Справа № 155/23/19
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/4503/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Обрізка І.М.

за участю секретаря судового засідання Кітраль .І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Оксентюка Романа Анатолійовича на рішення Горохівського районного суду Волинської області від 28 березня 2019 року, ухвалене суддею Адамчук Г.М., м. Горохів, у справі за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Оксентюка Романа Анатолійовича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи,-

В С Т А Н О В И В:

10.01.2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Оксентюка Романа Анатолійовича, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 27 грудня 2018 року серії ВР №027937 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності з накладенням штрафу в розмірі 425,00 грн. та справу закрити.

Рішенням Горохівського районного суду Волинської області від 28 березня 2019 року позов задоволено частково. Змінено постанову інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Оксентюка Романа Анатолійовича серії ВР №027937 від 27 грудня 2018 року, якою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126 та ч.2 ст.122 КУпАП та, на підставі ст.36 КУпАП, піддано адміністративному стягненню у виді штрафу у розмірі 425 гривень. Визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126 та ч.2 ст.122 КУпАП. Звільнено ОСОБА_1 від адміністративної відповідальності за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126 та ч.2 ст.122 КУпАП, на підставі ст.22 КУпАП - у зв`язку із малозначністю вчинених адміністративних правопорушень, та обмежитись усним зауваженням. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що з оглянутого відеозапису нагрудного реєстратора №БМ4214 вбачається, що позивач, після його зупинки працівниками поліції, не заперечує факту вчинення правопорушення, однак інспектору поліції надав пояснення, що змушений був рухатися в крайній лівій смузі руху, оскільки на правих смугах була перешкода у вигляді встановлених фішок, які йому довелося об`їжджати, чим фактично визнав свою вину у вчиненні правопорушення. Також, позивач на прохання інспектора не надав для перевірки страховий поліс, пояснивши його відсутність тим, що автомобіль яким він рухався, щойно був ввезений на територію України, і рухався він саме на митницю з метою його подальшого розмитнення.Таким чином, суд першої інстанції вважає, що відповідачем правомірно винесено спірну постанову у справі про адміністративне правопорушення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, інспектор роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Оксентюк Роман Анатолійович оскаржив його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Горохівського районного суду Волинської області від 28 березня 2019 року та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає,щопри розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 2 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції, а отже не можуть виступати відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган (підрозділ) Національної поліції. Відтак, позов ОСОБА_1 до інспектора, який є неналежним відповідачем у даному спорі, був задоволений судом першої інстанції помилково.

Учасники справи на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.2 ст.313 КАС України.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення обставин справи, правильність їх юридичної оцінки, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав:

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають нормам процесуального права.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Оксентюка Романа Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 27.12.2018 серії ВР №027937 та закриття справи.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб`єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 89, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга, третя і п`ята статті 122, частина перша статті 123, 124-1, 125, частини перша, друга і четверта статті 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, частини шоста і сьома статті 152-1, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

На переконання апеляційного суду, системний аналіз зазначених правових норм дає підстави вважати, що при розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачених частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції, а отже не можуть виступати відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган (підрозділ) Національної поліції.

Підстави та порядок заміни неналежної сторони у адміністративному процесі встановлено приписами статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України.

За правилами частини 3 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Заміна відповідача допускається до ухвалення рішення судом першої інстанції (частина 7 статті 48 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відтак, оскільки за змістом вказаних правових норм допустити заміну належної сторони у справі може виключно суд першої інстанції за умови згоди позивача та незмінності підсудності адміністративної справи до ухвалення рішення судом першої інстанції, то можливості заміни неналежної сторони судом апеляційної інстанції Кодексом адміністративного судочинства України не передбачено.

Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, позов ОСОБА_1 Інспектора, який є неналежним відповідачем у даному спорі, був задоволений судом першої інстанції помилково.

Згідно частини другої ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Частиною 2 вказаної статті визначено, що порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи

Отже, оскаржуванерішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм процесуального права, що відповідно до ст.317 КАС України, є підставою для його скасування та ухвалення нового рішенняпро відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 229, 243, 272, 286, 308, 310, 313, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Оксентюка Романа Анатолійовича задовольнити.

Рішення Горохівського районного суду Волинської області від 28 березня 2019 року у справі №155/23/19 скасувати та прийняти постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 до інспектора роти №4 батальйону Управління патрульної поліції у Волинській області Департаменту патрульної поліції Оксентюка Романа Анатолійовичапро скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення та закриття справи відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. Б. Хобор
І. М. Обрізко
Повне судове рішення складено 22.05.2019.