Справа № 540/749/19
Суддя: Ковбій О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/749/19
Херсонський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Ковбій О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області про визнання протиправним та скасування наказу від 11.03.2019 року № 42,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (далі-відповідач, ГУ Держгеокадастру), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 11.03.2019 року №42 "Про доповнення переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону" в частині доповнення вказаного переліку земельною ділянкою для ведення фермерського господарства площею 42,2098 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Птахівської сільської ради Скадовського району Херсонської області.

- визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області у затвердженні проекту землеустрою та наданні в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення фермерського господарства, площею 42,2098 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Птахівської сільської ради Скадовського району Херсонської області, викладену у листі № С--195/0-108/6-19 від 02.04.2019 року та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області затвердити проект землеустрою та надати в оренду ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення фермерського господарства, площею 42,2098 га., кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Птахівської сільської ради Скадовського району Херсонської області у 10 денний строк з дня набрання чинності рішенням суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом Головного управління Держземагенства у Херсонській області від 09.07.2014 р. №21-818/18-14-СГ позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 42,2098 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Птахівської сільської ради Скадовського району Херсонської області для ведення фермерського господарства. Проект мав бути поданий на затвердження протягом року з дня видачі наказу. Оскільки позивач не встигав розробити відповідний проект, ним було подано заяву про продовження наданого терміну. У липні 2016 року представник позивача звернувся до відповідача із заявою про затвердження проекту землеустрою та надання в оренду земельної ділянки загальною площею 42,2098 га., кадастровий номер НОМЕР_1 . Однак у задоволенні заяви відмовлено та рекомендовано повторно звернутись із відповідною заявою після усунення зауважень. Позивач усунув вказані зауваження та 07.09.2017р. повторно звернувся до відповідача із заявою. Оскільки тривалий час відповіді на дану заяву позивач не отримував, 13.06.2018р. останній звернувся до відповідача із запитом про результат розгляду вказаної заяви. Листом від 18.06.2018 року позивачу повідомили про результат розгляду заяви та надали копію листа №С-10999/0-3643/6-17 від 20.09.2017 р., яким було відмовлено у затвердженні проекту у зв`язку з тим, що позивачем пропущено однорічний термін для виготовлення проекту та подання його на затвердження, що був передбачений наказом від 09.07.2014 р. №21-818/18-14-СГ. Зазначену відмову позивач оскаржив до Херсонського окружного адміністративного суду.

Рішенням суду за результатами розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення фермерського господарства, площею 42,2098 га., кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Птахівської сільської ради Скадовського району Херсонської області. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області у 10-ти денний термін з дня отримання копії рішення суду повторно розглянути клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення фермерського господарства, площею 42,2098 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Птахівської сільської ради Скадовського району Херсонської області.

Позивач вказує, що 28.03.2019 року він знову звернувся до ГУ Держгеокадастру з заявою про затвердження проекту та передачу в оренду земельної ділянки.

Проте листом № С-195/0-108/6-19 від 02.04.2019 року йому було знову відмовлено у затвердженні проекту землеустрою та передачі земельної ділянки в оренду. Підставою для відмови відповідачем зазначено, що в порушення вимог наказу від 09.07.2014 № 21-818/18-14-СГ вищезазначений проект землеустрою був поданий на затвердження представником позивача у липні 2016 року, зазначено, що листом Головного управління від 07.07.2016 № С-4766/0-1098/6-16-СГ у задоволенні клопотання ОСОБА_1 було відмовлено у зв`язку з рядом зауважень до проекту землеустрою, які не усунено у повному обсязі і на сьогоднішній день. Оскільки вимоги наказу в частині подання на затвердження проекту землеустрою протягом 1 року не виконано та не усунуто зауваження, викладені у вищезазначеному листі, наказом Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області земельну ділянку площею 42,2098 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) включено до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону. На підставі викладеного позивачу відмовлено в задоволенні клопотання.

ОСОБА_1 вважає таку відмову незаконною, що і стало підставою для його звернення до суду з даним позовом.

Також, разом з позовною заявою ОСОБА_1 подано клопотання про забезпечення позову шляхом зупинення дії наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 11.03.2019 року №42 "Про доповнення переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону" в частині доповнення вказаного переліку земельною ділянкою для ведення фермерського господарства, площею 42,2098 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Птахівської сільської ради Скадовського району Херсонської області, а також шляхом заборони Головному управлінню Держгеокадастру у Херсонській області проводити земельні торги та вчиняти будь-які інші дії спрямовані на передачу в оренду земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 , яка розташована на території Птахівської сільської ради Скадовського району Херсонської області

Ухвалою суду від 11.04.2019 року клопотання позивача задоволено. Заборонено Головному управлінню Держгеокадастру в Херсонській області проведення земельних торгів у формі аукціону щодо земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 до набрання чинності судовим рішенням у даній справі. Зупинено дію відповідача від 11.03.2019 року №42 "Про доповнення переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону".

Ухвалою суду від 16.04.2019 року провадження у справі відкрито, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначено на 07.05.2019 року.

У відзиві, який надійшов до суду 02.05.2019 року відповідач зазначив, що приймаючи рішення про відмову у затвердженні проекту землеустрою, ГУ Держгеокадастру повторно дослідило поданий позивачем проект. При цьому було встановлено наступні зауваження, які не були враховані ОСОБА_1 : відсутність кадастрового номеру земельної ділянки у кадастровому плані, розбіжність в описі меж земельної ділянки у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та на кадастровому плані земельної ділянки, не долучено договір оренди земельної ділянки.

Також, відповідач вказав, що крім зауважень до проекту відведення, вказаних ГУ Держгеокадастру, також унеможливлює затвердження проекту землеустрою і тривалий проміжок часу з моменту надання дозволу на розробку проекту землеустрою. Також представник відповідача зауважив, що на сьогоднішній день відповідно до частини 1 статті 134 земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них (оренда, суперфіцій, емфітевзис), у тому числі з розташованими на них об`єктами нерухомого майна державної або комунальної власності, підлягають продажу окремими лотами на конкурентних засадах (земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Підсумовуючи викладене, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Наказом голови Херсонського окружного адміністративного суду від 02.05.2019 року судді Ковбій О.В. з 06.05.2019 до 07.05.2019 року надано дні відпочинку.

Тому, судове засідання у справі, призначене на 07.05.2019 року не відбулось.

Ухвалою суду від 08.05.2019 року датою наступного судового засідання визначено 14.05.2019 року.

В судове засідання, призначене на 14.05.2019 року сторони не з`явились. Про дату, час та місце судового розгляду повідомлені завчасно та належним чином, що підтверджено підписом вповноважених сторонами осіб на рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень (ухвали від 08.05.2019 року) №73 9, 81 7.

Представником позивача 14.05.2019 року надано до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності в порядку письмового провадження.

13.05.2019 року від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням на лікарняному відповідального спеціаліста.

Відповідно ч.ч.1, 2 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку, коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження; 5) якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення.

Вирішуючи подане відповідачем клопотання суд звертає увагу, що за підставами воно є аналогічним клопотанню відповідача про відкладення розгляду справи від 06.05.2019 року - хвороба відповідального спеціаліста. Обидва клопотання є необґрунтованими в силу того, що доказів перебування "відповідального спеціаліста" на лікарняному до них надано не було, ім`я спеціаліста не зазначено, обґрунтування неможливості здійснення представництва інтересів відповідача іншим спеціалістом відділу правового забезпечення не наведено. При цьому, згідно долученої до заяв про відкладення розгляду справи довіреності спеціаліст Єхвая М.Т. не обмежена в праві представляти інтереси ГУ Держгеокадастру в даній справі.

Узагальнюючи викладене, суд з поданого клопотання не вбачає поважних підстав відсутності представника відповідача в судовому засіданні по справі.

Частиною 3 статті 194 КАС України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи приписи ст. ст. 194 та 205 КАС України суд вважає, що подання позивачем заяви про розгляд справи у порядку письмового провадження та неприбуття без поважних причин відповідача не є перешкодою для розгляду і вирішення справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши доводи позову та відзиву на нього, заслухавши пояснення учасників процесу, які прибули до суду, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, виходить з наступних підстав та мотивів.

Наказом Головного управління Держземагенства у Херсонській області від 09.07.2014 р. №21-818/18-14-СГ надано ОСОБА_1 дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 42,2098 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Птахівської сільської ради Скадовського району Херсонської області для ведення фермерського господарства.

В подальшому позивач звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області із заявою про продовження терміну дії наказу від 09.07.2014 р. №21-818/18-14-СГ.

Листом від 30.10.2015р. № 31-21-7777.102-5253/27-15 відповідачем надана відповідь на вказану заяву, зі змісту якого вбачається, що клопотання буде враховано при затверджені розробленого проекту землеустрою.

21 червня 2015р. позивач в особі свого представника ОСОБА_2, звернувся до Головного управління з клопотанням за вх. № С-4766/0/5-16-СГ про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в оренду.

За результатами розгляду вказаного клопотання та самого проекту землеустрою виявлені зауваження, які були викладені у листі від 07.07.2016 № С- 4766/0-1098/6-16-СГ.

Після усунення зауважень 07.09.2017 року представник позивача звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області із заявою про затвердження проекту землеустрою та надання в оренду земельної ділянки загальною площею 42,2098 га., кадастровий номер НОМЕР_1 .

Оскільки позивач не отримав відповідь на вищезазначену заяву, 13.06.2018 року звернувся до Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області із запитом про результат розгляду заяви від 07.09.2017 року.

Листом від 18.06.2018 року позивачу повідомили про результат розгляду заяви та надали копію листа №С- 10999/0-3643/6-17 від 20.09.2017 р. яким відмовлено у затвердженні проекту у зв`язку з тим, що ним пропущено 1-річний термін для виготовлення проекту та подання його на затвердження, що був передбачений наказом від 09.07.2014 р. №21-818/18-14-СГ.

Вказану відмову позивач вважав протиправною, що стало підставою для звернення до суду із позовом, в якому останній просив визнати протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області, яка виразилась у не затвердженні проекту землеустрою та ненаданні в оренду позивачу земельної ділянки для ведення фермерського господарства, площею 42,2098 га., кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Птахівської сільської ради Скадовського району Херсонської області; та зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області затвердити проект землеустрою та надати в оренду ОСОБА_1 земельну ділянку для ведення фермерського господарства, площею 42,2098 га., кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Птахівської сільської ради Скадовського району Херсонської області у 10 денний строк з дня набрання чинності рішенням суду.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 05.10.2018 року у справі №2140/1509/18, з урахуванням змін, внесених до рішення за результатами його апеляційного оскарження (постанова П`ятого апеляційного адміністративного суду від 12.03.2019 року), визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення фермерського господарства, площею 42,2098 га., кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Птахівської сільської ради Скадовського району Херсонської області. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області у 10-ти денний термін з дня отримання копії рішення суду повторно розглянути клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення фермерського господарства, площею 42,2098 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Птахівської сільської ради Скадовського району Херсонської області.

28.03.2019 року позивач знову звернувся до ГУ Держгеокадастру з заявою від 28.03.2019 року (а.с.67) про затвердження проекту та передачу в оренду земельної ділянки.

Проте листом № С-195/0-108/6-19 від 02.04.2019 року (а.с.68) позивачу було відмовлено у затвердженні проекту землеустрою та передачі земельної ділянки в оренду. Підставою для відмови відповідачем зазначено, що в порушення вимог наказу від 09.07.2014 № 21-818/18-14-СГ вищезазначений проект землеустрою був поданий на затвердження представником позивача у липні 2016 року, зазначено, що листом Головного управління від 07.07.2016 № С-4766/0-1098/6-16-СГ у задоволенні клопотання ОСОБА_1 було відмовлено у зв`язку з рядом зауважень до проекту землеустрою, які не усунено у повному обсязі і на сьогоднішній день. Оскільки вимоги наказу в частині подання на затвердження проекту землеустрою протягом 1 року не виконано та не усунуто зауваження, викладені у вищезазначеному листі, наказом Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області земельну ділянку площею 42,2098 га (кадастровий номер НОМЕР_1 ) включено до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону.

ОСОБА_1 вважає отриману відмову протиправною, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи спірні правовідносини суд враховує наступні обставини та приписи законодавства.

Закон України "Про землеустрій" від 22 травня 2003 року № 858-IV (далі - Закон № 858-IV) визначає правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

Земельні відносини в Україні, відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 19 ЗК України землі сільськогосподарського призначення визначені як окрема категорія земель.

Відповідно до частини 3 статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Частиною 1 статті 116 ЗК України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

За приписами частини 2 статті 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу (ч. 4 ст. 123 ЗК).

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування (ч. 6 ст. 123 ЗК).

Рішенням про надання земельної ділянки у користування за проектом землеустрою щодо її відведення здійснюються: затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (ч. 10 ст. 123 ЗК).

Підставою відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише його невідповідність вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Частиною 2 статті 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу (ч. 3 ст. 124 ЗК).

Отже, із аналізу наведених вище норм вбачається, що кожен громадянин України має установлене Земельним кодексом України право на одноразове безоплатне одержання у приватну власність чи у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності.

Разом з тим, відповідно до ст. 50 Закону України "Про землеустрій" проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України. Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: … рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом)… .

Таким чином судом встановлена колізія правових норм. З однієї сторони стаття 123 ЗК України надає право особі замовити проект землеустрою без отримання згоди відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у випадку ненадання відповіді на клопотання протягом одного місяця, з іншої сторони стаття 50 Закону України "Про землеустрій" вимагає обов`язкову наявність у проекті землеустрою рішення такого органу про надання дозволу на розроблення проекту і відсутність такого дозволу у проекті є порушенням статті 50 Закону № 858-IV.

З наведеного вбачається, що законодавцем не встановлені терміни виготовлення проекту землеустрою. Тому відмова відповідача у затвердженні проекту землеустрою з підстав спливу строку, наданого на його виготовлення є протиправною.

Щодо твердження відповідача про зміни в законодавстві та необхідність реалізації права оренди через аукціон, суд відмічає наступне.

Так, станом на 09.07.2014 року (на дату надання дозволу на розробку проекту землеустрою) редакція ч. 2 ст. 124 Земельного кодексу України передбачала, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Абзацом 16 ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу України (в редакції станом на 09.07.2014 року) було передбачено, що не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства.

В подальшому Законом України "Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів" від 18 лютого 2016 року № 1012-VIII, який набрав чинності 03.04.2016 року, абзац 16 ч. 2 ст. 134 Земельного кодексу був змінений: із переліку підстав для передачі земельних ділянок без проведення земельних торгів виключено передачу земельної ділянки громадянам для ведення фермерського господарства.

Проте, пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону передбачено, що фізичні та юридичні особи, які до дня набрання чинності цим Законом одержали в установленому порядку дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок або технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) для передачі у власність або користування земельних ділянок державної та комунальної власності, мають право на отримання таких земельних ділянок без проведення земельних торгів у випадках, визначених положеннями частини другої статті 134 Земельного кодексу України, що виключаються цим Законом.

Таким чином твердження відповідача про те, що земельна ділянка не може бути надана позивачу без проведення земельних торгів, є необґрунтованим.

З огляду на викладене, вбачається, що підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 42,2098 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Птахівської сільської ради Скадовського району Херсонської області для ведення фермерського господарства відсутні.

Окрім зазначено суд звертає увагу сторін на те, що судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції у справі №2140/1509/18 після дослідження проекту землеустрою, судами встановлено, що позивачем усунуті всі зауваження, які були визначені відповідачем у листі від 07.07.2016 року №С-4766/0-1098/6-16-СГ. Підтвердженням цього також слугує відсутність будь-яких інших зауважень до проекту землеустрою у листах відповідача №С- 10999/0-3643/6-17 від 20.09.2017 р., № С-195/0-108/6-19 (який є предметом розгляду в даній справі).

Також судами встановлено, що підстави для відмови у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 42,2098 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Птахівської сільської ради Скадовського району Херсонської області для ведення фермерського господарства відсутні, а відтак відмова в затвердженні вищевказаного проекту землеустрою, оформлена в вигляді листа №С-10999/0-3643/6-17 від 20.09.2017 року визнана судами протиправною.

Згідно ч.5 ст. 353 КАС України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обов`язковими для суду першої або апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Відповідно ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, встановленим в судовому порядку у справі №2140/1509/18 є факт протиправності дій відповідача, відносно відмови в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 42,2098 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Птахівської сільської ради Скадовського району Херсонської області для ведення фермерського господарства з підстав:

- не усунення недоліків викладених в листі від 07.07.2016 року №С-4766/0-1098/6-16-СГ;

- спливу строку, наданого на виготовлення проекту землеустрою.

Зазначені висновки судів, згідно наведених вище норм були обов`язковими для врахування відповідачем при розгляді заяви позивача від 28.03.2019 року. Однак, ГУ Держгеокадастру зазначивши у відповіді від 02.04.2019 року №С-195/0-108/6-19, яка в силу свого юридичного значення є рішенням відповідача (також суд дійшов висновку, що зазначений факт визнається відповідачем, оскільки в відзиві на позов він неодноразово називає відповідь від 02.04.2019 року №С-195/0-108/6-19 рішенням), що воно прийнято на виконання постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі №2140/1509/18, повторно відмовив в задоволенні заяви позивача з тих самих підстав, що були визнані протиправними рішенням в зазначеній справі.

З аналізу викладеного суд дійшов висновку, що відповідач розглянувши заяву ОСОБА_1 від 28.03.2019 року відмовив позивачу в її задоволенні на підставі доводів, які вже були визнані протиправним судовими рішеннями в справі №2140/1509/18, які набрали законної сили.

Однак, у спірній ситуації, яка була предметом розгляду в рамках справи №2140/1509/18, суд апеляційної інстанції фактично дійшов висновку, що відповідач приймаючи рішення, яке було предметом дослідження був наділений певним обсягом вільного розсуду.

Тому не погодився зі способом захисту порушених прав позивача, вважаючи, що достатнім є зобов`язання ГУ Держгеокадастру у 10-ти денний термін з дня отримання копії рішення суду повторно розглянути клопотання про затвердження проекту землеустрою щодо відведення в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення фермерського господарства, площею 42,2098 га., кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Птахівської сільської ради Скадовського району Херсонської області.

Проте, на думку суду, за умови існування судових рішень у справі №2140/1509/18, дискреційні повноваження відповідача при розгляді заяви ОСОБА_1 існувати перестали.

Так, поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Тобто, дискреційними є повноваження суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом таких повноважень є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова "може".

Натомість, у цій справі, відповідач не наділений повноваженнями за конкретних фактичних обставин діяти не за законом, а на власний розсуд, зокрема, прийняти рішення про надання земельної ділянки у користування, за умови встановлення судом факту усунення позивачем недоліків в проекті землеустрою та протиправності відмови з підстав, зазначених в оскарженому рішенні, або ні. Безперечно, правомірним у даному випадку є лише один варіант поведінки, залежно від фактичних обставин.

Отже, повноваження відповідача, за наявності судового рішення у справі №2140/1509/18 у спірних правовідносинах вже не є дискреційними.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного суду Касаційного адміністративного суду від 28 лютого 2018 року в справі №816/591/15-а.

В свою чергу, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження.

Повноваження суду при вирішенні адміністративної справи визначені статтею 245 КАС України, відповідно до пункту 2-4 частини 2 якої у разі задоволення адміністративного позову суд може визнати протиправним та скасувати індивідуальний акт чи окреме його положення, визнати дії суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій, визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язати вчинити певні дії. У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

В даному випадку суд вважає, що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання його вчинити дії, які є єдино можливою поведінкою суб`єкта владних повноважень за зазначених обставин, а саме дії прямо передбачені ч.6 ст. 123 КАС України, згідно якої відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про надання земельної ділянки у користування.

З цих самих підстав - у зв`язку з відсутністю альтернативних варіантів поведінки ГУ Держгеокадастру в спірних правовідносинах суд вважає, що обов`язок відповідача прийняти рішення про надання земельної ділянки у користування в першу чергу випливає з його публічно-владних управлінських функцій, отже позовні вимоги про зобов`язання виконати зазначений обов`язок є ознакою справи адміністративної юрисдикції. На відміну від справ цивільної юрисдикції, в яких ГУ Держгеокадастру мав би право визначення орендаря земельної ділянки.

Згідно зі статтею 17 Закону України від 23.02.2006 р. № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" практика Європейського суду з прав людини застосовується українськими судами як джерело права.

В свою чергу, Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи за заявами про захист права на мирне володіння майном, напрацював низку загальновизнаних стандартів захисту цього права, які зводяться до такого загального правила: вирішуючи питання про те, чи відбувається порушення статті 1 Першого протоколу, треба визначити: чи є в позивача право власності на майно, що охоплюється змістом статті 1; чи мало місце втручання в мирне володіння майном та яким є характер такого втручання; чи відбулося позбавлення майна.

Предметом регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави в право на мирне володіння майном. У практиці Європейського суду з прав людини (серед багатьох інших, наприклад, рішення у справах "Спорронґ і Льоннрот проти Швеції" від 23 вересня 1982 року, "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства" від 21 лютого 1986 року, "Щокін проти України" від 14 жовтня 2010 року, "Сєрков проти України" від 7 липня 2011 року, "Колишній король Греції та інші проти Греції" від 23 листопада 2000 року, "Булвес" АД проти Болгарії" від 22 січня 2009 року, "Трегубенко проти України" від 2 листопада 2004 року, "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті "суспільний", "публічний" інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення "суспільного", "публічного" інтересу - втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку існування проблеми, що становить суспільний інтерес, яка б вимагала таких заходів. Поняття "суспільний інтерес" має широке значення (рішення від 23 листопада 2000 року в справі "Колишній король Греції та інші проти Греції"). Крім того, Європейський суд з прав людини також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить "суспільний інтерес" (рішення від 2 листопада 2004 року в справі "Трегубенко проти України").

Критерій "пропорційності" передбачає, що втручання в право власності розглядатиметься як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. "Справедлива рівновага" передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе "індивідуальний і надмірний тягар". При цьому з питань оцінки "пропорційності" Європейський суд з прав людини, як і з питань наявності "суспільного", "публічного" інтересу, визнає за державою достатньо широку "сферу розсуду", за винятком випадків, коли такий "розсуд" не ґрунтується на розумних підставах.

Конвенція в статті 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. На відміну від традиційного розуміння інституту права власності, характерного для України, як і в цілому для держав континентальної системи права, Європейський суд з прав людини тлумачить поняття "майно" (possessions) набагато ширше й у контексті ст.1 Першого протоколу під "майном" розуміє не тільки "наявне майно" (existing possessions), але й цілу низку інтересів економічного характеру (активи (assets)).

У практиці ЄСПЛ напрацьовано три головні критерії, які слід оцінювати на предмет відповідності втручання в право особи на мирне володіння своїм майном принципу правомірного втручання, сумісного з гарантіями ст.1 Першого протоколу, а саме: (а) чи є втручання законним; (б) чи переслідує воно "суспільний інтерес" (public interest, general interest, general interest of the community); (в) чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям (must be a reasonable relationship of proportionality between the means employed and the aims pursued). Європейський суд з прав людини констатує порушення державою ст.1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано.

Пунктом 21 рішення Європейський суд з прав людини у справі "Федоренко проти України" від 30 червня 2006 року акцентував увагу на Рішенні Європейського суду з прав людини від 24 червня 2003 року у справі "Stretch v. United Kingdom" ("Стретч проти Об`єднаного Королівства Великобританії і Північної Ірландії"), виходячи зі змісту пунктів 32-35 якого, звертаючись із заявою до уповноважених органів та виконуючі визначені чинним законодавством умови, а також дотримуючись відповідного порядку, заявник мав право очікувати про набуття майнового права в значенні статті 1 Першого Протоколу до Конвенції.

В даному конкретному випадку суд вважає, що маючи легітимно отриманий дозвіл Головного управління Держземагенства у Херсонській області від 09.07.2014 року №21-818/18-14-СГ на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки орієнтовною площею 42,2098 га із земель державної власності сільськогосподарського призначення за межами населених пунктів на території Птахівської сільської ради Скадовського району Херсонської області, позивач мав щонайменше законні очікування на набуття речових прав щодо зазначеної земельної ділянки, оскільки приписи чинного, станом на 09.07.2014 року, земельного законодавства передбачали перехід таких прав у разі подання розробленої документації до відповідача.

Отже, ці законні очікування є майном у сенсі статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, а відмова відповідача у їх реалізації може становити втручання в право особи на мирне володіння своїм майном.

Оцінюючи оскаржені рішення на предмет їх правомірності у контексті статті 1 Першого Протоколу до Конвенції, суд виходить з того, що таке втручання не було законним, оскільки як вже було встановлено, не ґрунтувалось на підставах, визначених чинним національним законодавством.

До того ж сама Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод покладає на національний суд відповідальність за здійснення правосуддя.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" Європейський суд з прав людини зазначив, що норма статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Конвенційний принцип "ефективний засіб правого захисту" у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Окрім зазначеного, Європейський суд з прав людини у рішенні по справі "Рисовський проти України" (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу "доброго врядування".

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах "Beyeler v. Italy" № 33202/96, "Oneryildiz v. Turkey" № 48939/99, "Moskal v. Poland" № 10373/05).

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 11.03.2019 року №42 "Про доповнення переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону" в частині доповнення вказаного переліку земельною ділянкою для ведення фермерського господарства, площею 42,2098 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Птахівської сільської ради Скадовського району Херсонської області суд зазначає наступне.

Так, згідно вже наведених судом положень, зокрема абзацу 16 ч.2 ст.134 ЗК України (в редакції станом на 09.07.2014 року - дату отримання позивачем дозволу на розробку проекту землеустрою) та Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо проведення земельних торгів" особи, що одержали в установленому порядку дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для передачі у власність або користування мають право на отримання таких земельних ділянок без проведення земельних торгів у випадках, визначених положеннями ч.2 ст. 134 ЗК України, що виключаються цим Законом - тобто у випадку позивача.

Як вже встановлено судом, позивачем отримано дозвіл та розроблено проект землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 , про що було достеменно відомо відповідачу. Однак ГУ Держгеокадастру, знаючи про передбачене наведеними вище положеннями право ОСОБА_1 винесло оскаржений наказ, яким перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону, доповнено земельною ділянкою отримання якої без проведення торгів гарантовано позивачу.

В силу викладеного, наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 11.03.2019 року №42 "Про доповнення переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону" в частині доповнення вказаного переліку земельною ділянкою для ведення фермерського господарства, площею 42,2098 га, кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Птахівської сільської ради Скадовського району Херсонської області є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 2 статті 71 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч вказаному, відповідачами не доведено правомірності оскарженого рішення, що у сукупності з наведеними обставинами є підставою для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Судові витрати розподілити відповідно вимог ст. 139 КАС України.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області від 11.03.2019 року №42 "Про доповнення переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, права на які виставляються на земельні торги у формі аукціону" в частині доповнення вказаного переліку земельною ділянкою для ведення фермерського господарства, площею 42,2098 га., кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Птахівської сільської ради Скадовського району Херсонської області.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області у затвердженні проекту землеустрою та наданні в оренду ОСОБА_1 земельної ділянки для ведення фермерського господарства, площею 42,2098 га., кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Птахівської сільської ради Скадовського району Херсонської області, оформлену листом № С-195/0-108/6-19 від 02.04.2019 року.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області (Код , адреса: 73036, м.Херсон, вул. Університетська, 136-а) прийняти рішення про надання в користування ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) земельної ділянки для ведення фермерського господарства, площею 42,2098 га., кадастровий номер НОМЕР_1 , яка розташована на території Птахівської сільської ради Скадовського району Херсонської області.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області (Код , адреса: 73036, м.Херсон, вул. Університетська, 136-а) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (рнокпп: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) судовий збір у сумі 1536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн. 80 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції, який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Ковбій О.В.

кат. 109020100