Справа № 520/1586/19
Суддя: Бадюков Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

27 травня 2019 р. № 520/1586/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бадюкова Ю.В., розглянувши у приміщенні суду в м. Харкові в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , іпн НОМЕР_1 ) до Департаменту адміністративних послуг і споживчого ринку Харківської міської ради (61002, м. Харків, вул. Чернишевська, 26, ), Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області (61057, м. Харків, вул. Римарська, 24, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ) з адміністративним позовом до Департаменту адміністративних послуг і споживчого ринку Харківської міської ради (далі по тексту - відповідач-1, ДАПСР Харківської міської ради, Департамент), Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області (далі по тексту - відповідач-2, ГУ ДМС у Харківській області, міграційна служба), в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність Управління адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг і споживчого ринку Харківської міської ради і зобов`язати відповідача невідкладно повернути позивачу паперовий паспорт громадянина України зразка 1994 р. серія НОМЕР_3 із вклеєною фотографією у 45-ти річному віці.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у жовтні 2018 року позивач у зв`язку із досягненням 45-річного віку звернувся до Управ ління адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг і споживчого рин ку Харківської міської ради із заявою про вклеювання відповідної фотографії у належ ний позивачу паперовий паспорт громадянина України зразка 1994 року серія НОМЕР_3 .

У відповідь позивач отримав від уповноваженої службової управління адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг і споживчого ринку Харківської міської ради особи усне роз`яснення, що вклейка нової фотографії у паспорт громадянина України зразка 1994 року ніби-то є неможливою з 01 листопада 2016 р., оскільки з цієї дати паспорт зразка 1994 року вважається недійсним.

Позивачу було запропоновано виготовити новий паспорт громадянина України у формі пластикової картки типу ID-1, що містить безконтактний електронний носій відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, виз нання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого Постановою КМ України від 25 березня 2015 року № 302.

Позивач погодився на цю пропозицію, про що написав відповідну заяву із доданням усіх необхідних документів, включаючи паперовий паспорт громадянина України зраз ка 1994 року.

Як стверджує позивач, при спробі отримати виготовлену відповідачем пластикову картку типу ID-1 з`ясувалось, що службова особа відповідача, на думку ОСОБА_1 навмисно ввела позивача в оману щодо обставин зазначеного правочину, а саме, умовчала про обов`язок власника картки по відомити особі, яка видає картку, секретний індивідуальний код власника картки. Оскільки вимога повідомлення індивідуального секретного коду будь-яким стороннім особам для позивача є категорично неприйнятною, виготовлену відповідачем картку типу ID-1 йому не було видано.

У січні 2019 р. позивачу стало відомо, що вилучений у нього службовою особою відпо відача паперовий паспорт громадянина України зразка 1994 року є дійсним, а правочин із отримання пластикової картки типу ID-1 вчинено під впливом омани щодо обставин, які мають істотне значення (ст.ст. 229, 230 ЦК України).

Також у січні 2019 р. позивачу стало відомо про існування рішення Великої палати Верховного суду у справі № 806/3265/17, яким встановлено, що пов`язане із видачею картки типу ID-1 збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної ін формації про особу без її згоди є втручанням держави в її особисте та сімейне життя.

06 лютого 2019 р. позивач подав відповідачу досудове повідомлення із вимогою невідкладно повернути йому протиправно вилучений паспорт громадянина України у який вклеїти фотографією позивача у 45-річному віці. Ця заява залишена без відповіді. У зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 28.02.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29.03.2019 року залучено до розгляду справи № 520/1586/19 у якості співвідповідача - Головне управління Державної міграційної служби у Харківській області.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 року зупинено провадження у справі № 520/1586/19 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг і споживчого ринку Харківської міської ради, Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - до вирішення питання про відвід судді Бадюкова Ю.В.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 року заяву позивача про відвід судді по адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг і споживчого ринку Харківської міської ради, Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишено без задоволення.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 17.04.2019 року поновлено провадження у справі.

У встановлений судом строк представником відповідача-1 - ДАПСР Харківської міської ради подано відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

Згідно інформації Управління адміністративних послуг Департаменту адміністративних послуг міської ради від 21.03.2019 № 449/1/506-19 ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 17.10.2018 звернувся до територіального підрозділу Центру надання адміністративних послуг м. Харкова Основ`янського району для отримання послуги щодо вклеювання до паспорта громадянина України фотокартки при досягненні 45-річного віку.

Питання оформлення паспорта громадянина України врегульовано Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 № 302 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.10.2016 № 745) «Про затвердження зразка бланка, технічного опису та Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України» (далі - Постанова).

Відповідно до п. 8 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою ВРУ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон» від 26.06.1992 № НОМЕР_4 , термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним.

Згідно п.п. 6 п. 6 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою КМУ від 25.03.2015 № 302(зі змінами): обмін паспорта здійснюється у разі, якщо особа досягла 25-річного чи 45-річного віку та не звернулась в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток.

Термін для вклеювання фотокартки сплив ще 01.12.2017 року. Отже строк для вклеювання позивач пропустив, через що законодавчо передбачена можливість лише його обміну.

Данилову С.П. були надані роз`яснення щодо необхідності обміну паспорта на новий у формі пластикової картки типу ID-1, відповідно до постанови КМУ від 03.10.2018 № 795 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302».

Так, згідно зазначеної вище Постанови прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01.11.2016 припинено.

З 01.11.2016 бланк паспорта громадянина України виготовляється у формі пластикової картки типу ID-1, що містить безконтактний електронний носій. Безконтактний електронний носій - імплантована в бланк документа безконтактна інтегральна схема для внесення персональних даних, параметрів, у тому числі біометричних, що дає змогу здійснювати комплекс заходів, пов`язаних з верифікацією особи, та не може використовуватися як засіб електронного цифрового підпису у випадках, передбачених законом.

17.10.2018 адміністратором ЦНАП м. Харкова Основ`янського району були прийняті документи для оформлення паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм від ОСОБА_1 . При подачі документів заявник відмовився надавати біометричні дані - відбитки пальців.

Про можливість отримання паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм 15.11.2018 ОСОБА_1 було проінформовано шляхом надсилання смс-повідомлення.

Відповідно до Порядку використання безконтактного електронного носія, який імплантовано в паспорт громадянина України, затвердженим наказом МВСУ від 16.02.2016 № 104, під час отримання паспорта особа, на ім`я якої оформлено паспорт зобов`язана змінити початкові значення ПІН1/ПАК1 та ПІН2/ПАК2 власною комбінацією цифр (крім комбінації 000 або 00000000), що й було запропоновано ОСОБА_1 при отриманні паспорта ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_1 відмовився забирати паспорт та за будь-яких умов вимагав повернути йому старий паспорт громадянина України у формі книжечки та написав 3 скарги на ім`я начальника Управління адміністративних послуг, на які своєчасно було надано відповіді.

У встановлений судом строк представником відповідача-2 - ГУ ДМС у Харківській області подано відзив на позовну заяву, у якому проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на наступне.

ОСОБА_1 було запропоновано оформити обмін та отримати паспорт у формі картки.

Позивачем було подано 17.10.2018 р. через ЦНАП всі необхідні документи для отримання паспорта громадянина України.

Про згоду щодо оформлення паспорта свідчить підпис заявника.

Більш того, паспорт серії НОМЕР_3 позивачем було здано.

Зазначає, що на даний час вищевказаний паспорт є недійсним та знищеним, у зв`язку із чим не вбачається можливим його повернення.

За результатами розгляду поданих позивачем документів прийнято рішення про оформлення і видачу йому паспорта громадянина України.

Питання щодо оформлення і видачі паспорта громадянина України врегульовано Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2016 № 302.

Згідно з п.1 паспорт громадянина України (далі - паспорт) є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт.

Приписами пункту 91 визначено, що видача заявникові паспорта здійснюється територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, уповноваженим суб`єктом, який прийняв документи для його оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обміну паспорта.

Згідно з п.93 для отримання нового паспорта заявник здає паспорт, який подавався для обміну у випадку, зазначеному в пункті 21 цього Порядку.

Відповідно до п. 94. під час видачі паспорта проводиться процедура верифікації. Заявник візуально перевіряє персональні дані, внесені до паспорта.

Згідно з п. 95 у разі оформлення паспорта особі, яка досягла 18-річного віку, до безконтактного електронного носія, що міститься у паспорті, вносяться засоби електронного цифрового підпису та засоби шифрування в установленому законодавством порядку.

Такі засоби вносяться заявником особисто без повідомлення стороннім особам чи працівнику, який здійснює видачу паспорта після його верифікації.

Однак, позивач відмовився пройти процедуру видачі паспорта та не завершивши її залишив приміщення. На даний час виготовлений паспорт зберігається в підрозділі ГУДМС України в Харківській області. Позивач не позбавлений можливості його отримати.

У судове засідання позивач не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 4 КАС України письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Беручи до уваги, що позивач у судове засідання не прибув, суд, враховуючи подане клопотання, приходить до висновку про можливість розгляду справи за наявними в ній доказами у порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.9 ст. 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними матеріалами справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив наступне.

У зв`язку із досягненням 45-річного віку 17.10.2018 ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою про оформлення та видачу паспорту громадянина України (а.с.33).

19 листопада 2018 року позивачем подано скаргу до Департаменту адміністративних послуг та споживчого ринку Управління адміністративних послуг з вимогою видати старий паспорт громадянина України у формі книжечки (а.с.34).

Листом від 13.12.2018 року позивачу надано відповідь на зазначену скаргу (а.с.35-36).

14.01.2019 року позивачем подану скаргу до Департаменту адміністративних послуг та споживчого ринку Управління адміністративних послуг з вимогою про надання відповіді (а.с.37).

Листом від 25.01.2019 року позивачу надано відповідь на зазначену скаргу (а.с.38).

Не погоджуючись із такою відмовою, позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п. 1 ст. 5 Закону України «Про громадянство України» документом, що підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України.

Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина України та Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Згідно з п.п. 1, 3, 5, 8, 9-11 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України № 2503-XII від 26.06.1992, паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України. Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення. Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується. До паспортної книжечки при досягненні громадянином 25- і 45-річного віку вклеюються нові фотокартки, що відповідають його вікові. Паспорт, в якому не вклеєно таких фотокарток при досягненні його власником зазначеного віку, вважається недійсним. Паспорт, виготовлений у вигляді паспортної картки (інформаційного листка), має розмір 80 х 60 мм. У інформаційний листок вклеюється фотокартка і вносяться відомості про його власника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження і особистий номер, а також дата видачі і код органу, що його видав. Інформаційний листок заклеюється плівкою з обох боків. Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної картки, визначається Кабінетом Міністрів України. Бланки паспортів виготовляються на замовлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, з високоякісного паперу з використанням спеціального захисту.

Закон України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» визначає правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи.

Відповідно до пп. «а» п. 1 ч. 1 ст. 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру (далі - документи Реєстру), відповідно до їх функціонального призначення поділяються на, крім іншого, документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України, до яких відноситься паспорт громадянина України.

Згідно з положеннями ст. 14 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Відповідно до п. 21 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 (в редакції, що діяла станом на 17.10.2018), у разі виникнення обставин (подій), у зв`язку з якими паспорт підлягає обміну (крім закінчення строку дії паспорта), документи для його обміну подаються протягом одного місяця з дати настання таких обставин (подій).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 виповнилось 45 років - 01.11.2017, тому він мав звернутись до управління Державної міграційної служби України у Харківській області з відповідною заявою про вклейку фотокартки протягом місяця, тобто в строк до 01.12.2017.

Разом з цим, з такою заявою позивач звернувся 17.10.2018, що не заперечувалось сторонами по справі.

03.10.2018 Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 795 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302», якою внесено зміни до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженому зазначеною постановою: 1) у пункті 6: підпункт 6 викласти в такій редакції: « 6) якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток».

Згідно з п. 6 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 року № 302 (в редакції, що діяла станом на 17.10.2018, обмін паспорта здійснюється у разі:

1) зміни інформації, внесеної до паспорта (крім додаткової змінної інформації);

2) отримання реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (РНОКПП) або повідомлення про відмову від прийняття зазначеного номера (за бажанням);

3) виявлення помилки в інформації, внесеній до паспорта;

4) закінчення строку дії паспорта;

5) непридатності паспорта для подальшого використання;

6) якщо особа досягла 25- чи 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток;

7) наявності в особи паспорта зразка 1994 року (за бажанням).

Означений перелік є вичерпним.

З урахуванням зазначеного, з 05.10.2018 р. (дата набрання чинності Постанови КМУ № 795), якщо особа досягла 45-річного віку та не звернулася в установленому законодавством порядку не пізніше як через місяць після досягнення відповідного віку для вклеювання до паспорта зразка 1994 року нових фотокарток, здійснюється обмін паспорта.

Відповідно до ст. 21 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах. Права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними.

Згідно з ст. 24 Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Відповідно до ст. 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 надано офіційне тлумачення положення ч. 2 ст. 32 Конституції України, зокрема: неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними, і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб. Збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя. Таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Згідно з ч. 6 ст. 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Позивач, заявою від 17.10.2018 року, надав згоду на обробку свої персональних даних надавши згоду на оформлення та видачу паспорту.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з положеннями ст. 9 Конституції України та ст. 17, ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди та органи державної влади повинні дотримуватись положень Європейської конвенції з прав людини та її основоположних свобод 1950 року, застосовувати в своїй діяльності рішення Європейського суду з прав людини з питань застосування окремих положень цієї Конвенції.

У ст. 8 Конвенції про захист осіб у зв`язку з автоматизованою обробкою персональних даних, ратифікованій Законом України від 06 липня 2010 року № 2438-VI, зазначено: «Будь-якій особі надається можливість: a) з`ясувати існування файлу персональних даних для автоматизованої обробки, його головні цілі, а також особу та постійне місце проживання чи головне місце роботи контролера файлу; б) отримувати через обґрунтовані періоди та без надмірної затримки або витрат підтвердження або спростування факту зберігання персональних даних, що її стосуються, у файлі даних для автоматизованої обробки, а також отримувати такі дані в доступній для розуміння формі; c) вимагати у відповідних випадках виправлення або знищення таких даних, якщо вони оброблялися всупереч положенням внутрішнього законодавства, що запроваджують основоположні принципи, визначені у ст. 5 і 6 цієї Конвенції; …».

За сталою практикою Європейського суду з прав людини, першою умовою виправданості втручання у права, гарантоване ст. 8 Конвенції, є те, що воно має бути передбачене законом, причому тлумачення терміну «закон» є автономним, та до якості «закону» ставляться певні вимоги (див. рішення Європейського суду з прав людини у справі «Толстой-Милославський проти Сполученого Королівства» (Tolstoy Miloslavsky v. the United Kingdom) від 13 липня 1995 року, заява № 18139/91, п.37). Під терміном «закон» … слід розуміти як норми, встановлені писаним правом, так і правила, що сформувалися у прецедентному праві. Закон має відповідати якісним вимогам, насамперед, вимогам «доступності» та «передбачуваності».

Перелік підстав, які становлять легітимну мету обмежень прав і свобод особи, є вичерпним. Свобода розсуду держав щодо встановлення обмежень є вузькою. Проте, слід оцінити, чи передбачене законом таке обмеження, чи відповідає обмеження «нагальній суспільній потребі», тобто чи є воно необхідним у демократичному суспільстві і чи відповідає воно легітимній меті (див., наприклад, рішення Європейського суду з прав людини у справі «Svyato-Mykhaylivska Parafiya v. Ukraine» від 14 червня 2007 року). Установленість обмежень законом передбачає чіткість і доступність закону, що встановлює такі обмеження. Кожна людина повинна мати відповідне уявлення про норми, які можуть бути застосовані щодо її відповідного права. Вимога чіткого закону, який передбачає обмеження права, має ту саму мету - кожна людина повинна мати можливість передбачити наслідки своєї поведінки. Рівень чіткості, який вимагається від національного законодавства, яке в будь-якому разі не може передбачати усі можливі випадки, багато в чому залежить від змісту відповідного акта, сфери, яку він регулює, чисельність й статусу тих, кому він адресований.

Таким чином, на думку суду, відповідач вимагав вчинення певних, встановлених законом дій, для отримання паспорта громадянина України. Крім того, відповідач надав позивачу вичерпну та обґрунтовану відповідь на його звернення.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності.

Щодо посилання позивача на висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19 вересня 2018 року у зразковій справі № 806/3265/17, суд зазначає, що Великою Палатою Верховного Суду було визначено наступні ознаки типової справи, за наявності яких адміністративна справа відноситься до вказаної зразкової справи, а саме:

а) позивач - фізична особа, якій територіальним органом ДМС України відмовлено у видачі паспорту у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ;

б) відповідач - територіальні органи ДМС України;

в) предмет спору - вимоги щодо неправомірної відмови відповідача у видачі паспорта громадянина України у формі книжечки у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних та зобов`язання відповідача видати позивачеві паспорт у формі книжечки, у відповідності до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 291 КАС України при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до ч.ч. 5-6 ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Висновки Великої Палати Верховного Суду у цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26 червня 1992 року № 2503-ХІІ.

Разом з цим, в адміністративній справі, що розглядається, спірні правовідносини виникли з приводу вклеювання фотокартки після досягнення 45-ти річного віку.

Таким чином, враховуючи висновки суду, що позивачу не було відмовлено у видачі паспорта громадянина Україна у формі книжечки, а було відмовлено вклеїти до паспорта у формі книжечки фотокартку, суд приходить до висновку, що дана адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 не має ознак зразкової справи №806/3265/17, а тому висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 19 вересня 2018 року у зразковій справі № 806/3265/17 у даному випадку застосуванню не підлягають.

Крім того суд зазначає, що ГУ ДМС у Харківській області повідомило про знищення паспорту позивача зразка 1994 року, що підтверджується копією акта № 17 від 31.10.2018 року, затвердженого Головою комісії - заступником начальника ГУ ДМС України в Харківській області О.Ю. Чирик 13.11.2018 року (а.с. 63-64) та унеможливлює його повернення позивачу.

Відтак, з урахуванням зазначеного, відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, у зв`язку з чим заявлені позивачем позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Доводи позивача, якими він обґрунтовував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження впродовж розгляду справи та спростовуються наведеними в рішенні суду обставинами. Адже, згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідачі довели суду належними та допустимими в спірних правовідносинах доказами з посиланнями на відповідні положення законодавства про необґрунтованість позовних вимог позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

У зв`язку з викладеним, адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг і споживчого ринку Харківської міської ради, Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами ст. 139 КАС України судові витрати не стягуються.

Керуючись ст. ст. 14, 22, 194, 243, 246, 249, 250, 255, 263, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту адміністративних послуг і споживчого ринку Харківської міської ради, Головного управління Державної міграційної служби у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку, передбаченому п.п. 15.5. п. 15 ч. 1 Розділу VII Перехідних положень КАС України до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів, з дня його проголошення .

В разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 27 травня 2019 року.

Суддя Бадюков Ю.В.