Справа № 500/784/19
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/784/19

23 травня 2019 рокум.Тернопіль

Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: судді Осташа А. В., за участю: секретаря судового засідання Гавіловської Х.М., позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - Матуса Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області, в якій просить:

- визнати протиправною відмову Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області у переведенні ОСОБА_1 на пенсію відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року;

- зобов`язати Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України Тернопільської області перевести ОСОБА_1 на пенсію відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" №3723-ХІІ від 16.12.1993 року з 24.10.2017 року.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що він перебуває на обліку в Тернопільському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Тернопільської області та з 22.09.2016 року йому призначено пенсію за віком.

15.01.2019 року він звернувся до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із заявою, у якій просив перевести його із пенсії за віком на пенсію державного службовця відповідно до Закону України "Про державну службу", однак відповідачем було відмовлено у призначенні такої пенсії та не зараховано до стажу державної служби, що дає право на отримання пенсії державного службовця періоди роботи позивача в органах державної податкової служби Тернопільської області з 01.03.1995 року по 21.09.2016 року. Позивач вважає таку відмову незаконною з тих підстав, що період проходження ним служби в податкових органах 21 рік 7 місяців та 21 день, має зараховуватись до стажу державної служби, що дає право на пенсію державного службовця відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 р. Крім цього стверджує, що відповідачем не заперечується наявність у позивача стажу на інших посадах, віднесених до категорій посад державної служби 6 років 3 місяці 1 день. Разом стаж на посадах державної служби становить 27 років 10 місяців та 22 дні. За таких обставин, позивач вважає, що має необхідний 20 річний стаж та досяг передбаченого віку 62 роки для переведення його на пенсію відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 року.

Просить позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив та пояснив, що періоди роботи позивача з 01.03.1995 р. по 21.09.2016 р. підлягають зарахуванню до стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців. Стаж державної служби становить 6 років 3 місяці 1 день. Інші періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєнні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 р.

Просить в позові відмовити.

Суд дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в період з 01.03.1995 р. по 21.09.2016 р. безперервно працював на різних посадах в органах державної податкової служби: Державній податковій інспекції по Тернопільській області, Державній податковій адміністрації в Тернопільській області, Збаразькій міжрайонній державній податковій інспекції Тернопільської області, Тернопільській об`єднаній державній податковій інспекції Тернопільської області, Державній податковій службі Тернопільської області, Головному управлінні Міндоходів у Тернопільській області, Головному управлінні Державної фіскальної служби у Тернопільській області.

19.04.1995 року Позивачу присвоєне персональне звання «радник податкової служби III рангу» (запис у трудовій книжці 19).

31.12.1997 року Позивачу присвоєне спеціальне звання «радник податкової служби II рангу» (запис у трудовій книжці 22).

27.03.2000 року Позивачу присвоєне спеціальне звання «радник податкової служби І рангу» (запис у трудовій книжці 24).

31.12.2013 року Позивачу присвоєне спеціальне звання «радник податкової та митної служби І рангу» (запис у трудовій книжці 34).

21.09.2016 року звільнений з роботи у зв`язку із зміною організаційної структури та скороченням штату, на підставі п.1 ст.40 КЗпП України.

Позивачу призначено пенсію за віком з 22.09.2016 р., що підтверджується довідкою управління Пенсійного фонду України № 1665/02 від 01.04.2019 р.

В подальшому позивач звернувся до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області із письмовою заявою про переведення його на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу".

Листом Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області від 27.03.2019 р. № 4588/05 позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" та не зараховано до стажу державної служби, що дає право на отримання пенсії державного службовця період роботи позивача в органах державної податкової служби Тернопільської області з 01.03.1995 р. по 21.09.2016 р., оскільки періоди роботи посадових осіб в органах державної податкової служби на посадах, в період перебування на яких були присвоєнні персональні чи спеціальні звання не зараховуються до стажу роботи на посадах, віднесених до категорії посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 р.. До зарахування стажу роботи на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців підлягає період з 01.12.1988 р. по 25.12.1990 р., 26.12.1990р. по 23.06.1992 р., та з 24.06.1992 р. по 01.03.1995 р. Стаж державної служби становить 6 років 3 місяці 1 день.

Не зарахований стаж роботи позивача на посадах в органах державної податкової служби становить 21 рік 7 місяців та 21 день (з 01.03.1995р. по 21.09.2016 р.).

Не погодившись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з даним позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі Закон України №889-VIII) визначено право на пенсійне забезпечення державних службовців. Цей закон набув чинності 01.05.2016 р.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №889-VIII втратив чинність Закон України "Про державну службу" №3723-XII від 16.12.1993 (далі Закон України №3723-XII), крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. п. 10 і 12 цього розділу. Пунктами 10 та 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII передбачено право державних службовців на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII.

Зокрема, п. 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII встановлено, що для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону України "Про державну службу" та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу" у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України №3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої ст. 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Згідно з ч. 18 ст. 37 Закону України №3723-XII період роботи посадових осіб в органах державної податкової та митної служб на посадах, на яких відповідно до закону присвоювалися спеціальні та /або персональні звання, зараховується до стажу державної служби, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

У ст. 25 Закону України №3723-XII установлено категорії посад державних службовців.

Як вбачається з вищенаведеної правової норми, посади, на яких працював позивач і час роботи на яких просить зарахувати йому до стажу державної служби, у переліку посад, визначеному ст. 25 Закону України №3723-XII відсутні.

Разом з тим, стаж на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначається не лише ст. 25 Закону України "Про державну службу", але й актами Кабінету Міністрів України.

Так, відповідно до пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII, стаж державної служби за період роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, встановлених на той час законодавством.

Постановою Кабінету Міністрів України №283 від 03.05.1994 р. затверджено Порядок обчислення стажу державної служби (діяв до набрання законної сили Законом України №889-VIII), яким визначено посади і ранги, час роботи в яких зараховується до стажу державної служби.

Відповідно до абз. 3 п. 2 вказаного Порядку до стажу державної служби зараховується, зокрема, робота керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової та контрольно-ревізійної служби.

Спеціальним законом, що визначав статус державної податкової служби в Україні, її функції та правові основи діяльності у період роботи позивача на відповідних посадах, був Закон України від 04.12.1990 №509-XII "Про державну податкову службу в Україні" (далі - Закон України №509-XII), а з 12.08.2012 Податковий кодекс України.

Згідно з ч.1 ст. 4 Закону України №509-XII державна податкова служба, якій за змістом частини другої цієї статті підпорядковані державні податкові інспекції в областях, районах, містах і районах у міста, є центральним органом виконавчої влади, який забезпечує здійснення контролю за дотриманням податкового законодавства, правильністю обчислення, повнотою і своєчасністю сплати до бюджетів податків, зборів та інших платежів і неподаткових доходів і внесків до державних цільових фондів, встановлених законодавством України.

Посадовою особою органу державної податкової служби може бути особа, яка має освіту за фахом та відповідає кваліфікаційним вимогам, установленим Міністерством фінансів України. Посадові особи органів державної податкової служби підлягають атестації, після якої таким особам присвоюються спеціальні звання (ч.1, 4 ст. 15 Закону №509-XII).

Цією ж нормою установлено умови, за яких особи не можуть бути службовцями податкових органів, які кореспондують вимогам ст. 5, 12 Закону №3723-ХІІ щодо обмежень пов`язаних із прийняттям на державну службу та її проходженням.

Статтею 6 Закону №509-XII було встановлено, що видатки на утримання органів державної податкової служби визначаються Кабінетом Міністрів України і фінансуються з державного бюджету.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що посадові особи державної податкової служби, яким за наслідками атестації присвоєно спеціальні звання, які обіймають посади в державних органах для виконання завдань і функцій держави (зокрема, у сфері податкової політики), одержують заробітну плату за рахунок державного бюджету, - перебувають на державній службі та є державними службовцями.

Нормами абз. 1, 2 п. 344.1 статті 344 Податкового кодексу України передбачено, що пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про державну службу". Період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєнні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України "Про державну службу" незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним законом.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22.10.2013 у справі 21-340а13. Колегія суддів дійшла висновку, що посадові особи державної податкової служби, яким присвоєно спеціальні звання, є державними службовцями зі спеціальним статусом, а тому період проходження такої служби в податкових органах має зараховуватися до стажу державної служби, який дає право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу".

Враховуючи наведене, суд дійшов переконання, що період роботи позивача з 01.03.1995р. по 21.09.2016 р. на посадах в органах державної податкової служби відповідачем неправомірно не враховано у стаж роботи на посадах державної служби. Таким чином, з огляду на зарахований стаж роботи 6 років 3 місяці 1 день на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, у сукупності стаж державної служби позивача становить більше 27 років, тобто позивач має необхідний 20 - річний стаж для переведення його на пенсію відповідно до ст. 37 Закону України №3723-XII.

Згідно з ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. №1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Аналізуючи наведені обставини та досліджені докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, суд вважає за необхідне стягнути з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Тернопільської області на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн. сплачений згідно квитанції № 40 від 01.02.2018 р.

Відповідно до ст. 9 КАС України, суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, суд вважає, що слід вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести розрахунок та виплату пенсії державного службовця ОСОБА_1 з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №11/10/19-00-05-33 від 14.01.2019 та №12/10/19-00-05-33 від 14.01.2019, які видані Головним управлінням ДФС у Тернопільській області, за винятком такої складової у вищенаведених довідках як "надбавка за звання".

Керуючись статтями 9, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати розпорядження Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №817981 від 06.03.2019, яким ОСОБА_1 відмовлено у переведенні на пенсію відповідно ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ.

3. Зобов`язати Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області перевести ОСОБА_1 з 15.01.2019 на пенсію державного службовця відповідно ст.37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року №3723-ХІІ, зарахувавши до стажу державної служби період роботи позивача в органах податкової служби з 01.03.1995 по 21.09.2016.

4. Зобов`язати Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести розрахунок та виплату пенсії державного службовця ОСОБА_1 з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця №11/10/19-00-05-33 від 14.01.2019 та №12/10/19-00-05-33 від 14.01.2019, які видані Головним управлінням ДФС у Тернопільській області, за винятком такої складової у вищенаведених довідках як "надбавка за звання".

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в сумі 768, 40 грн.

Реквізити сторін:

Позивач - ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

Відповідач - Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області: 46001, м.Тернопіль, вул.Руська, 17, .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 24 травня 2019 року.

Головуючий суддя Осташ А.В.

копія вірна

Суддя Осташ А.В.