Справа № 120/269/19-а
Суддя: Комар Павло Анатолійович
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 травня 2019 р. Справа № 120/269/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Комара П.А.,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука М.В.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Зубаня О. ОСОБА_2

представника відповідача: Кукурузи Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1

до: Козятинської міської ради Вінницької області

про: визнання протиправними та скасування рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Козятинської міської ради Вінницької області про визнання протиправними та скасування рішень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що рішенням 31 (позачергової) сесії 7 скликання Козятинської міської ради Вінницької області від 14.12.2018 №1279-VII на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2018 у справі №802/933/18-а виведено із штатного розпису у відділі державного архітектурно-будівельного контролю посаду спеціаліста 1-ї категорії відділу 1 штатна одиниця та введено посаду спеціаліста 1-ї категорії у відділ містобудування та архітектури.

Разом з тим, рішенням 31 (позачергової) сесії 7 скликання Козятинської міської ради Вінницької області від 14.12.2018 №1280-VII виведено із штатного розпису 31.12.2018 у відділі містобудування та архітектури посаду спеціаліста 1-ї категорії 1 штатна одиниця та введено з 01.01.2019 у відділ економіки, регіонального розвитку та інвестицій посаду спеціаліста 1-ї категорії 1 штатна одиниця.

Відповідачем видано розпорядження №19-К від 21.01.2019 про переміщення ОСОБА_1 21.01.2019 з посади спеціаліста 1-ї категорії відділу містобудування та архітектури на посаду спеціаліста 1-ї категорії відділу економіки, регіонального розвитку та інвестицій та встановлено надбавку у розмірі нуля відсотків з 21.01.2019 по 31.12.2019 включно.

Розпорядженням №236-К від 14.12.2018 Козятинської міської ради позивачу, як спеціалісту 1-ї категорії відділу містобудування та архітектури встановлено надбавку у розмірі нуля відсотків з 14.12.2018 по 31.12.2018 включно.

Крім того, позивач зазначає, що в зв`язку з неправомірною поведінкою посадових осіб відповідача вона перенесла нервові потрясіння, декілька разів було діагностовано гіпертонічний криз (зокрема - 14.12.2018, коли представники відповідача намагалися вручити повідомлення про переміщення), що підтверджується листками непрацездатності та витягом з епікризу що з 14.12.2018 по 22.12.2018. Вдруге гіпертонічний криз в неї діагностовано 09.01.2019, коли ОСОБА_1 написала заяву про надання їй щорічної відпустки через погіршення стану здоров`я, проте в наданні відпустки їй теж було відмовлено. В результаті чого вона понесла сильні душевні хвилювання і в неї знову стався гіпертонічний криз і з робочого місця о 10:55 год. швидкою була доставлена до лікарні та знаходилася на лікуванні з 09.01.2019 по 18.01.2019.

Також, позивач зазначає, що керівництвом Козятинської міської ради порушено її права на відпустку, адже вона двічі писала заяви про надання щорічної відпустки в серпні та вересні 2018 року, мотивуючи це тим, що в неї була важкохвора мати ( ОСОБА_3 ) яка хворіла онкологічним захворюванням, та потребувала стороннього догляду, крім того вона ще й впала і зламала ключицю. Не маючи належного стороннього догляду її мати, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Внаслідок неправомірної відмови керівництва відповідача в наданні відпустки вона несла сильні душевні переживання, адже хотіла в ці останні дні бути з мамою, доглядати за нею.

Позивач стверджує, що стан її здоров`я погіршився саме після незаконного звільнення та пов`язаний з перенесеними хвилюваннями з приводу незаконного звільнення. До моменту незаконного звільнення вона майже не хворіла, а після понесених моральних страждань і переживань, стан значно погіршився і вона регулярно потрапляє на довготривале лікування.

Вважаючи дії відповідача протиправними ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Козятинської міської ради від 21.01.2019 №19-к про переміщення ОСОБА_1 у відділ економіки, регіонального розвитку та інвестицій на посаду спеціаліста 1-ї категорії;

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Козятинської міської ради №236-К від 14.12.2018 "Щодо надбавки за високі досягнення у праці ОСОБА_1 ";

- зобов`язати Козятинську міську раду винести розпорядження про встановлення ОСОБА_1 надбавку за високі досягнення у праці у розмірі 50% відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України від 24.10.1996 №1295 «Про умови оплати праці працівників органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів» та від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів»;

- визнати протиправним та скасувати рішення 31 (позачергової) сесії 7 скликання Козятинської міської ради від 14.12.2018 №1280 «Про внесення змін в рішення 7 сесії 7 скликання №208 «Про затвердження структури виконавчого комітету Козятинської міської ради та виконавчих органів міської ради від 20.05.2016», в частині виведення зі штатного розпису з 31.12.2018 у відділі містобудування та архітектури 1 штатної одиниці спеціаліста 1-ї категорії;

- стягнути з Козятинської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 75 000,00 грн., завдану порушенням її трудових прав (неправомірна догана, неправомірне звільнення, неправомірне переміщення та інші порушення трудових прав, вказані в позові).

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 04.02.2019 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження.

01.03.2019 на адресу Вінницького окружного адміністративного суду від Козятинської міської ради надійшов відзив на адміністративний позов, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні адміністративного позову з огляду на наступне.

Відмова ОСОБА_1 від підпису посадової інструкції, спеціаліста першої категорії відділу містобудування та архітектури з посиланням на те що відбулася зміна істотних умов праці є безпідставними, оскільки її посадові обов`язки ніяким чином не змінились, а посадова інструкція розроблена відповідно до наказу головного управління держслужби України №406 від 29.12.2009 яким затверджено типові професійно-кваліфікаційні характеристики посадових осіб місцевого самоврядування, зокрема і спеціаліста першої категорії.

Що стосується твердження ОСОБА_1 , що Козятинська міська рада приймаючи рішення №1280 від 14.12.2018 діяла поза межами своїх повноважень, є також безпідставним, оскільки питання про виведення з 31.12.2018 з штатного розпису посади спеціаліста 1-ї категорії відділу містобудування та архітектури, було включено до порядку денного позачергової сесії міської ради на підставі п. 1.32 розпорядження №796-р від 11.12.2018, а також включено до порядку денного відповідно до протоколу 31 (позачергової) сесії 7 скликання під номером 32. Слід також зауважити , що п. 5 ч. 1 стаття 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" відносить до виключної компетенції сесії міської ради питання затвердження структури, загальної чисельності апарату та її виконавчих органів.

Твердження позивача, що переміщення її на підставі розпорядження від 21.01.2019 у відділ економіки на посаду спеціаліста 1-ї категорії, є фактично переведенням на іншу посаду, так як посадові обов`язки спеціаліста першої категорії відділу економіки, регіонального розвитку та інвестицій кардинально відрізняються від обов`язків спеціаліста першої категорії відділу містобудування та архітектури є безпідставним, оскільки наказом головного управління держслужби України №406 від 29.12.2009 затверджено типові професійно-кваліфікаційні характеристики посадових осіб місцевого самоврядування і зокрема посадові обов`язки спеціаліста першої категорії органу місцевого самоврядування де до спеціаліста першої категорії навіть не ставиться вимога про досвід роботи (стаж).

Тому в даному випадку, дотримано вимоги частини 2 ст. 32 КЗпП України і переміщення ОСОБА_1 здійснено в межах однієї посади.

Що стосується встановлення ОСОБА_1 надбавки за високі досягнення у праці в розмірі нуля відсотків, то постановою № 268 від 09.08.2006 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів прокуратури виконавчої влади, судів та інших органів" надано право керівникам встановлювати розмір зазначеної надбавки в розмірі до 50%, отже, керівник органу місцевого самоврядування сам вправі встановлювати зазначену надбавку працівникам будь якого розміру, оскільки постановою визначено лише граничний розмір надбавки.

Щодо порушення права позивача на надання її щорічної відпустки також не знаходить свого підтвердження, оскільки відпустка її надана згідно графіка відпусток і ніяким чином не було посилання при не надані відпустки на відсутність стажу роботи та у відповідності до ст. 10 Закону України "Про відпустки", яким визначено, що надання відпусток визначається графіками, які затверджуються власником за погодженням з профспілковим органом.

Тому, позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди є також безпідставними і такими що не підлягають задоволеною, оскільки міська рада не принижувала ніяким чином честі та гідності позивача, а періодичні погіршення стану здоров`я позивача лише свідчать про відсутність стресостійкості позивача.

03.04.2019 представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якій зазначено, що ОСОБА_1 було переведено у відділ економіки та доручено зовсім іншу роботу, ніж та яку вона виконувала у відділі містобудування та архітектури. Однак, власник не має права вийти за межі трудового договору і його право на переміщення працівників обмежується умовами трудового договору: в межах цих умов переміщення можливе, поза ним - протизаконне. Таким чином, при переміщенні діє принцип незмінності істотних умов договору, тобто залишаються незмінними всі суттєві умови трудового договору (спеціальність, кваліфікація, найменування посади). В даному випадку була змінена і посада і кваліфікація і посадові обов`язки позивачки. Згоди на переведення і переміщення позивач не надавала, тому переведення (переміщення) є не законним.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 04.04.2019 витребувано у Козятинської міської ради Вінницької області належним чином засвідчені копії документів, а саме: колективного договору відповідача в редакції, яка діяла в 2018 році; посадових інструкцій спеціаліста відділу містобудування і архітектури; посадової інструкції відділу економіки. Крім того, даною ухвалою продовжено підготовче провадження на тридцять днів.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 24.04.2019 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити, посилаючись на доводи викладені в позовній заяві.

У судовому засіданні представник відповідача заперечив щодо задоволення заявленого позову, надав пояснення аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив відповідача та пояснення свідків, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 відповідно до розпорядження №52-К від 31.05.2010 Козятинської міської ради з 01.06.2010 призначена на посаду спеціаліста 1-ї категорії управління містобудування та архітектури міської ради.

07.04.2017 на сесії 7 скликання Козятинською міською радою Вінницької області прийнято рішення №602VII, пунктом 1.3 якого вирішено ліквідувати управління містобудування, архітектури та містобудівного кадастру у кількості 2 одиниць.

29.08.2017 згідно розпорядження міського голови Козятинської міської ради Вінницької області №133-К від 29.08.2017, ОСОБА_1 увільнена з займаної посади на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України.

Розпорядженням міської ради №608-р. від 01.09.2017 р. внесено зміни до штатного розпису та виведено посаду спеціаліста 1-ї категорії управління містобудування, архітектури та містобудівного кадастру, яку обіймала ОСОБА_1

Не погоджуючись із рішенням про звільнення, ОСОБА_1 звернулася до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03.07.2018 адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Козятинської міської ради від 29.08.2017 за № 133-к про звільнення ОСОБА_1 з посади спеціаліста 1-ї категорії Управління містобудування, архітектури та містобудівного кадастру з 31.08.2017. Поновлено ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу державного архітектурно-будівельного контролю Козятинської міської ради. Стягнуто з Козятинської міської ради на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 1.09.2017 по 3.07.2018 в сумі 57930,08 грн. (з відповідними відрахуваннями загальнообов`язкових платежів). Рішення суду звернено до негайного виконання в частині поновлення на посаді та присудження виплати заробітної плати - у межах суми стягнення за один місяць, а саме, 5848,65 грн. (з відповідними відрахуваннями загальнообов`язкових платежів).

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2018 рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03.07.2018 змінено в частині, а саме поновлено ОСОБА_1 на посаді спеціаліста 1-ї категорії Управління містобудування архітектури та містобудівного кадастру. В іншій частині залишено без змін.

Розпорядженням Козятинської міської ради Вінницької області від 16.11.2019 №203-К на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2018 по справі №802/933/18-а про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу: поновлено ОСОБА_1 на посаді спеціаліста 1-ї категорії управління містобудування архітектури та містобудівного кадастру.

Козятинською міською радою Вінницької області прийнято розпорядження №796-р від 11.12.2018 «Про скликання та порядок підготовки 31 (позачергової) сесії міської ради 7 скликання» на 14 грудня 2018 року о 10:00 годині в залі засідань міської ради.

Рішенням 31 (позачергової) сесії 7 скликання Козятинської міської ради Вінницької області від 14.12.2018 №1279-VII на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2018 у справі №802/933/18-а пунктом 1.2 вирішила: «вивести із штатного розпису у відділі державного архітектурно-будівельного контролю посаду спеціаліста 1-ї категорії відділу 1 штатна одиниця та ввести посаду спеціаліста 1-ї категорії у відділ містобудування та архітектури».

Разом з тим, рішенням 31 (позачергової) сесії 7 скликання Козятинської міської ради Вінницької області від 14.12.2018 №1280-VII виведено із штатного розпису 31.12.2018 у відділі містобудування та архітектури посаду спеціаліста 1-ї категорії 1 штатна одиниця та введено з 01.01.2019 у відділ економіки, регіонального розвитку та інвестицій посаду спеціаліста 1-ї категорії 1 штатна одиниця.

Розпорядженням №236-К від 14.12.2018 Козятинської міської ради позивачу, як спеціалісту 1-ї категорії відділу містобудування та архітектури встановлено надбавку за високі досягнення у праці у розмірі нуля відсотків до посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг службовців органів місцевого самоврядування та вислугу років з 14.12.2018 по 31.12.2018 включно.

Козятинською міською радою Вінницької області видано розпорядження №19-К від 21.01.2019 про переміщення ОСОБА_1 21.01.2019 з посади спеціаліста 1-ї категорії відділу містобудування та архітектури на посаду спеціаліста 1-ї категорії відділу економіки, регіонального розвитку та інвестицій, на підставі ч. 2 ст. 32 КЗпП України, рішення 31 сесії 7 скликання Козятинської міської ради (позачергової) від 14.12.2018 №1280-VII.

Пунктом 2 вказаного розпорядження встановлено позивачу з 21.01.2019 по 31.12.2019 включно надбавку за високі досягнення у праці у розмірі нуля відсотків до посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг службовців органів місцевого самоврядування та вислугу років.

Не погоджуючись з такими рішеннями відповідача та вважаючи їх протиправними позивач звернулася до суду з даним позовом.

Даючи оцінку спірним правовідносинам, суд керувався таким.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Утвердження правової держави відповідно до приписів статті 1, частини третьої статті 8, статті 55 Конституції України полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підкреслював значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначає Конституція України та Закон України "Про місцеве самоврядування в Україні". Водночас правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування визначає Закон України "Про службу в органах місцевого самоврядування".

Відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», сільський, селищний, міський голова вносить на розгляд ради пропозиції щодо структури виконавчих органів ради, апарату ради та її виконавчого комітету, їх штатів, встановлених відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України.

До повноважень сільського голови належить внесення пропозицій і формування порядку денного та головування на пленарних засіданнях (п. 8 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування»).

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються затвердження за пропозицією голови ради структури виконавчого апарату ради, його чисельності, встановленої відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на утримання ради та її виконавчого комітету.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання.

Згідно ч. 1, 5 ст. 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення), районна, обласна рада проводить свою роботу сесійно. Сесія складається з пленарних засідань ради, а також засідань постійних комісій ради.

Сесія ради скликається в міру необхідності, але не менше одного разу на квартал, а з питань відведення земельних ділянок та надання документів дозвільного характеру у сфері господарської діяльності - не рідше ніж один раз на місяць.

Так, відповідно до частини 10 статті 46 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішення про скликання сесії ради відповідно до частин четвертої, шостої та восьмої цієї статті доводиться до відома депутатів і населення не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках - не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради.

Разом з тим, згідно Регламенту Козятинської міської ради 7 скликання, рішення про скликання сесії ради міським головою, секретарем ради, депутатами ради, які становлять не менш як одну третину складу ради, або постійною комісією доводиться до відома депутатів і населення не пізніш як за 10 днів до сесії, а у виняткових випадках не пізніш як за день до сесії із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради.

Проекти рішень ради, інші документи і матеріали сесії, що вносяться на розгляд ради, надаються секретарю ради за 20 днів до сесії та депутатам не пізніше як за 2 дні до засідання постійних комісій і 5 днів до сесії.

Для розгляду невідкладних питань чи надзвичайних ситуацій скликається позачергова сесія Ради.

Пропозиція і обґрунтування щодо необхідності скликання позачергової сесії подаються в письмовій формі міському голові з переліком питань, що пропонуються для розгляду.

Розпорядження міського голови про скликання позачергової сесії доводиться до відома депутатів і населення не пізніше як за три дні до її відкриття, а у виняткових випадках - за один день.

Судом встановлено, що міським головою було прийнято розпорядження №796-р від 11.12.2018 «Про скликання та порядок підготовки 31 (позачергової) сесії міської ради 7 скликання» 14 грудня 2018 року о 10:00 годині в залі засідань міської ради.

Однак, матеріали справи не містять доказів, що рішення про скликання сесії Козятинської міської ради на 14 грудня 2018 року винесене не пізніш як за 10 днів до сесії, або якщо такий випадок відповідач мав підстави вважати винятковим, не пізніш як за день до сесії, доводилося до відома депутатів та населення із зазначенням часу скликання, місця проведення та питань, які передбачається внести на розгляд ради, що відповідало б вимогам ч. 10 ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", та проект рішення "Про внесення змін в рішення 7 сесії 7 скликання №208-VII «Про затвердження структури виконавчого комітету Козятинської міської ради та виконавчих органів міської ради» від 20.05.2016" не пізніш як за 20 робочих днів до дати його розгляду з метою прийняття, не оприлюднювався.

Відповідно до норм пункту 11 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню, а проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку передбаченому Законом України "Про доступ до публічної інформації", крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки.

Разом з тим, суд звертає увагу, що саме на пленарних засіданнях розглядається питання щодо структури виконавчих органів.

Як встановлено під час судового розгляду, депутати районної ради та населення у визначені нормами ч. 10 ст. 46 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" строки, та у визначеному приписами ч. 2 ст. 9 Регламенту порядку, не були ознайомлені з рішеннями про скликання, часом скликання, місцем проведення, та питаннями, які передбачалось внести 14 грудня 2018 року на розгляд сесії Козятинської міської ради.

Крім того, постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2018 поновлено ОСОБА_1 на посаді спеціаліста 1-ї категорії Управління містобудування архітектури та містобудівного кадастру.

Відтак, на виконання даної постанови Розпорядженням Козятинської міської ради Вінницької області від 16.11.2019 №203-К поновлено ОСОБА_1 на посаді спеціаліста 1-ї категорії управління містобудування архітектури та містобудівного кадастру. Так, рішенням 31 (позачергової) сесії 7 скликання Козятинської міської ради Вінницької області від 14.12.2018 №1279-VII на виконання постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2018 у справі №802/933/18-а вирішила вивести із штатного розпису у відділі державного архітектурно-будівельного контролю посаду спеціаліста 1-ї категорії відділу 1 штатна одиниця та ввести посаду спеціаліста 1-ї категорії у відділ містобудування та архітектури.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що при скликанні сесії та розгляді питання про виведення із штатного розпису 31.12.2018 у відділі містобудування та архітектури посади спеціаліста 1-категорії 1 штатна одиниця та введення з 01.01.2019 у відділ економіки, регіонального розвитку та інвестицій посаду спеціаліста 1-категорії 1 штатна одиниця, було грубо порушено норми законодавства України про місцеве самоврядування, а тому спірне рішення підлягає скасуванню.

Щодо визнання протиправним та скасування розпорядження Козятинської міської ради Вінницької області №19-К від 21.01.2019 про переміщення ОСОБА_1 , суд зазначає наступне.

Згідно зі статтею 2 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) працівник реалізує своє право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації (далі підприємство) або з фізичною особою.

При цьому працівник бере на себе зобов`язання виконувати роботу, визначену трудовим договором (ст. 21 КЗпП).

Відповідно до положень статті 24 Кодексу законів про працю України трудовий договір з працівником укладається, як правило, в письмовій формі, укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу, трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

В силу статті 31 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором.

Відповідно до ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу та в інших випадках, передбачених законодавством.

Не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 КЗпП України тимчасове переведення працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, допускається лише за його згодою.

У зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.

Пункт 31 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 р. № 9 (далі Постанова № 9) містить роз`яснення, що переведенням на іншу роботу вважається доручення працівникові роботи, що не відповідає спеціальності, кваліфікації чи посаді, визначеній трудовим договором.

Переведення на іншу роботу передбачає зміну істотних умов трудового договору, тому вимагає згоди працівника (частина перша ст. 32 КЗпП). При цьому законодавством, зокрема статтею 33 КЗпП, визначено випадки, коли переведення може здійснюватися без згоди працівника.

Отже, переведення відрізняється від переміщення тим, що у разі переведення працівнику доручається або інша робота, або та ж сама, але на іншому підприємстві, або робота на цьому ж підприємстві, але в іншій місцевості. У той же час при переміщенні працівник продовжує виконувати ту ж роботу, на тому самому підприємстві і в тій же місцевості, однак на іншому робочому місці, засобі праці чи іншому відділі.

Заборона власнику або уповноваженому ним органу в односторонньому порядку змінювати укладений з працівником трудовий договір є одним із способів забезпечення права громадян на вільний вибір діяльності, що унеможливлює примусову працю, заборонену статтею 43 Конституції України від 28 червня 1996 р.

Відповідно до Класифікатора професій ДК 003:2010, затвердженого наказом державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 28 липня 2010 року № 327, кваліфікація - здатність виконувати завдання та обов`язки відповідної роботи.

Професія є широкою сферою трудової діяльності, що відображає галузевий або родовий поділ праці, у якій працівник може застосовувати свої трудові здібності відповідно до наявних у нього знань, навичок та вміння. Виконання роботи певної професії потребує спеціалізації професійних навичок або знань за визначеним профілем, як-от, вчитель, лікар, водій, слюсар. Тому виконувана робота за однією професією може мати різні спеціальності.

Спеціальність є частиною трудової діяльності в межах певної професії, що найбільш глибоко і всебічно опанована працівником. Спеціальність є основною ознакою, що характеризує трудову функцію працівника, оскільки вона містить у собі спеціалізацію працівників за професіями із специфікою роботи в умовах певного виду діяльності (як-от, вчитель фізики, лікар-терапевт, водій автотранспортного засобу, слюсар-сантехнік).

У дипломі чи іншому документі про професійну підготовку (посвідченні, сертифікаті тощо) кваліфікація визначається через назву професії (інженер-радіолог, економіст, токар, секретар-стенографіст тощо).

Із змісту розпорядження від 21.01.2019 №19-К Козятинської міської ради вбачається, що ОСОБА_1 переміщено з посади спеціаліста 1-ї категорії відділу містобудування та архітектури на посаду спеціаліста 1-ї категорії відділу економіки, регіонального розвитку та інвестицій.

Як встановлено під час судового розгляду, жодної згоди на переведення ОСОБА_1 не надавала. Крім того, позивач пояснила, та це не заперечується відповідачем, що вона не здобувала економічної освіти.

Відповідно до статті 6, 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На основi квалiфiкацiйних характеристик посад працiвникiв та особливостей штатного розпису для їхнього розмежування через чiтке визначення конкретних функцiональних обов`язкiв, якi мають виконувати певнi працiвники, власник або уповноважений ним орган розробляє та затверджує такий локальний правовий документ, як посадовi iнструкцiї, наявнiсть яких є обов`язковим елементом на кожному пiдприємствi, в установi, органiзацiї.

Посадовi iнструкцiї регулюють органiзацiйно-правовий статус працiвникiв i визначають їхнi конкретнi завдання та обов`язки, права, повноваження, вiдповiдальнiсть, знання та квалiфiкацiю, потрiбнi для забезпечення ефективної роботи працiвникiв.

Посадова iнструкцiя - це первинний кадровий документ, який має юридичну силу та сприяє правовому захисту на пiдприємствi, в установi, органiзацiї.

Згідно посадової інструкції на спеціаліста 1-ї категорії управління містобудування та архітектури Козятинської міської ради (2016 рік) покладені такі завдання та функції:

здійснює підготовку пропозиції щодо розміщення, будівництва і реконструкції житлово-цивільних, виробничих, інженерно-транспортних та інших об`єктів, розглядає проекти конкретних об`єктів будівництва;

постійно веде архів вхідної та вихідної документації управління;

бере участь у встановленому порядку в роботі комісій, що працюють при міській раді та у відповідності до розпоряджень міського голови;

розглядає звернення громадян, інших суб`єктів містобудування з питань, що належать до спеціаліста першої категорії;

готує проекти рішень на чергові засідання виконавчого комітету;

готує довідки щодо зміни, присвоєння поштової адреси об`єктам;

здійснює за дорученням (наказом) начальника управління оформлення будівельних паспортів забудови земельної ділянки;

забезпечує ведення містобудівного кадастру у разі його практичного функціонування в управлінні містобудування та архітектури;

виконує інші завдання в межах повноважень та за дорученням начальника управління містобудування та архітектури;

в разі тимчасової відсутності головного спеціаліста управління містобудування та архітектури ( хвороби, відпустки, інше) виконує його обов`язки.

Згідно Посадової інструкції спеціаліста 1-ї категорії відділу містобудування та архітектури Козятинської міської ради (2018 року), завданнями та обов`язками є:

забезпечує ефективну роботу та виконання завдань, покладених на відділ чинним законодавством;

забезпечує опрацювання матеріалів для підготовки проектів рішень виконавчого комітету Козятинської міської ради стосовно присвоєння та зміни поштових адрес об`єктам нерухомого майна та присвоєння (зміна) поштових адрес земельним ділянкам, які у встановленому законом порядку надаються у власність, оренду та постійне користування;

проводить відстеження поточною стану адресного господарства міста та забезпечує процедури по впорядкуванню адресного господарства міста;

бере участь у підготовці пропозицій та матеріалів для розроблення містобудівної документації;

бере участь у оприлюдненні розроблення проектів містобудівної документації і доступ громадськості до зазначеної інформації;

забезпечує реєстрацію, розгляд та узагальнення пропозицій

громадськості до проектів містобудівної документації;

бере участь в узгодженій спірних питань між громадськістю і

замовниками містобудівної документації через погоджувальну комісію;

бере участь в оприлюдненні результатів розгляду пропозицій

громадськості до проектів містобудівної документації;

готує висновки щодо розгляду проекту відведення земельної ділянки, матеріалів технічної документації із землеустрою для надання їх у користування, приватної власності;

надає пропозиції щодо ефективного використання згідно з

генеральним планом міста резервних територій міста в умовах втілення

економічних реформ у країні;

бере участь у розгляді та підготовці пропозицій щодо розміщення

пам`ятників та монументів, виробів монументально-декоративного мистецтва, пам`ятних знаків, малих архітектурних форм;

веде прийом громадян з особистих питань, працює у комісіях з перевірки пропозицій, заяв і скарг громадян, що відносяться до компетенції відділу;

бере участь в забезпеченні в установленому законом порядку

державного контролю за дотриманням законодавства, затвердженої

містобудівної документації під час планування та забудови відповідних

територій; зупинення у випадках, передбачених законом, будівництва, яке

проводиться з порушенням містобудівної документації та проектів окремих об`єктів, а також може заподіяти шкоду навколишньому природному середовищу;

бере участь у розгляді проектів реставрації пам`ятників архітектури, проектів охоронних зон.

При цьому, згідно Положення про відділ економіки, регіонального розвитку та інвестицій Козятинської міської ради основним завданням Відділу є забезпечення виконання власних (самоврядних) повноважень органів місцевого самоврядування, а також делегованих повноважень органів виконавчої влади, передбачених чинним законодавством, у галузі соціально-економічного розвитку міста, зовнішніх зв`язків, впровадження прогресивних методів та засобів управління містом, використання його майна та ресурсів.

На Відділ покладаються обов`язки щодо забезпечення таких власних (самоврядних) повноважень місцевого самоврядування, передбачених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні":

- підготовка програм соціально-економічного розвитку міста на середньо- та короткостроковий періоди, подання їх на затвердження Козятинською міською радою подання міській раді звітів про хід і результати виконання цих програм;

- сприяння забезпеченню збалансованого економічного та соціального розвитку міста, ефективного використання його природних, трудових і фінансових ресурсів;

- попередній розгляд планів використання природних ресурсів місцевого значення в місті, пропозиції щодо розміщення, спеціалізації та розвитку підприємств і організацій незалежно від форм власності, внесення в разі потреби до відповідних органів виконавчої влади пропозицій з цих питань;

- подання до Вінницької обласної ради відомостей про необхідні показники та внесення пропозицій до програми соціально-економічного розвитку області, а також до планів підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності, розташованих на території міста, з питань, пов`язаних із соціально-економічним розвитком території міста, задоволенням потреб населення;

- залучення на договірних засадах підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності до участі в комплексному соціально-економічному розвитку міста, координація цієї роботи в місті;

- сприяння реалізації стратегії України з питань Європейської інтеграції;

- взаємодія з міжнародними та українськими організаціями з питань розвитку підприємництва та інвестицій, надання через міжнародні організації грантів і пільгових кредитів підприємницьким структурам міста, залучення інвестицій та сталого розвитку;

- участь у підготовці пропозицій щодо усунення правових, адміністративних та організаційних перешкод для реалізації проектів та програм.

На Відділ покладаються обов`язки щодо забезпечення виконання таких делегованих повноважень, передбачених Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні", та повноважень, делегованих міським головою, Козятинською міською радою та її виконавчим комітетом:

- сприяння сталому розвиткові та стратегічному плануванню економічного розвитку міста;

- подання за погодженням із власниками пропозицій про включення до складу міського господарства підприємств, організацій і установ, які не належать до комунальної власності, але діяльність яких пов`язана з обслуговуванням населення міста;

- внесення пропозицій щодо розміщення і розвитку підприємств, організацій та установ, які не належать до комунальної власності;

- внесення пропозицій щодо формування і розміщення на договірних засадах замовлення для підприємств, організацій та установ незалежно від їх підпорядкування і форм власності на виробництво продукції;

- сприяння здійсненню підприємницької діяльності на території міста;

- аналіз стану здійснення державної регуляторної діяльності та виконання заходів з відстеження результативності регуляторних актів, відповідно до вимог здійснення державної регуляторної політики;

- забезпечення впровадження державної, регіональної, місцевої політики у сфері інвестиційної, інноваційної діяльності та державно-приватного партнерства;

- надання пропозицій до проектів регіональних і міжрегіональних програм з метою залучення зовнішніх ресурсів на загальні потреби територіальної громади міста;

- надання методичної та консультативної допомоги з питань розробки та реалізації проектів міжнародної технічної допомоги, спрямованих на соціально-економічний розвиток міста;

- організація проведення нарад, робочих зустрічей з питань розробки та реалізації проектів міжнародної технічної допомоги, спрямованих на соціально-економічний розвиток міста.

Відтак, суд звертає увагу, що відділ економіки, регіонального розвитку та інвестицій забезпечує виконання повноважень у галузі соціально-економічного розвитку міста, в той час, як на відділ містобудування та архітектури покладені зовсім інші завдання та обов`язки.

Доводи відповідача щодо рівнозначності таких посад є голослівними та не підтверджуються жодними належними і допустимими у розумінні ст.ст. 73, 74 КАС України доказами.

Крім того, під час пояснень свідок ОСОБА_4 зазначила, що працюючи в економічному відділі як мінімум має бути економічна освіта.

Під час судового розгляду встановлено, що переміщення ОСОБА_1 з посади спеціаліста 1-ї категорії відділу містобудування та архітектури на посаду спеціаліста 1-ї категорії відділу економіки, регіонального розвитку та інвестицій, відбулось безпідставно, з порушенням вимог статті 32 Кодексу законів про працю України.

Надаючи правову оцінку щодо визнання протиправним та скасування розпорядження Козятинської міської ради №236-К від 14.12.2018 "Щодо надбавки за високі досягнення у праці ОСОБА_1 " та зобов`язати Козятинську міську раду винести розпорядження про встановлення ОСОБА_1 надбавку за високі досягнення у праці у розмірі 50% відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України від 24.10.1996 №1295 «Про умови оплати праці працівників органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів» та від 09.03.2006 №268 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», суд зазначає наступне.

За приписами ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначенні Законом України "Про місцеве самоврядування".

Частиною 2 ст. 21 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" встановлено, що умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 9 березня 2006 року № 268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів" передбачено, що умови оплати праці посадових осіб місцевого самоврядування визначаються органом місцевого самоврядування виходячи з умов оплати праці, встановлених для державних службовців відповідних категорій і схем посадових окладів згідно з додатками 48-54 і 57.

Відповідно до п.п. «в» п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 268 від 09.03.2006 «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів», керівникам органів місцевого самоврядування надано право у межах затвердженого фонду оплати праці встановлювати надбавку за високі досягнення у праці або за виконання особливо важливої роботи: керівникам структурних підрозділів, їх заступникам, спеціалістам - у розмірі до 50 відсотків посадового окладу з урахуванням надбавки за ранг державного службовця, посадової особи місцевого самоврядування (дипломатичний ранг, кваліфікаційний клас, спеціальне звання) та надбавки (винагороди) за вислугу років.

Абзацом 4 цього ж пункту визначено, що у разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни ця надбавка скасовується або її розмір зменшується.

З наведених норм вбачається, що міський голова дійсно наділений правом встановлювати надбавку за високі досягнення у праці, визначати розмір такої надбавки, за наявності підстав скасовувати або зменшувати її розмір. Разом з тим, суд не може погодитись з твердженням відповідача що такі дії вчиняються відповідачем лише на підставі власного розсуду. Наведеними нормативними актами врегульовано порядок призначення надбавки, а також визначено за наявності яких умов надбавка може бути скасована або розмір її зменшено. Міським головою надбавка за високі досягнення у праці позивачці встановлена на рівні 50%. Зменшення її розміру можливе у разі несвоєчасного виконання завдань, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни.

Відповідно до ст. 2-1 Кодексу законів про працю, забороняється будь-яка дискримінація у сфері праці, зокрема порушення принципу рівності прав і можливостей, пряме або непряме обмеження прав працівників залежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, гендерної ідентичності, сексуальної орієнтації, етнічного, соціального та іноземного походження, віку, стану здоров`я, інвалідності, підозри чи наявності захворювання на ВІЛ/СНІД, сімейного та майнового стану, сімейних обов`язків, місця проживання, членства у професійній спілці чи іншому об`єднанні громадян, участі у страйку, звернення або наміру звернення до суду чи інших органів за захистом своїх прав або надання підтримки іншим працівникам у захисті їх прав, за мовними або іншими ознаками, не пов`язаними з характером роботи або умовами її виконання.

У розпорядженні про встановлення позивачці надбавки на рівні 0% відповідачем не зазначено у зв`язку з чим розмір надбавки зменшується. У своїх запереченнях відповідач вказує лише, що керівник органу місцевого самоврядування сам вправі встановлювати зазначену надбавку працівникам будь-якого розміру.

Отже, як вбачається зі змісту наведених вище положень, зменшення розміру надбавки за високі досягнення у праці є можливим лише за умови несвоєчасного виконання працівником завдань, погіршення якості його роботи і порушення ним трудової дисципліни.

В судовому засіданні була допитана в якості свідка ОСОБА_4 , яка зазначила, що всі працівники отримують 50% надбавки, крім ОСОБА_1 При цьому пояснила, що керівником може встановлюватися надбавка, але це не є обов`язком.

Суд зазначає, що доказів несвоєчасного виконання позивачем завдань, погіршення якості її роботи і порушення нею трудової дисципліни відповідачем суду надано не було. Крім того, у оскаржуваному розпорядженні також не зазначено підстави зменшення ОСОБА_1 розміру надбавки за високі досягнення у праці.

Додатково суд зазначає, що в ході розгляду даної справи не встановлено, а відповідачем не повідомлено жодних інших об`єктивних факторів для визначення позивачу надбавки за високі досягнення у праці в розмірі 0% замість 50%.

Таким чином враховуючи те, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не надано суду доказів та не наведено обставин, які б давали йому підстави для встановлення надбавки за високі досягнення у праці позивачу в розмірі 0%, тому суд дійшов висновку про скасування розпорядження №236-К від 14.12.2018.

Стосовно вимоги позивача про зобов`язання відповідача винести розпорядження про встановлення надбавки за високі досягнення у праці у розмірі 50%, суд звертає увагу, що саме відповідач має виключну компетенцію в питаннях призначення надбавок, премії, тощо. Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади. Принцип розподілу влади заперечує надання адміністративному суду адміністративно-дискреційних повноважень - ключовим завданням якого є здійснення правосуддя. Тому завданням адміністративного суду є контроль за легітимністю прийняття рішення.

За таких обставин, враховуючи, що законодавець чітко визначив право надавати керівникам органів у межах затвердженого фонду оплати праці установлювати надбавку, суд вважає, що відсутні підстави без дотримання такого зобов`язувати суб`єкта владних повноважень приймати наперед визначене рішення та фактично підміняти державний орган.

Відтак, в досліджуваній частині позов не підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зобов`язати Козятинську міську раду Вінницької області розглянути питання щодо встановлення ОСОБА_1 надбавки за високі досягнення у праці відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.10.1996 №1295 "Про умови оплати праці працівників органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів" та Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів".

Щодо стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 75000,00 грн., завдану порушенням її трудових прав, суд зазначає наступне.

Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд, враховуючи висновки Верховного суду, зазначені в постанові від 10 квітня 2018 року, вважає за необхідне дослідити та встановити, яким чином заявлена позивачем сума моральної шкоди в розмірі 75000,00 грн. співвідноситься з характером правопорушення відповідача та ступенем його вини.

Положеннями статті 56 Конституції України, гарантовано право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної чи моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до частини 1, 2 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювана та вини останнього в її заподіянні.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала:

1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки;

2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт;

3) в інших випадках, встановлених законом.

Слід також врахувати, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної шкоди суд повинен визначати залежно від характеру та обсягу страждань, немайнових витрат, які зазнав позивач.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Суд зазначає, що доводи позивача є обґрунтованими, оскільки, в даному випадку, внаслідок неправомірних дій Козятинської міської ради Вінницької області, ОСОБА_1 понесла нервові потрясіння, а незаконне звільнення, незаконне переміщення у відділ економіки, відмова у наданні відпустки, стали причиною душевних переживань.

Разом з тим, в обґрунтування розміру моральної шкоди, суд прийшов до висновку, що сума, в якій позивач оцінює завдану їй моральну шкоду (75000,00 грн.), є необґрунтованою та зазначає, що задоволення позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн. є обґрунтованою та належною компенсацією моральних страждань позивача з урахуванням її віку, стану здоров`я і важливістю справи для неї.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність та доведеність під час розгляду справи підстав для часткового задоволення позовних вимог позивача в частині відшкодування на її користь моральної шкоди.

Разом з тим, визначаючись щодо розміру моральної шкоди, яку слід відшкодувати на користь позивача слід врахувати наступне.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

В обґрунтування своїх вимог щодо відшкодування моральної шкоди позивач вказує, що відповідач неодноразово порушував її трудові права, даний факт встановлений рішеннями судів, якими визнано протиправною та скасовано винесену проти неї догану, а також визнано протиправним звільнення з посади. Разом з тим, після поновлення на роботі її незаконно перевели у відділ економіки. Зазначає, що стан її здоров`я погіршився саме після незаконного звільнення та пов`язаний з перенесеними хвилюваннями з приводу такого звільнення. ОСОБА_1 перебувала у важкому моральному стані та несла сильні душевні переживання, у зв`язку з відмовою відповідача у наданні щорічної відпустки, оскільки її мати, яка перебувала на утриманні дочки ОСОБА_1 , що підтверджується довідкою від 17.12.2018 №6, тяжко хворіла та потребувала стороннього догляду, однак, не маючи належного стороннього догляду та померла, що поглибило її страждання.

У зв`язку з вказаними діями, позивачу було завдано моральної шкоди та вона перенесла нервові потрясіння, в результаті чого в неї було діагностовано гіпертонічний криз, що підтверджується листками непрацездатності серії АДМ №006245 від 22.12.2018 (період непрацездатності з 14.12.2018 по 22.12.2018) та серії АДМ №006682 від 18.01.2019 (період непрацездатності з 09.01.2019 по 18.01.2019).

Так, позивач двічі зверталася до відповідача із заявами про надання щорічної відпустки, мотивуючи це тим, що в неї важкохвора мати (хворіла на рак), крім того, вона ще й впала і зламала ключицю. Проте, міський голова відмовив в задоволенні таких заяв.

Також позивач зазначає, що її мати померла саме в період дії протиправної відмови відповідача у наданні відпустки, що є в прямому причинному зв`язку з протиправною відмовою відповідача, душевними переживаннями позивача, розладу нормальних життєвих зав`язків, що потягнуло в кінцевому рахунку за собою смерть матері.

Крім того, під час розгляду справи були допитані в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які підтвердили погіршення стану здоров`я позивача та зазначили що таке погіршення відбулося у зв`язку з роботою (безпідставна догана, незаконне звільнення, переведення, не надання відпусток). Повідомили, що ОСОБА_1 забирала швидка допомога з роботи у важкому стані.

Свідок ОСОБА_7 також підтвердив випадки погіршення здоров`я позивача на роботі, яке відбулося після спроби ознайомлення Кирилюк з посадовою інструкцією та у зв`язку з не наданням відпустки останній.

ОСОБА_4 пояснила, що відпустка не надавалася, оскільки ОСОБА_1 просила надати відпустку з наступного дня а не за 2 тижні.

Так, згідно ст. 115 ЗУ «Про відпустки» заробітна плата працівникам за весь час щорічної відпустки виплачується не пізніше ніж за три дні до початку відпустки.

Однак, суд критично оцінює пояснення свідка, оскільки, виняток з правила «трьох днів» допустимий. Відповідно до п. 2 ст. 7 Конвенції про оплачувані відпустки від 24.06.1970 р. № 132, ратифікованої Законом України від 29.05.2001 р. № 2481-III, суми, що належать до виплати особі, яка користується відпусткою, виплачуються їй у відпустку, якщо інше не передбачено в угоді, що стосується цієї особи та роботодавця. Тобто зазначеним міжнародним нормативом. Тобто, допускається можливість виплати відпускних в інші строки, ніж ті, що визначені національним законодавством, але за умови наявності окремої угоди між працівником і роботодавцем.

Стаття 81 КЗпП, у свою чергу, містить таку норму: «якщо міжнародним договором або міжнародною угодою, в яких бере участь Україна, встановлені інші правила, ніж ті, що їх містить законодавство України про працю, то застосовуються правила міжнародного договору або міжнародної угоди».

Це означає, що в разі надання працівнику відпустки у стислі строки (наприклад, у зв`язку з сімейними обставинами, станом здоров`я тощо), тобто у випадку ОСОБА_1 , можна виплатити відпускні пізніше ніж за три дні до початку відпустки, але за наявності угоди між ним і роботодавцем.

Такою угодою, зокрема, може бути заява працівника з проханням про виплату відпускних в іншій, ніж передбачено законодавством, строк, узгоджений з роботодавцем.

Разом з тим, суд звертає увагу, що відповідач не запропонував написати таку заяву ОСОБА_1

Допитана в якості свідка ОСОБА_8 , зазначила лише, що під час ознайомлення з переміщенням ОСОБА_1 виглядала збентежено та скаржилася на погане самопочуття.

Разом з тим, суд прийшов до висновку, що позивачем не надано належних доказів, що саме протиправні дії відповідача спричинили смерть матері. Не доведено також, чому саме позивач оцінила заподіяну їй моральну шкоду в розмірі 75000,00 грн.

Таким чином, за результатом розгляду справи, дослідивши співвідношення заявленої позивачем суми моральної шкоди з характером правопорушення та ступенем вини відповідача, враховуючи вік позивача, а також те, що відповідач міг передбачити настання негативних наслідків для позивача у разі відмови у наданні відпустки, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

На підставі викладених обставин та норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд вважає доводи позовної вимоги щодо відшкодування моральної шкоди частково обґрунтованими.

За приписами вимог пункту 4 частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з нормами частин першої, другої статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Разом з тим, відповідач як суб`єкт владних повноважень не надав суду доказів на підтвердження правомірності своїх рішень.

На підставі викладеного, зважаючи на всі наведені обставини в їх сукупності та з урахуванням того, що позивачем доведено правомірність пред`явленого позову, а відповідачем доводи позовної заяви не були спростовані, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати розподіляються відповідно до положень ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Козятинської міської ради від 21.01.2019 №19-к про переміщення ОСОБА_1 у відділ економіки, регіонального розвитку та інвестицій на посаду спеціаліста 1-ї категорії.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження Козятинської міської ради від 14.12.2018 №236-К "Щодо надбавки за високі досягнення у праці ОСОБА_1 ".

Зобов`язати Козятинську міську раду розглянути питання щодо встановлення ОСОБА_1 надбавки за високі досягнення у праці відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 24.10.1996 №1295 "Про умови оплати праці працівників органів місцевого самоврядування та їх виконавчих органів" та Постанови Кабінету Міністрів України від 09.03.2006 №268 "Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів".

Визнати протиправним та скасувати рішення 31 (позачергової) сесії 7 скликання Козятинської міської ради від 14.12.2018 №1280 "Про внесення змін в рішення 7 сесії 7 скликання №208-VII "Про затвердження структури виконавчого комітету Козятинської міської ради та виконавчих органів міської ради" від 20.05.2016" в частині виведення зі штатного розпису з 31.12.2018 у відділі містобудування та архітектури посаду спеціаліста 1-категорії - 1 штатної одиниці.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Козятинської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір у розмірі 1536,80 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Козятинської міської ради.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

Відповідач: Козятинська міська рада Вінницької області (22100, Вінницька область, Козятинський район, м. Козятин, вул. Героїв Майдану, 24, )

Суддя Комар Павло Анатолійович