 10.04.2018 року №639485/39285017 "Про відмову в реєстрації податкової накладної" було відмовлено у реєстрації податкової накладної та зазначено про ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрація яких зупинена (а/с 37, том 1).

В апеляційній скарзі апелянт наголошує на тому, що вказане рішення приймалось Комісією Державної фіскальної служби, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, а не Державною фіскальною службою України.

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Станом на день прийняття оспорюваного рішення про відмову у реєстрації податкових накладних діяв Порядок зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 р. № 117 (надалі - Порядок).

Пунктом 23 Порядку, комісією регіонального рівня протягом п`яти робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів, поданих відповідно до пункту 15 цього Порядку:

щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, менше 30 млн. гривень, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, яке реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається платнику податку у порядку, встановленому статтею 42 Кодексу;

щодо платників податку, у яких обсяг постачання, зазначений в податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в поточному місяці у Реєстрі, з урахуванням поданої податкової накладної / розрахунку коригування на реєстрацію в Реєстрі, більше 30 млн. гривень включно, приймається рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування, яке попередньо реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається до комісії центрального рівня.

Відповідно до п. 24 Порядку комісія центрального рівня протягом семи робочих днів, що настають за днем отримання пояснень та копій документів відповідно до пункту 15 цього Порядку, але не раніше отриманого рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі комісії регіонального рівня, може прийняти інше рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі. Прийняте комісією центрального рівня рішення реєструється в окремому Реєстрі податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, та надсилається платнику податку у порядку, встановленому статтею 42 Кодексу, а рішення Комісії регіонального рівня скасовується.

Відповідно до п. 25 Порядку на період тестування окремого Реєстру податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі набирають чинності з дня їх прийняття. Рішення комісій регіонального та центрального рівнів у період функціонування окремого Реєстру податкових накладних / розрахунків коригування, реєстрація яких зупинена, в тестовому режимі приймаються та надсилаються платнику податку без реєстрації в такому Реєстрі.

Якщо комісією центрального рівня у визначений пунктом 24 цього Порядку строк не прийнято інше рішення про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Реєстрі, рішення комісії регіонального рівня набирає чинності з дня, наступного після закінчення строку, визначеного пунктом 24 цього Порядку, та надсилається платнику податку у порядку, встановленому статтею 42 Кодексу ( п. 26 Порядку).

Як вбачається з відзиву на позовну заяву, наданого суду першої інстанції представником Державної фіскальної служби України 04.12.2018 року (а.с.39, т.2), податковий орган наголошує на тому, що рішення від 10.04.2018 року №639485/39285017 "Про відмову в реєстрації податкової накладної" прийнято ДФС України правомірно.

Разом з тим, з самого рішення від 10.04.2018 року №639485/39285017 "Про відмову в реєстрації податкової накладної" ( а.с. 37, т.1) не вбачається, комісія якого рівня ДФС його приймала.

Відповдно до ч.2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, посилання апелянта на те, що вказане рішення приймалось регіональною комісією Державної фіскальної служби, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, а не центральною комісією Державної фіскальної служби, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, не доведено належними та допустимими доказами, та спростовується матеріалами справи.

Як з`ясовано з матеріалів справи, позивачем на підтвердження реальності господарської операції за наслідками якої складено податкову накладну №169 від 18.10.2017 року та на виконання Квитанції було надіслано відповідачу скановані копії договіру поставки цукру білого №10 від 10.10.2017 року, специфікації №3 від 17.10.2017 року до договору поставки, платіжне доручення №99 від 18.10.2017 року, видаткової накладної №СК-0000213 від 10.10.2017 та таблиці даних платника податку.

В розрізі вказаного, судова колегія доходить до переконання, що оскаржуване в межах даної справи рішення податкового органу про відмову в реєстрації податкової накладної не містить інформації щодо причин та підстав для його прийняття, оскільки податковим органом не конкретизовано, які саме письмові пояснення стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/ розрахунку коригування необхідно надати платнику податку.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для визнання протиправним та скасування рішення Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації від 10.04.2018 року №639485/39285017 "Про відмову в реєстрації податкової накладної".

Також, судова колегія зважаючи на необхідність дотримання гарантій остаточного вирішення спірних правовідносин між сторонами, в призмі положень п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, де передбачено право суду, у разі задоволення позову, прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії, вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції щодо зобов`язання Державну фіскальну службу України зареєструвати податкову накладну Товариства з обмеженою відповідальністю "Світкар" від 18.10.2017 року №169 в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 315, статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак апеляційна скарга Державної фіскальної служби України задоволенню не підлягає, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Державної фіскальної служби України залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Сушко О.О. Ватаманюк Р.В.