Справа № 363/2810/18
Суддя: Кушнова А.О.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року м.Київ справа № 363/2810/18

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О., за участю секретаря судового засідання Сакевич Ж.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами загального провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області про стягнення компенсації,

Суть спору: до Вишгородського районного суду Київської області звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області (далі - відповідач) про стягнення з Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області відшкодування шкоди, пов`язаної з невиплатою одноразової компенсації по втраті годувальника, померлого чоловіка ОСОБА_2 - учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 7586,00 грн.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 23.07.2018 у справі №363/2810/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області про стягнення компенсації передано на розгляд Київському окружному адміністративному суду.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 20.08.2018 (суддя Кушнова А.О.) адміністративну справу №363/2810/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області про стягнення компенсації передано за підсудністю до Вишгородського районного суду Київської області.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 22.11.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20.08.2018 задоволено. Ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 20.08.2018 скасовано. Направлено справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області про стягнення компенсації для продовження розгляду до суду першої інстанції.

06 грудня 2018 матеріали адміністративної справи №363/2810/18 надійшли на адресу суду та за результатами автоматизованого розподілу були передані для розгляду раніше визначеному складу суду судді Кушновій А.О.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 11.12.2018 відкрито провадження в адміністративній справі №363/2810/18, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовку справи до судового розгляду та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 19.03.2019 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона є дружиною померлого громадянина із числа учасників ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Пояснює, що її чоловік - ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 57 років, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть.

Упродовж шестимісячного терміну з дня смерті чоловіка, отримавши експертний висновок від 11.10.2016 № 39 про причину його смерті, вона звернулася до Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області за отриманням пільг, які гарантує держава, у зв`язку з втратою годувальника.

Позивач зазначає, що посадові особи Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області видали їй посвідчення вдови померлого ліквідатора наслідків аварії на ЧАЕС від 15.11.2016 № 604489, але у виплаті компенсації, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2016 року №760 "Про затвердження Порядку виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян", розмір якої визначено постановою Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 №285, відмовили. При цьому, усно роз`яснили, що таку компенсацію вона зможе отримати лише коли їй виповниться 60 років.

В подальшому позивачу стало відомо про те, що дружина померлого ліквідатора, якщо вона не одружилася вдруге, має право на отримання компенсації в розмірі 7586 грн. по втраті годувальника незалежно від її віку.

Більш того, це право також мають особи, які на момент смерті годувальника були непрацездатними.

У зв`язку з чим, 23.04.2018 вона звернулася до відповідача із письмовою заявою стосовно виплати їй одноразової компенсації по втраті годувальника.

Натомість, Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області листом від 02.05.2018 №1040 відмовило позивачу у такій виплаті, посилаючись на несвоєчасне звернення за її отриманням.

Позивач вважає вказану відмову протиправною та зазначає, що Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" не передбачено строків звернення за одноразовою компенсацією в разі втрати особи, яка померла внаслідок Чорнобильської АЕС. Статтею 48 вказаного Закону надано право Кабінету Міністрів України встановлювати виключно порядок та розміри, але не строки звернення за компенсацією.

Окрім того, наголошує, що Порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 №760 не містить підстав відмови у виплаті одноразової компенсації.

Відповідач позов не визнав та подав відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 №760 "Про затвердження Порядку виплати одноразової компенсації за шкоду заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян", виплата одноразової компенсації здійснюється за єдиною заявою, поданою заінтересованою особою протягом шести місяців з дати смерті годувальника.

Відповідач вказує, що ОСОБА_1 звернулась із заявою та надала довідку МСЕК про інвалідність загального захворювання 3 групи - 23.04.2018. У зв`язку із несвоєчасним зверненням за отриманням виплати одноразової допомоги по смерті чоловіка ОСОБА_2 (помер - ІНФОРМАЦІЯ_2 ), як учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, смерть якого пов`язана із Чорнобильською катастрофою, виплату провести було неможливо.

Позивач та відповідач, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, у судове засідання, призначене на 09.04.2019, не з`явились.

Разом з цим, у матеріалах справи наявне клопотання позивача, яке надійшло 24.01.2019 через канцелярію суду про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Відповідач про причини неявки у судове засідання 09.04.2019 суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника до суду не надходило.

Відповідно до ч.9 ст. 205 Кодексу адміністративного судочинства України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але прибули не всі особи, які беруть участь у справі, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до ч.3 ст.194 Кодексу адміністративного судочинства України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Протокольною ухвалою суду від 09.04.2019 постановлено здійснювати подальший розгляд справи у порядку письмового провадження.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянкою України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Вишгородським РВ ГУ МВС України в Київській області 28.12.2001 (а.с. 5).

Згідно витягу із акту огляду МСЕК до довідки від 30.09.2014 серії КИО-І №0387396 позивачу з 01.08.2014 встановлено третю групу інвалідності довічно, причина інвалідності - загальне захворювання (а.с. 13).

Судом встановлено, що між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстровано шлюб, після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище - ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про одруження від 25.06.1983 серії НОМЕР_2 (а.с. 7).

Згідно із свідоцтвом про смерть від 13.09.2016 серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 13.09.2016 складено відповідний актовий запис №232 (а.с. 8).

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 був особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями посвідчення серії НОМЕР_4 , виданого 21.05.2013 та вкладкою НОМЕР_4, виданою 21.05.2013 (а.с. 57-58).

Відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 27.03.2013 №3067-4104, розглянувши на засіданні від 06.03.2013 №02 звернення ОСОБА_2 та зареєстровану в ЦМЕК 31.01.2013 документацію, комісія дійшла до висновку, що захворювання ОСОБА_2 пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС (а.с. 9).

Відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України по встановленню причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС від 13.10.2016 №111 захворювання ОСОБА_2 , що призвело до смерті, пов`язане з впливом аварії на ЧАЕС (а.с.10).

Як зазначено у позовній заяві, ОСОБА_1 упродовж шестимісячного терміну з дня смерті чоловіка звернулася до Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області за отриманням пільг, які гарантує держава, у зв`язку з втратою годувальника.

15 листопада 2016 року Київська обласна державна адміністрація видала ОСОБА_1 посвідчення № НОМЕР_5 як дружині померлого громадянина із числа ліквідаторів першої категорії, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою (а.с. 11).

23 квітня 2018 року позивач звернулася до Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області з заявою про надання одноразової допомоги по смерті чоловіка, ОСОБА_2 - інваліда ЧАЕС 1 групи 1 категорії (а.с. 79).

Листом №1040 від 02.05.2018 відповідач відмовив ОСОБА_1 у виплаті одноразової допомоги по смерті її чоловіка, мотивуючи тим, що чоловік позивача ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а заява подана подана 23.04.2018, тобто з пропуском шестимісячного строку з дати смерті годувальника (а.с.16).

Не погодившись з відмовою відповідача, позивач звернулася до суду з адміністративним позовом.

Суд звертає увагу, що позивач вказує про звернення до Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області за отриманням виплати одноразової допомоги по смерті її чоловіка упродовж шестимісячного терміну з дня його смерті, за результатом розгляду якого їй було відмовлено у такій виплаті. При цьому, усно роз`яснено, що таку компенсацію вона зможе отримати лише коли їй виповниться 60 років.

Також позивач вказує про повторне звернення до Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області за отриманням виплати одноразової допомоги по смерті її чоловіка, за результатом розгляду якого їй було також відмовлено у такій виплаті з підстав пропущення шестимісячного строку з дати смерті годувальника.

Натомість, позивачем до позовної заяви додані лише докази повторного звернення до відповідача та відповідне рішення про відмову.

З огляду на це, предметом спору у даній справі є наявність або відсутність правових підстав для призначення та виплати позивачу одноразової компенсації як дружині померлого, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, враховуючи при цьому пропущений шестимісячний строк звернення до відповідача за виплатою такої компенсації, передбачений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 №760.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я, єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначені та закріплені в Законі України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796-XII).

За змістом частини першої статті 48 Закону №796-ХІІ (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин, а саме, на дату письмового звернення позивача за отриманням одноразової компенсації - 23.04.2018) одноразова компенсація виплачується учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які стали особами з інвалідністю внаслідок Чорнобильської катастрофи, учасникам ліквідації наслідків інших ядерних аварій, особам, які брали участь у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, які стали особами з інвалідністю внаслідок відповідних ядерних аварій та випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, сім`ям, які втратили годувальника, та батькам померлого із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, дітям з інвалідністю, інвалідність яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою.

Відповідно до частини третьої статті 48 цього Закону компенсація та допомога, передбачені цією статтею, виплачуються в порядку та розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України.

Отже, згідно до положень зазначеної норми передбачено, що дружина померлого громадянина, якщо вона не одружилися вдруге, і, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою має право на отримання одноразової компенсації в порядку і розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 26.10.2016 №760 якою був затверджений Порядок виплати одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та щорічної допомоги на оздоровлення деяким категоріям громадян (далі - Порядок №760; в редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин, а саме, на дату письмового звернення позивача за отриманням одноразової компенсації - 23.04.2018).

Пунктом 1 Порядку №760 передбачено, що цей Порядок регулює питання здійснення виплати передбачених статтею 48 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" одноразової компенсації за шкоду, заподіяну внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї (далі - одноразова компенсація), та щорічної допомоги на оздоровлення (далі - щорічна допомога) деяким категоріям громадян.

В силу пункту 2 Порядку №760, одноразова компенсація та щорічна допомога виплачуються за рахунок коштів, передбачених у Державному бюджеті України на відповідний рік для соціального захисту громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, центрами з нарахування та здійснення соціальних виплат, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних і районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - уповноважені органи) за місцем фактичного проживання (перебування) громадян.

Відповідно до пункту 3 Порядку №760 виплата одноразової компенсації здійснюється за єдиною заявою, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 №1146 "Про вдосконалення механізму надання соціальної допомоги", поданою заінтересованою особою протягом шести місяців з дати встановлення інвалідності або смерті годувальника.

Одноразова компенсація виплачується в розмірах, установлених постановою Кабінету Міністрів України від 14 травня 2015 року №285 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" (п. 4 Порядку №760).

Відповідно до вказаної постанови Кабінету Міністрів України від 14.05.2015 № 285 "Про компенсаційні виплати особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України" (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних відносин, а саме, на дату письмового звернення позивача за отриманням одноразової компенсації - 23.04.2018) сім`ям, які втратили годувальника, виплачується одноразова компенсація в розмірі 7586 гривень.

Згідно з пунктом 7 Порядку №760, одноразова компенсація у зв`язку з втратою годувальника, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, участю у ліквідації наслідків інших ядерних аварій, ядерних випробуваннях, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт, виплачується дружині чи чоловікові в разі, коли вони не одружилися вдруге, сім`ї померлого годувальника з числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, в якій є непрацездатні особи, що були на утриманні померлого на момент його смерті.

Належність до непрацездатних осіб та членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, визначається згідно із статтею 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Виплата одноразової компенсації здійснюється на підставі: свідоцтва про смерть; документа, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, складення ядерних зарядів та здійснення на них регламентних робіт, із числа осіб, віднесених до учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; свідоцтва про шлюб; експертного висновку міжвідомчої експертної комісії з установлення причинного зв`язку хвороби, інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінення та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, іншої ядерної аварії, участі в ядерному випробуванні, військовому навчанні із застосуванням ядерної зброї, складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт або військово-лікарської комісії, що діє в системі МВС, СБУ чи Міноборони.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є дружиною померлого ліквідатора наслідків аварі на ЧАЕС І категорії, інваліда І групи ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 і смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, що підтверджується долученими до матеріалів справи письмовими доказами, зокрема: копією свідоцтва про одруження від 25.06.1983 серії НОМЕР_2 (а.с. 7); копією свідоцтва про смерть ОСОБА_2 від 13.09.2016 серії НОМЕР_3 (а.с. 8); копією посвідчення від 21.05.2013 серії НОМЕР_4 разом з вкладкою від 21.05.2013 № НОМЕР_4 , відповідно до яких ОСОБА_2 був особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 та учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; копією експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МНС України про те, що смерть ОСОБА_2 пов`язана з впливом аварії на ЧАЕС (а.с.10); копією посвідчення дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, виданого ОСОБА_1 . 15.11.2016 за №604489 Київською обласною державною адміністрацією (а.с. 11).

Жодних доказів того, що позивач одружилась вдруге після смерті чоловіка матеріали справи не містять.

Враховуючи приписи статті 48 Закону №796-XIІ, відповідно до яких одноразова компенсація виплачується всім без виключення дружинам (чоловікам), якщо та (той) не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, суд дійшов висновку про те, що позивач має право на отримання такої виплати.

Щодо пропущення шестимісячного строку звернення позивача за виплатою одноразової компенсації, суд зазначає наступне.

Як було зазначено судом раніше, відповідно до пункту 3 Порядку №760 виплата одноразової компенсації здійснюється за єдиною заявою, передбаченою постановою Кабінету Міністрів України від 17.08.2002 №1146 "Про вдосконалення механізму надання соціальної допомоги", поданою заінтересованою особою протягом шести місяців з дати встановлення інвалідності або смерті годувальника.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 від 13.09.2016 серії НОМЕР_3 (а.с. 8), датою смерті є ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач пояснює, що відповідачем їй було усно роз`яснено, що вона зможе отримати одноразову компенсацію по втраті годувальника, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, лише коли їй виповниться 60 років.

В подальшому вона дізналась, що таке право мають дружини, якщо ті не одружилися вдруге, померлих громадян, смерть яких пов`язана з Чорнобильською катастрофою, незалежно від віку, у зв`язку з чим звернулась до відповідача з письмовою заявою від 23.04.2018 (а.с. 79).

Суд звертає увагу, що згідно із статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.01.2006 №3477-IV визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини наголошував, що поняття "майно" у першій частині статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 має автономне значення, яке не обмежується правом власності на речі матеріального світу та не залежить від формальної класифікації, прийнятої в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, що становлять активи, також можуть розглядатися як "майнові права", а отже, як "майно" (див. mutatis mutandis рішення у справі "Бейелер проти Італії" від 05.01.2000) (Beyeler v. Italy, заява № 33202, § 100)).

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення від 01.06.2016 у справі "Федоренко проти України" Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства (Stretch v. the United Kingdom № 44277/98).

Європейський суд з прав людини у пункту 53 рішення від 26.03.2014 року у справі "Суханов та Ільченко проти України" зазначив, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи.

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пічкур проти України" від 07.11.2013 встановлено, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях рішення у справі "Вілліс проти Сполученого Королівства" ("Willis v. the United Kingdom").

У рішенні по справі "Тлімменос проти Греції" ("Thlimmenos v. Greece") Європейський суд з прав людини наголосив, що згідно зі статтею 14 Конвенції право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, порушується, коли держави ставляться по-різному до осіб в аналогічних ситуаціях, не забезпечуючи при цьому об`єктивного та розумного виправдання. Однак, це не єдиний аспект заборони дискримінації у статті 14 Конвенції. Право не зазнавати дискримінації у користуванні правами, гарантованими Конвенцією, також може бути порушене, коли держави, не маючи об`єктивних і розумних підстав, не застосовують різний підхід до осіб, які перебувають у ситуаціях, що істотно відрізняються.

Cуд зазначає, що маючи відповідне право на отримання одноразової компенсації по втраті годувальника, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, яке передбачене Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", позивач не може його реалізувати через обмеження Кабінетом Міністрів України шестимісячним строком виплати такої компенсації після смерті годувальника.

Дискримінація у даному випадку проявляється у тих обставинах, що особа, яка звернулася протягом шести місяців з дати смерті годувальника має право на отримання одноразової компенсації по втраті годувальника, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, а яка за тих самих обставин, внаслідок тих чи інших причин пропустила шестимісячний строк - не має.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що право особи на одноразову компенсацію не може підлягати часовим обмеженням і залежати від того чи минув шестимісячний термін з дати смерті годувальника.

При тому суд звертає увагу, що Закон №796-ХІІ не містить обмежень у часі звернення із заявою про виплату та не встановлює будь-якого строку для звернення із такою заявою, а також суд зауважує, що Кабінету Міністрів України даними Законом надано повноваження встановити порядок та розміри виплати допомоги згідно ст.48 Закону і не надано право встановлювати обмеження щодо часу звернення до відповідача із відповідною заявою, що свідчить про встановлення Кабінетом Міністрів України не виправданих обмежень для громадян.

Тобто, відмовляючи у виплаті одноразової компенсації відповідач діяв не на підставі закону, і його відмова є неправомірною.

Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до пункту 10 частини другої статті 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що норма статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Отже, "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Суд, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єкта владних повноважень, приймаючи до уваги встановлення під час розгляду справи ознак протиправності відмови відповідача у виплаті позивачу одноразової компенсації, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області у виплаті ОСОБА_1 одноразової компенсації по втраті годувальника, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, що викладена у листі від 02.05.2018 №1040.

Крім того, відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті (визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії), суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Беручи до уваги, що позивач надав усі документи, які є підставою для призначення одноразової компенсації у зв`язку з втратою годувальника, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, і відповідачем не було зазначено будь-яких інших обставин, які б перешкоджали в її призначенні, ніж ті, яким судом надано відповідну оцінку, суд дійшов висновку про необхідність зобов`язання Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області виплатити ОСОБА_1 одноразову компенсацію по втраті годувальника, померлого чоловіка ОСОБА_2 - учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 7586,00 грн.

При цьому, належним способом захисту порушеного права позивача є саме зобов`язання відповідача здійснити виплату одноразової компенсації, відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 КАС України, а не стягнення такої грошової суми.

Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Під час звернення з даним позовом до суду позивач судовий збір не сплачувала. Таким чином, судовий збір за рахунок відповідача на користь позивача відшкодуванню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється з метою реалізації завдань адміністративного судочинства. Суд займає активну позицію не лише під час вирішення публічно-правового спору, але й після набрання судовим рішенням законної сили.

Приймаючи до уваги обставини справи, суд вважає за необхідне зобов`язати Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області, яке є суб`єктом владних повноважень, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, з таким розрахунком, щоб суб`єкт владних повноважень мав реальну можливість виконати судове рішення у визначений законом і цим рішенням спосіб з урахуванням об`єктивних обставин.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити частково. 2. Визнати протиправною відмову Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області у виплаті ОСОБА_1 одноразової компенсації по втраті годувальника, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, що викладена у листі від 02.05.2018 №1040. 3. Зобов`язати Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області виплатити ОСОБА_1 одноразову компенсацію по втраті годувальника, померлого чоловіка ОСОБА_2 - учасника ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою, в розмірі 7586,00 грн. (сім тисяч п`ятсот вісімдесят шість грн. 00 коп.). 4. В задоволенні решти позовних вимог відмовити. 5. Зобов`язати Управління соціального захисту населення Вишгородської районної державної адміністрації Київської області подати до суду звіт про виконання судового рішення протягом одного місяця з дати набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено 15.05.2019 р.

Суддя Кушнова А.О.