Справа № 360/4460/18
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року справа №360/4460/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенка І.В., Сіваченка І.В., секретар Верховецька Г.О. за участю представника позивача Мотигіної Ю.В., представника відповідача Усачової А.І., розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року (повний текст складено 25 березня 2019 року в м. Сєвєродонецьк) у справі № 360/4460/18 (суддя І інстанції Тихонов І.В.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державного підприємства Енергоринок, про визнання протиправною бездіяльності,-

В С Т А Н О В И В:

28 грудня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання (далі позивач або ТОВ ЛЕО до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі відповідач або НРКЕКП), в якій позивач просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприйняття постанови про врахування позивачу суми дотаційних сертифікатів при розрахунку оптової ринкової ціни на електроенергію згідно з установленим законодавством для компенсації втрат від постачання електроенергії пільговим категоріям споживачів, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, за період листопад-грудень 2014 року та січень-березень 2015 року;

- зобов`язати відповідача прийняти постанову про врахування позивачу суми дотаційних сертифікатів у сумі 557138900,00 грн. при розрахунку оптової ринкової ціни на електроенергію згідно з установленим законодавством порядком для компенсації втрат від для компенсації втрат від постачання електроенергії пільговим категоріям споживачів, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, за період листопад-грудень 2014 року та січень-березень 2015 року.

31.01.2019 представник відповідача подав до суду першої інстанції заяву про залишення позову без розгляду у зв`язку з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду. Заяву обґрунтовує тим, що предметом розгляду даної справи є ймовірна бездіяльність НКРЕКП щодо неприйняття постанови про врахування ТОВ ЛЕО суми дотаційних сертифікатів при розрахунку оптової ринкової ціни на електроенергію згідно з установленим законодавством порядком для компенсації втрат від постачання електричної енергії пільговим категоріям споживачів, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, за період листопад-грудень 2014 року та січень - березень 2015 року.

При цьому зазначає, що відповідно до пункту 5 Положення про порядок надання ліцензіатам з постачання електричної енергії за регульованим тарифом компенсації втрат від здійснення постачання електроенергії побутовим споживачам, компенсація втрат надається щомісяця ліцензіатам, які здійснюють постачання електричної енергії населенню, населеним пунктам та на побутові потреби релігійних організацій за затвердженими НКРЕ тарифами. Тобто нормативно-правовим актом передбачено щомісячне надання компенсації втрат.

Отже, ТОВ ЛЕО у листопаді-грудні 2014 року та січні - березні 2015 року було відомо, щодо неотримання відповідних щомісячних дотацій від постачання електричної енергії пільговим категоріям споживачів, що знаходяться на неконтрольованій території.

Зазначив, що позовна заява датується 26 грудня 2018 року, а тому позовні вимоги заявлені з пропущенням шестимісячного строку на звернення до адміністративного суду, визначеного статтею 122 КАС України. До того ж, підприємством навіть пропущено строк загальної позовної давності, яка дорівнює 3-м рокам, що передбачено нормами Цивільного кодексу України.

Крім того вважає, що позивачем не наведено обґрунтованих доводів чи обставин за яких своєчасне здійснення процесуальної дії було неможливим або утрудненим.

Ухвалою Луганського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року у справі № 360/4460/18 клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду - задоволено. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання до Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Державного підприємства Енергоринок, про визнання протиправною бездіяльності - залишено без розгляду.

Товариство з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання звернулось з апеляційною скаргою на ухвалу суду першої інстанції, в якій просив скасувати оскаржену ухвалу суду та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що висновок суду першої інстанції щодо пропуску ТОВ «ЛЕО» строку звернення до суду із позовом в цій адміністративній справі не відповідає дійсним обставинам справи, оскільки Товариством оскаржується бездіяльність НКЕКП щодо невиконання вимог відповідного листа Товариства саме від 12.09.2018р. № 01-16/2/234, який, у свою чергу, був направлений на адресу НКРЕКП на підставі Постанови Донецького окружного адміністративного суду від 04.12.2017р. у справі № 805/1225/15-а.

Відповідачем на адресу суду надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. У судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, проти чого заперечував представник відповідача, наголошуючи на законності постановленої судом першої інстанції ухвали.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представників сторін, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строку звернення визначені у ст. 123 Кодексу адміністративного судочинства України, зокрема, ч. 3 цієї статті передбачено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Порушення має місце як тоді, коли негативні наслідки вже настали (наприклад, відбулося стягнення штрафу), так і тоді, коли вони лише можуть настати з певною вірогідністю (наприклад, винесене рішення про стягнення штрафу). Порушення інтересів особи може полягати також у невизначеності публічних правовідносин за її участю, коли у сторін існують різні уявлення щодо взаємних прав та обов`язків. День, коли особа дізналася про порушення свого права, - це встановлений доказами день, коли позивач дізнався про рішення, дію чи бездіяльність, внаслідок якої відбулося порушення їх прав, свобод чи інтересів. Цим днем може бути: - день винесення рішення, яке оскаржується, якщо воно приймалося за участю особи; - день отримання поштового відправлення, в якому особі надіслано рішення, яке вона оскаржує; - день вчинення дії, яка оскаржується, якщо особа була присутня під час вчинення цієї дії; - день, коли мало бути прийняте рішення (вчинено дію), якщо таке рішення (дія) не було прийняте (не була вчинена). Доказами, які свідчать про день, коли особа дізналася про порушення своїх прав, є розписка про одержання рішення, докази відправки та отримання кореспонденції, акт про відмову одержати документ (надати пояснення), довідки, складені особами, у випадках, передбачених законом. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про порушення своїх прав, є її дії, спрямовані на захист порушених прав, зокрема, оскарження рішення (дії чи бездіяльність), письмові звернення з цього приводу, а також докази, які свідчать про те, що були створені умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

Згідно позовних вимог предметом позову є бездіяльність відповідача - НКРЕКП щодо не прийняття постанови про врахування ТОВ ЛЕО суми дотаційних сертифікатів при розрахунку оптової ринкової ціни на електроенергію згідно з установленим законодавством порядком для компенсації втрат від постачання електричної енергії пільговим категоріям споживачів, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції, за період листопад-грудень 2014 року та січень - березень 2015 року.

Згідно з Положенням про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затвердженого Указом Президента України від 10.09.2014 № 715 (на підставі якого діяла НКРЕКП на момент виникнення спірних відносин), НКРЕКП є органом державного регулювання діяльності у сферах енергетики та комунальних послуг, який відповідно до покладених на нього завдань, серед іншого, бере участь у формуванні та забезпеченні реалізації єдиної державної політики у сфері функціонування ринку електричної енергії. При цьому, згідно з пунктом 1.4 Умов та Правил здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України (далі - НКРЕ) від 13.06.1996 № 15/1, зареєстрованих в Міністерстві юстиції Порядок надання ліцензіатам з постачання електричної енергії за регульованим тарифом компенсації втрат від здійснення постачання електроенергії в залежності від категорії споживачів передбачено, зокрема, постановами НКРЕ від 26.02.2001 № 184.

При цьому, постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 26.02.2001 № 184 (втратила чинність згідно з постановою НКРЕКП від 29.08.2017 № 1050) було затверджено Положення про порядок надання ліцензіатам з постачання електричної енергії за регульованим тарифом компенсації втрат від здійснення постачання електроенергії побутовим споживачам (далі - Положення). Відповідно до пункту 5 Положення зазначено, що компенсація втрат надається щомісяця ліцензіатам, які здійснюють постачання електричної енергії населенню, населеним пунктам та на побутові потреби релігійних організацій за затвердженими НКРЕ тарифами.

Таким чином, вищезазначеним положенням, як нормативно-правовим актом передбачено щомісячне надання компенсації втрат.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу, ТОВ ЛЕО було відомо, що відповідачем - НКРЕКП щомісячно надавались відповідні дотації від постачання електроенергії пільговим категоріям споживачів за період листопад грудень 2014 року та січень березень 2015 року, що знаходяться на контрольованій території, що підтверджується постановами НКРЕКП: від 29.10.2014 № 194; від 27.11.2014 № 410; від 29.12.2014 № 1053; від 30.01.2015 № 95 та від 26.02.2015 № 225.

Вищезазначені постанови НКРЕКП щодо врахування сум дотаційних сертифікатів по контрольованій території Луганській області ТОВ ЛЕО не оскаржувались.

Таким чином, позивачу у листопаді 2014 року, грудні 2014 року, січні 2015 року, лютому 2015 року та березні 2015 року було достовірно відомо, щодо неотримання відповідних щомісячних дотацій від постачання електричної енергії пільговим категоріям споживачів, що знаходяться на неконтрольованій території.

Щодо посилання представника позивача на те, що строк звернення до суду слід обраховувати з листа НКРЕКП від 22.10.2018 № 9574/17.2.1/7-18, а саме з моменту відмови відповідача в прийнятті, на підставі постанови Донецького окружного адміністративного суду від 04.12.2017 у справі №805/1225/15-а, відповідної постанови про врахування ТОВ ЛЕО суми дотаційних сертифікатів при розрахунку оптової ринкової ціни на електроенергію згідно встановленого законодавством порядку для компенсації втрат від постачання електроенергії пільговим категоріям споживачів, що знаходяться на території проведення антитерористичної операції у Луганській області, за період листопад - грудень 2014 року та січень - березень 2015 року, суд першої інстанції дійшов висновку, що дане твердження є безпідставним, оскільки вищезазначена постанови Донецького окружного адміністративного суду розглядалась щодо правовідносин між ПАТ ДТЕК Донецькобленерго та НКРЕКП, дана справа не містить жодних зобов`язань по відношенню стосовно ТОВ ЛЕО, що не впливає на права, свободи або законні інтереси позивача по справі ТОВ ЛЕО.

Згідно з частин 2,3 статті 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Враховуючи зазначене, строк звернення до суду слід обраховувати з дня надання відповідної дотації від постачання електричної енергії пільговим категорія споживачів за період листопад грудень 2014 року та січень березень 2015 року, що знаходяться на контрольованій території, тобто з винесення відповідних постанов НКРЕКП: від 29.10.2014 № 194; від 27.11.2014 № 410; від 29.12.2014 № 1053; від 30.01.2015 № 95 та від 26.02.2015 № 225, нормами яких передбачено, що компенсація втрат надається щомісяця ліцензіатам, які здійснюють постачання електричної енергії населенню, населеним пунктам та на побутові потреби релігійних організацій за затвердженими НКРЕ тарифами.

Таким чином, позивачу ТОВ ЛЕО у листопаді 2014 року, грудні 2014 року, січні 2015 року, лютому 2015 року, березні 2015 року було достовірно відомо, щодо неотримання відповідних щомісячних дотацій від постачання електричної енергії пільговим категоріям споживачів, що знаходяться на неконтрольованій території, а тому шестимісячний строк звернення до суду про порушення своїх інтересів розпочався саме з березня 2015 року та сплинув у вересні 2015 року, в той час як позивач звернувся до суду з цим позовом 28.12.2018.

З сукупного аналізу матеріалів справи та з урахуванням встановлених законодавством приписів щодо строку звернення до суду вбачається, що позивач пропустив строк звернення до суду з позовом.

Суд зазначає, що дотримання строків звернення до суду з позовом є однією з обов`язкових передумов ефективності адміністративних проваджень щодо строку розгляду адміністративних справ, оскільки захист прав, свобод та інтересів осіб безпосередньо залежить від меж їх реалізації у часі. Провадження в адміністративних судах, як спосіб захисту цих прав, базується на процесуальних принципах та забезпечується чітко регламентованими строками. Дотримання цих строків впливає на права та обов`язки учасників адміністративних правовідносин, спонукаючи їх до своєчасного здійснення наданих їм прав чи виконання покладених на них обов`язків.

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс та інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії, справа Голдер проти Сполученого Королівства).

Показовою в питанні застосування строку позовної давності в контексті ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є справа Gradescolo S.R.L. проти Молдови. У цій справі Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

Відповідно до ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач не заявляв будь-яких клопотань про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду із зазначенням відповідних підстав.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Належних та достатніх підстав для поновлення строку звернення до суду з цим позовом позивачем не наведено та судом не встановлено.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що подане представником відповідача клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку зі пропуском строку звернення до суду є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваних рішення суду, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Луганське енергетичне об`єднання на ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року у справі № 360/4460/18 - залишити без задоволення.

Ухвалу Луганського окружного адміністративного суду від 20 березня 2019 року у справі № 360/4460/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 22 травня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді І.В. Геращенко

І.В.Сіваченко