Справа № 200/393/19-а
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року справа №200/393/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Геращенка І.В., секретар судового засідання Верховецька Г.О., за участі представника позивача Сенникова А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року (повне судове рішення складено 18 березня 2019 року у м. Слов`янськ) у справі № 200/393/19-а (суддя в І інстанції Череповський Є.В.) за позовом Головного управління ДФС у Донецькій області до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» про стягнення податкового боргу в розмірі 21 569,38 грн.,

УСТАНОВИВ:

В січні 2019 року Головне управління ДФС у Донецькій області (далі ГУ ДФС у Донецькій області) звернулось до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» (далі ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1») про стягнення податкового боргу в розмірі 21 569,38 грн.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що відповідач не сплатив у визначений законодавством строк податковий борг, який виник внаслідок неcплати узгоджених грошових зобов`язань, а саме донарахованої штрафної санкції. З посиланням на статті 59, 95 Податкового кодексу України (далі ПК України) позивач просив стягнути суму податкового боргу у розмірі 21 569,38 грн.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року позовні вимоги задоволені.

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив суд скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначені доводи, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву, зокрема, апелянт наголошує, що підприємство погоджується зі стягненням податкового боргу на суму 3000,00 грн. та не погоджується в частині боргу у сумі 18 569,38 грн., яка складається з нарахованої суми штрафу 4205,42 та 14 363,96 грн. (рядок 3-4 додатку до акту перевірки № 559/1220/34032208 від 31.10.2016), які не відповідають вимогам п. 50.1 ст. 50 та п. 126.1 ст. 126 ПК України. Зазначає, що місцевий суд, не оцінивши фактичні обставини справи, дійшов, серед іншого, помилкового висновку, що штрафна санкція, яка визначена у податковому повідомленні-рішенні від 08.11.2016 № 000744525, є узгодженим податковим зобов`язанням.

В судовому засіданні представник позивача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, відповідач до суду не прибув, надіслав заяву про розгляд справи без участі представника відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що 10 жовтня 2006 року Мар`їнською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області (Вугледарське відділення) відповідач був взятий на податковий облік за номером 435.

Посадовими особами вказаного контролюючого органу проведено камеральну перевірку даних, задекларованих у податковій декларації з плати за землю ДП «Шахтоуправління Південнодонбаське № 1» за 2016 рік (січень - лютий), за результатами якої складено акт від 31 жовтня 2016 року № 559/1220/34032208.

На підставі акта перевірки Мар`їнською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області (Вугледарське відділення) прийнято податкове повідомлення-рішення від 08 листопада 2016 року № 000744525, яким ДП «Шахтоуправління Південнодонбаське № 1» за затримку від 214 до 243 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 107 846,90 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20 % у сумі 21 569,38 грн. (а.с.15,16,17).

Податкове повідомлення-рішення направлено на адресу відповідача та отримано ним 17 листопада 2016 року (а.с.15 зв.).

Вказане податкове повідомлення-рішення 31 січня 2017 було оскаржене відповідачем до ДФС України. Рішенням ДФС України від 04 квітня 2017 № 6895/6/99-99-11-03-01-25 скаргу відповідача залишено без задоволення, а податкове повідомлення-рішення без змін (а.с.78).

В подальшому, ДП «Шахтоуправління Південнодонбаське № 1» звернулося до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення від 08.11.2016 року № 000744252.

Згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 10 липня 2017 року позовну заяву ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» до Мар`їнської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення від 08.11.2016 № 000744525 - залишено без розгляду, у зв`язку із поданням представником позивача клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Станом на момент подання адміністративного позову до суду за відповідачем обліковується податковий борг, що підтверджується зворотнім боком облікової картки з земельного податку (а.с.18-31).

В матеріалах справи міститься корінець першої податкової вимоги від 21 грудня 2009 року № 1/62/6330 та корінець другої податкової вимоги від 25 січня 2010 року № 2/3/169, які надсилались відповідачу та отримані 22 грудня 2008 року та 26 січня 2010 року відповідно (а.с.13,14).

Зазначене не заперечується сторонами.

За таких обставин ГУ ДФС у Донецькій області визначено податковий борг ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» у сумі 21 569,38 грн. (сума складається зі штрафних санкцій), у зв`язку з несплатою якої податковий орган звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Статтею 67 Конституції України встановлений обов`язок кожного сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України встановлено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України (тут і надалі в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що податковий борг це сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податку або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Підпунктом 14.1.137 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що орган стягнення - державний орган, уповноважений здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу в межах повноважень, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 110.1 статті 110 ПК України встановлено, що платники податків, податкові агенти та/або їх посадові особи несуть відповідальність у разі вчинення порушень, визначених законами з питань оподаткування та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, зокрема: фінансову відповідальність (пп.111.1.1 п. 111.1 ст. 111 Кодексу).

Фінансова відповідальність за порушення законів з питань оподаткування та іншого законодавства встановлюється та застосовується згідно з Податковим кодексом України та іншими законами. Фінансова відповідальність застосовується у вигляді штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені (п.111.2 ст.111 ПК України).

Відповідно до п.113.3 ст.113 ПК України, штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на органи державної податкової служби, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Приписами ПК України встановлені обов`язки платників податків, такі як, виконання законних вимог контролюючих органів щодо усунення виявлених порушень законів.

Згідно підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Підпунктом 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

За приписами підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Відповідно до підпункту 20.1.19 пункту 20.1 статті 20 ПК України, контролюючі органи мають право застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Пунктом 38.1. ст.38. ПК України встановлено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк.

Колегія суддів не приймає доводи відповідача, що Мар`їнською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Донецькій області (Вугледарське відділення) неправомірно нараховано штрафні санкції в сумі 18 569,38 грн., а ГУ ДФС у Донецькій області безпідставно просить суд стягнути зазначену суму, яка не є узгодженою, з огляду на таке.

Строки сплати податкового зобов`язання встановлені статтею 57 ПК України, відповідно до пункту 57.3 якої передбачено, що у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Відповідно до приписів статті 56 ПК України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку.

У разі коли платник податків вважає, що контролюючий орган неправильно визначив суму грошового зобов`язання або прийняв будь-яке інше рішення, що суперечить законодавству або виходить за межі повноважень контролюючого органу, встановлених цим Кодексом або іншими законами України, він має право звернутися до контролюючого органу вищого рівня із скаргою про перегляд цього рішення.

Скарга, подана із дотриманням строків, визначених пунктом 56.3 цієї статті, зупиняє виконання платником податків грошових зобов`язань, визначених у податковому повідомленні-рішенні (рішенні), на строк від дня подання такої скарги до контролюючого органу до дня закінчення процедури адміністративного оскарження.

Протягом зазначеного строку податкові вимоги з податку, що оскаржується, не надсилаються, а сума грошового зобов`язання, що оскаржується, вважається неузгодженою.

З урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.

При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до п. 57.3 статті 57 ПК України разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

Згідно пункту 59.1 статті 59 Кодексу у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Відповідно до пункту 87.11 статті 87 ПК України орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження.

За приписами п.п. 95.1, 95.2 статті 95 зазначеного Кодексу контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Згідно з частиною першою статті 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені позовні вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

З огляду на зміст наведеної норми процесуального права та зважаючи на те, що вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо.

При вирішенні спору про стягнення податкового боргу суд не може давати оцінку правомірності прийняття податкового повідомлення-рішення, на підставі якого виник податковий борг, оскільки це не є предметом такого правового спору.

Проте, таку оцінку суд може надати під час розгляду справи про правомірність податкового повідомлення-рішення.

Колегія суддів вважає, що в межах цього спору перевірено обставини щодо наявності податкового боргу за стягненням якого звернувся контролюючий орган (підстави його виникнення, наявність податкового повідомлення-рішення, чинного на час звернення з позовом про стягнення боргу).

Аналогічний висновок щодо неправомірності надання судами оцінки податковому повідомленню-рішенню, коли предметом позову є стягнення - викладений у постановах Верховного Суду від 25 січня 2019 року по справі № 810/1760/17 та від 19 лютого 2019 року у справі № 807/495/17.

Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи, що за результатом оскарження позивачем податкового повідомлення-рішення від 08 листопада 2016 року № 000744525 останнє не скасовано, на час розгляду справи доказів погашення відповідачем податкового боргу у розмірі 21 569,38 грн. матеріали справи не містять, суд апеляційної інстанції погоджує висновок місцевого суду, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Інших доводів, які б спростували висновки суду першої інстанції, апеляційна скарга не містить.

Відповідно до положень ч.1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення про задоволення позовних вимог з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись статтями 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємство «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 14 березня 2019 року у справі № 200/393/19-а залишити без змін.

Повне судове рішення 21 травня 2019 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Сіваченко

Судді А. А. Блохін

І. В. Геращенко