Справа № 540/134/19
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/134/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Дубровної В.А.,

при секретарі: Мельник О.О.,

за участю представників

позивача: Борщук А.О., Супрун А.А.

відповідача: Пархоменко Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Митра-Експо" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу,

встановив:

16 січня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Митра - Експо" (далі - позивач, ТОВ "Митра - Експо") звернулося до суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області ( далі - відповідач-1, Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області ), Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки ( далі - відповідач-2 , Чорноморське міжрегіональне управління Укртрансбезпеки), в якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, просить:

- визнати протиправним та скасувати розрахунок плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу до акту № 0013975 від 17.12.2018 року.

- визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно - господарського штрафу № 062757 від 29.01.2019 р., винесену Державною службою України з безпеки на транспорті в особі Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.

Ухвалою суду від 29.01.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 04.03.2019 року.

Ухвалою суду від 04.03.2019 р. продовжено строк підготовчого провадження по справі та відкладено підготовче судове засідання до 12 квітня 2019 р.

Ухвалою суду від 12.04.2019 р. закрито провадження у справі в частині позовних вимог ТОВ "Митра - Експо" до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області про визнання протиправним та скасування розрахунку плати за проїзд великовагового та (або) великогабаритного транспортного засобу.

Ухвалою суду від 12.04.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 10.05.2019 р.

Позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування постанови Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 062757 від 29.01.2019 р. про застосування адміністративно - господарського штрафу, позивач обґрунтовує обставинами, викладеними у новій редакції позову від 24.01.2019 р., заяві про збільшення позовних вимог від 05.02.2019 р., згідно яким вказує, що оскаржувана постанова відповідача-2 прийнята на підставі довідки Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області про результати здійснення габаритно-вагового контролю № 0010975 від 17.12.2018 р., та акту Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області № 0013975 від 17.12.2018 р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, складених посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області за результатами проведеного габаритно-вагового контролю при зважуванні транспортного засобу, який належить ТОВ "Митра Експо". Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною, оскільки відповідно до п. 21 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженому постановою КМУ від 08.11.2006 р. № 1567, у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативного параметра більш як на 2 відсотки, подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування, а тому за позицією позивача, рух транспортного засобу з навантаженням на строєні осі допускається з навантаженням 22 тонни + 2%, тобто 22,44 тонни. Проте, вказаним документами Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області встановлено навантаження на строєні осі становить 22,85 тн. і саме на перевищення ваги в розмірі 0,85 тонн здійснено розрахунок плати за проїзд у розмірі 122 євро. При цьому, позивач вважає, що Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області протиправно не враховано допустиме відхилення ваги у 2%, у зв`язку з чим розрахунок мав бути проведений виходячи з перевищення у 410 кг, замість 850 кг. Крім того, позивач вважає, що Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області невірно обчислено відстань, на яку нараховано плату за проїзд великовагового транспорту, оскільки на момент здійснення габаритно-вагового контролю транспортним засобом була пройдена відстань лише 142 км., а тому за позицією позивача, неправомірно додатково нараховано плату на 468 км. до кінця маршруту. Крім того, позивач звертає увагу на те, що предметом перевезення був сипучий вантаж - кукурудза, який є рухомими під час руху транспортного засобу, тому його маса не є сталою у різних точках автомобіля. Також позивач зауважує, що під час здійснення габаритно-вагового контролю не був представлений протокол, свідоцтво про метрологічну атестацію ваг, в акті не зазначено назву вагового комплексу, на якому здійснювався габаритно-ваговий контроль. Крім того, позивач зазначає, що на сьогоднішній день не затверджена Методика виконання вимірювань по осьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів в Україні, оскільки єдиною методикою виконання вимірювань по осьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів у русі в Україні є лише Методика виконання вимірювань поосьових навантажень та маси вантажних транспортних засобів у русі, розроблена Харківським національним автомобільно-дорожнім університетом Державної служби автомобільних доріг України. Проте, за твердженням позивач, вказана методика не розповсюджується на транспортні засоби з рідким вантажем або вантажем, що змінює розподіл навантажень на вісі транспортного засобу в русі. Зазначене, на думку позивача, свідчить про відсутність вимог щодо нормативів навантаження транспортних засобів з відповідним видом вантажу, та, відповідно, про неможливість встановлення факту порушення вагових параметрів. Також позивач зазначає, що у день здійснення зважування транспортного засобу ТОВ "Митра - Експо" здійснювало транспортування кукурудзи автопоїздом загальної маси з вантажем 39,65 тонн, що не є порушенням вимог чинного законодавства України. При цьому, за твердженням позивача, водію транспортного засобу за результатами контролю було повідомлено про відсутність зауважень та відповідно відсутність підстав для складання акту та довідки, водію не було запропоновано підписати акт перевірки. Натомість, акт перевірки та інші документи позивач отримав поштою. З огляду на вказані обставини та норми чинного законодавства позивач просить задовольнити його позовні вимоги.

01.03.2019 року представником Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки надано до суду відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти задоволення позовних вимог з огляду на наступне. Згідно направлення на перевірку від 17.12.2018 р. № 003351 посадовими особами управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, за результатами якої складено акт № 096024 від 17.12.2018 р. У ході даної перевірки встановлено, що транспортним засобом, який належить ТОВ "Митра Експо", надавались послуги з перевезення вантажу без оформлення документів, передбачених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме відсутній дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують нормативні, видані перевізникам відповідними компетентними органами. Відповідальність за вказане порушення передбачена абзацом 3 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", а тому внаслідок розгляду адміністративної справи з урахуванням всіх обставин, наявних у матеріалах справи доказів, відповідачем винесено постанову № 062757 від 29.01.2019 р. про застосування до позивача штрафу у розмірі 1 700,00 грн. З огляду на викладене, відповідач вважає необґрунтованими вимоги позивача, а оскаржувану постанову такою, що винесена правомірно.

Дослідивши подані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд вказує про наступне.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справ, 17 грудня 2018 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області на підставі направлення від 17.12.2018 р. № 003351 було проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів транспортним засобом марки RENAULT, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом GENERAL TRAILERS, д.н.з. НОМЕР_2 , який перебував під керуванням ОСОБА_1. Власником даного транспортного засобу є ТОВ "Митра Експо", що не заперечується позивачем.

У ході проведення перевірки було здійснено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу марки RENAULT, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом GENERAL TRAILERS, д.н.з. НОМЕР_2 , за результатами якого посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області складені, зокрема,

- довідка № 0010975 від 17.12.2018 р. про встановлення навантаження на осі транспортного засобу 6,75 т, 10,05 т, а також на строєну вісь - 7,7 т, 7,3 т, 7,85 т, повна маса транспортного засобу склала 39,65 т.;

- акт № 0013975 від 17.12.2018 р. про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, відповідно до якого фактична маса транспортного засобу, що перевіряється, становить 39,65 т., нормативно допустима 40,000 т.; фактичні осьові навантаження 6,75 т, 10,05 т, а також на строєну вісь - 7,7 т, 7,3 т, 7,85 т при нормативно допустимому навантаженні на строєну вісь 22 т., додатком якого є Розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, яким нараховано ТОВ "Митра-Експо" плату за проїзд автодорогами транспортними засобами на суму 122 євро.

- акт перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №096024 від 17.12.2018 р., яким зафіксовано порушення, яке полягає у наданні позивачем послуг з перевезень вантажів без оформлення документів, передбачених статтею 48 цього Закону, а саме, відсутній дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують нормативні, видані перевізникам відповідними компетентними органами, та є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 60 Закону " Про автомобільний транспорт".

29.01.2019 р. за результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, в.о. начальника Чорноморського міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки винесено постанову № 062757 про застосування адміністративно - господарського штрафу у сумі 1 700,00 грн. внаслідок порушення ТОВ "Митра - Експо" порушення Закону України "Про автомобільний транспорт" (акт №096024), відповідальність за яке передбачена абз. 3 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Не погоджуючись з вказаною постановою та вважаючи, що у діях позивача при перевезенні вантажу відсутній склад правопорушення, відповідальність за яке передбачена абз. 3 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт", позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року № 103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (далі - Положення).

Відповідно до п. 1 Положення Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Згідно п.п.1 п. 4 Положення основними завданнями Укртрансбезпеки є, зокрема, реалізація державної політики з питань безпеки на автомобільному транспорті загального користування (далі - автомобільний транспорт), міському електричному, залізничному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті.

Підпунктами 15 та 27 п. 5 названого Положення визначено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування; здійснює нарахування плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 (далі - Порядок №1567).

Відповідно до п. 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи. (п. 3 Порядку № 1567)

Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю в тому числі, шляхом проведення рейдових перевірок.

Відповідно до п. 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Габаритно-ваговий контроль проводиться однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення до рейдової перевірки посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки та власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю, а також посадових осіб органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації. (абз. 2 пункту 16 Порядку № 1567)

Під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом. (п. 15 Порядку № 1567)

Оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів, передбачені пунктами 20-30 цього Порядку.

Так, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис. ( пункти 20-22 Порядку № 1567).

Відповідно до п. 25 Порядку № 1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.

Пунктами 26-27 Порядку № 1567 передбачено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням. У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.

За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, оскаржувана постанова в.о. начальника Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки № 062757 від 29.01.2019 р. про застосування адміністративно - господарського штрафу в сумі 1 700, 00 грн. прийнята органом державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання - ТОВ "Митра-Експо" за вчинення правопорушення, відповідальність за яке передбачена абз. 3 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

При цьому, підставою прийняття оскаржуваної постанови є матеріали здійснених посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області заходів державного контролю на автомобільному транспорті шляхом проведення 17.12.2018 року габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки RENAULT, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом GENERAL TRAILERS, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ТОВ "Митра-Експо", в ході якого встановлено перевищення вказаним транспортним засобом нормативних вагових параметрів, про що складені довідка про результати здійснення габаритно - вагового контролю № 0010975 від 17.12.2018 р., акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0013975 від 17.12.2018 р. та акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 096024 від 17.12.2018 р.

Як вбачається зі змісту акту проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень і вантажів автомобільним транспортом № 096024 від 17.12.2018 р., посадовими особами Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області встановлено порушення ТОВ "Митра-Експо" статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме, відсутній дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові параметри яких перевищують нормативні, виданий перевізнику відповідними компетентними органами.

Стаття 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначає перелік документів, на підставі яких виконуються вантажні перевезення. Частиною четвертою цієї статті передбачено, що у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Відповідно до абзацу третього 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За позицією позивача, при здійсненні перевезення вантажу транспортним засобом RENAULT, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом GENERAL TRAILERS, д.н.з. НОМЕР_2 у ТОВ "Митра-Експо" не виникало обов`язку отримувати дозвіл, передбачений ст. 48 Закону № 2344-ІІІ, оскільки перевезення вантажу здійснювалося у межах вагових обмежень, що на думку позивача, підтверджується відомостями товарно-транспортної накладної № 48 від 17.12.2018 р., оформленої в пункті навантаження.

Надаючи правову оцінку вказаній позиції позивача та перевіряючи її на відповідність нормам матеріального права, суд вказує наступне.

Підстави та порядок отримання дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень визначені Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30. (далі - Правила)

Пунктом 4 Правил визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" через центри надання адміністративних послуг.

Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Дозвіл видається на одноразовий проїзд великогабаритного та великовагового транспортного засобу. У разі здійснення постійних проїздів по одному маршруту тим самим транспортним засобом дозвіл може видаватися на кілька проїздів, але не більше ніж на три місяці. (п. 7 Правил)

Отже, аналіз вказаних приписів законодавства дає суду підстави вважати, що обов`язковою умовою для виникнення у перевізника обов`язку отримати вказаний дозвіл є отримання транспортним засобом статусу великовагового або великогабаритного.

Відповідно до п. 3 Правил транспортний засіб з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 визначено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, що використовуються на автомобільних дорогах загального користування, визначений Порядком здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 879 від 27.06.2007 (далі - Порядок № 879).

Пунктом 3 Порядку № 879 встановлено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Згідно з пп. 2 п. 4 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Відповідно до пп. 2 та 3 п. 1 Порядку № 879 терміни, що вживаються у цьому Порядку, мають таке значення:

- вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології;

- великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (Офіційний вісник України, 2001 р., № 41, ст. 1852). При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки.

Відповідно до п. 4 Порядку №879 робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується Укртрансбезпекою та її територіальними органами, службами автомобільних доріг в областях і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Згідно підпункту 9 пункту 2 Порядку № 879 пересувний пункт габаритно - вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямом руху, де розташовано пункт, вважаються його межами.

Згідно пунктів 12, 13 та 14 названого Порядку вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані. Вимоги до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю визначаються Мінінфраструктури.

У відповідності до пункту 18 Порядку № 879 за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення.

За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних. (п. 20 Порядку № 879)

Як вбачається з матеріалів справи, посадовими особами Укртрансбезпеки за результатами зважування транспортного засобу RENAULT, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом GENERAL TRAILERS, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ТОВ "Митра-Експо", встановлено перевищення навантаження на строєну вісь, а саме встановлено навантаження 22,85 т. (7,7 т.+7,3 т.+7,85 т.) при допустимих 22 т, внаслідок чого правомірно складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів № 0013975 від 17.12.2018 р. та віднесено транспортний засіб до категорії великовагових.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, зважування проводилося зважувальним засобом "вага автомобільна підкладна моделі AS" у складі: вимірювальний прилад № 09-224, вантажоприймальні платформи № 09-460 та 09-488, виробник "ESIT RLRKTRONIK SISTEMLER IMALATvs TICARET LTD.STI", Туреччина , який пройшов метрологічну атестацію та періодичну повірку, що підтверджується свідоцтвом про державну метрологічну атестацію № 34-1191 від 08.09.2009 р. та свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 34-00/1621 від 30.05.2018 р., що чинне до 30.05.2019 р.

Вказані обставини, на переконання суду, є належним обґрунтуванням достовірності результатів зважування транспортного засобу RENAULT, д.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом GENERAL TRAILERS, д.н.з. НОМЕР_2 , власником якого є ТОВ "Митра-Експо", та спростовують доводи позивача щодо неналежності вказаного транспортного засобу до категорії великовагових.

Щодо доводу позивача про невнесення відповідачем до акту про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, інформації щодо порядкового номеру ваг, якими проводилось зважування, інформації стосовного того, чи проводились відносно ваг періодичні перевірки та сертифікації, то суд зазначає, що форма Акту про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів, затверджена додатком 3 до Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року № 422. При цьому, затверджена форма Акту, не передбачає відображення будь-яких даних стосовно ваг, якими проводиться зважування транспорту.

Щодо доводу позивача про те, що під час здійснення габаритно-вагового контрою водію транспортного засобу не був представлений протокол та свідоцтво про метрологічну атестацію ваг, чим порушено пункти 12, 13 Порядку № 879 то суд зазначає наступне.

Як зазначалося вище, пунктами 12, 13 Порядку № 879 передбачено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. При цьому, встановлена заборона здійснення габаритно-вагового контролю з використанням вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнанням, що перебуває у несправному стані.

Отже, вказані приписи Порядку № 879, на які посилається позивач, визначають необхідність використання габаритно - вагового обладнання у справному стані та за умови проходження ним метрологічної атестації, і дотримання вказаних приписів доведено відповідачем у ході розгляду справи.

При цьому, приписи Порядку № 879 не містять обов`язку органу державного контролю на автомобільному транспорті щодо пред`явлення вказаних документів водію транспортного засобу, а позивачем, в свою чергу, не надано доказів про те, що вимога про надання таких документів була пред`явлена водієм.

Щодо доводу позивача про те, що предметом перевезення був сипучий вантаж (кукурудза), який є рухомим під час руху транспортного засобу, а тому його маса є несталою в різних точка автомобіля, то суд зазначає наступне.

Як зазначалося вище, відповідно до п. 4 абз. 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30, допускається перевищення вагових параметрів на визначеними у п. 22.5 ПДР на 2% (враховуючи сипучість вантажу).

Тобто, законодавцем чітко передбачено критичну похибку в розмірі 2 %, що в даному випадку еквівалентно 440 кг (2% від 22 т) на строєну вісь, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й сипучого, який під час транспортування здатний зсуватися. У даній справі перевищення навантаження на строєну вісь становить більше 2%.

Наказом Міністерства транспорту України № 363 від 14 жовтня 2014 року "Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні" на водія та перевізника покладено ряд обов`язків щодо навантаження, розміщення, закріплення та перевезення сипучого вантажу, які позивачем не були виконані.

Відповідно до п.п. 8.14-8.15 Глави 8 зазначених правил, завантажені предмети слід розміщувати і закріпляти так, щоб запобігти їх падінню, волочінню, травмуванню ними супровідних осіб чи створенню перешкод для руху.

Вантаж повинен бути належним чином закріплений засобами кріплення (ременями, ланцями, розтяжками, тросами, розпірними перекладинами, якірними рейками (балками), сітками тощо) відповідно до національних стандартів щодо правил безпечного закріплення вантажів і засобів кріплення. Кількість засобів кріплення вантажу повинна бути достатньою для здійснення його безпечного перевезення.

Згідно з п. 12.1 Глави 12 зазначених правил, при транспортуванні вантажів слід дотримувати вимог Правил дорожнього руху України.

Пунктом 12.5 Глави 12 вказаних правил передбачено, що для транспортування вантаж треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова; волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

Також п. 8.20 Глави 8 зазначених правил визначено, що водій зобов`язаний перевірити відповідність кріплення і складання вантажу на рухомому складі умовам безпеки руху та забезпечення цілості рухомого складу, а також сповістити Замовника про виявлені недоліки у кріпленні та складанні вантажу, які загрожують його збереженню.

Відповідно до п. 8.21 Глави 8 зазначених правил, виходячи з вимог безпеки руху, водій зобов`язаний перевірити відповідність габаритів вантажу розмірам, що зазначені у Правилах дорожнього руху України.

Отже, водій, який здійснює вантажні перевезення, зокрема сипучого вантажу великоваговим автомобільним транспортом, зобов`язаний дотримуватись встановлених правил, з метою уникнення порушень законодавства про автомобільний транспорт та створення небезпеки для пішоходів та інших учасників дорожнього руху, а тому довід позивача щодо сипучості вантажу суд вважає необґрунтованим.

Щодо доводу позивача про відсутність на момент виникнення спірних правовідносин Методики виконання вимірювань поосьових навантажень на маси вантажних транспортних засобів України, то суд зазначає наступне.

Так, дійсно, на момент виникнення спірних правовідносин, не була затверджена відповідна методика Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю.

Пунктом 19 Порядку № 879 (в редакції до 30.08.2017 р.) було передбачено, що під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансбезпека або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку.

Проте, оскільки за змістом статей 4 і 29 Закону України "Про дорожній рух", статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким керувався відповідач, суд вважає, що відповідачем правомірно проведено габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача та складено відповідні довідку та розрахунок. Крім того, позивачем не наведено жодних обґрунтувань порушення його права у спірних правовідносинах внаслідок проведення габаритно-вагового контролю без використання методики Мінекономрозвитку.

Наведене узгоджується з подальшим нормативним регулюванням спірних правовідносин, а саме скасування пункту19 Порядку №879 Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №671 без визначення необхідності застосування затвердженою Мінекономрозвитку або іншою методикою.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.09.2018 р. у справі № 804/5296/17.

Таким чином, суд відхиляє вказаний довід позивача як такий, що є необґрунтованим.

Посилання позивача на те, що перевезення позивачем товару відповідно до даних товарно-транспортної накладної № 48 від 17.12.2018 р., з урахуванням нормативної ваги автомобіля та причепу, виключає перевантаження транспортного засобу, суд також вважає необґрунтованим з огляду на наступне.

Так, відповідно до пункту 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 року № 363, товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну вагу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей в аспекті підтвердження факту. Тому, сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.02.2019 р. у справі № 805/3598/16-а.

Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що зважувальне обладнання у місце навантаження та розвантаження вантажу відповідає вимогам щодо проходження метрологічної атестації та має відповідні свідоцтва, у зв`язку з чим суд приходить до висновку щодо необґрунтованості вказаного доводу позивача.

Щодо доводу позивача про порушення під час здійснення габаритно-вагового контролю вимог щодо облаштування та технічного оснащення пункту габаритно-вагового контролю, то суд вказує наступне.

Вичерпний перелік облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування визначений Вимогами до облаштування та технічного оснащення пунктів габаритно-вагового контролю на автомобільних дорогах загального користування, затвердженими Наказом Міністерства інфраструктури України 28.07.2016р. № 255, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 серпня 2016 року за № 1171/29301 (далі - Вимоги №255).

Пункт 2 розділу ІІ Вимог №255 передбачає, що пересувний пункт габаритно-вагового контролю влаштовується на автомобільних дорогах загального користування з урахуванням параметрів видимості для певної категорії дороги згідно з вимогами ДБН В.2.3-4:2015 "Автомобільні дороги. Частина I. Проектування. Частина II. Будівництво" у спеціально обладнаних для проведення габаритно-вагового контролю місцях або на майданчиках для відпочинку, стоянках та майданчиках для короткочасної зупинки автомобілів, обладнаних перехідно-швидкісними смугами.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Вимог № 255 пересувний пункт габаритно-вагового контролю повинен мати:

1) позначення відповідними тимчасовими дорожніми знаками;

2) рівну поверхню із поздовжнім та поперечним ухилом ? 3 проміле;

3) тверде покриття (асфальтобетонне або цементобетонне) без деформацій дорожнього одягу;

4) ширину не менше ніж 7,0 м.

У мотивувальній частині позовної заяви позивач вказує на те, що у порушення підпунктів 2 та 3 пункту 3 Вимог № 255 пункт габаритно-вагового контролю був розташований на нерівній поверхні із поздовжнім та поперечним ухилом більше ніж 3 проміле, а також на ділянці дороги, яка має деформації дорожнього покриття, і вказані обставини можуть бути підтверджені показанням свідка, зокрема, водія транспортного засобу.

При цьому, згідно протоколу судового засідання від 12.04.2019 р., у ході підготовчого провадження представник позивача відкликав своє клопотання про виклик в судове засідання в якості свідка водія транспортного засобу, зазначивши при цьому, що на його думку письмових доказів, наявних у матеріалах справи, достатньо.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Враховуючи, що позивачем не надано жодних доказів на підтвердження доводів щодо невідповідності пункту габаритно - вагового контролю Вимогам № 255, а сам факт констатації вказаних обставин позивачем не може вважатися належним та достатнім доказом у справі, тому суд відхиляє вказані доводи позивача як такі, що не обґрунтовані належними доказами у справі.

Щодо посилання позивача на те, що у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 Кодексу України про адміністративній правопорушення, суд зазначає, що відповідачем у спірних правовідносинах є територіальний орган Укртрансбезпеки, а за приписами ст. 265-2 КУпАП затримувати транспортні засоби мають право виключно співробітники відповідного уповноваженого підрозділу Національної поліції.

Щодо доводів позивача про неправильне обчислення розміру плати за проїзд, що була визначена позивачеві на підставі розрахунку до акту №0013975 від 17.12.2018 р., то суд зауважує, що вказані обставини не є предметом доказування у межах даних спірних правовідносин, а тому не підлягають доказуванню як такі, що не впливають на правильність висновків суду.

Посилання позивача на ту обставину, що загальна вага транспортного засобу не перевищувала нормативно допустиму та складала 39,65 т суд також не бере до уваги, оскільки вказана обставина відповідачем не заперечується та не є предметом спору.

Стосовно інших посилань позивача, то суд критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. (ч. 2 ст. 77 КАС України)

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши досліджені під час судового розгляду справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 14, 73 -78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Митра-Експо" (місце знаходження 73000, м. Херсон, вул. Миру, 26, кв. 80, , e-mail ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Чорноморського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (місце знаходження 73008, м. Херсон, Бериславське шосе, 46, код ЄДРПОУ ) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно - господарського штрафу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 20 травня 2019 р.

Суддя Дубровна В.А.

кат. 113070200