Справа № 560/3429/18
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3429/18

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач - Ватаманюк Р.В.

15 травня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Залімського І. Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року (повний текст складено 26 грудня 2018 року в м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області(далі - відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач 18.10.2018 звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови у призначенні йому пенсії за п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити нарахування та виплату йому пенсії за віком на пільгових умовах за п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 04.06.2018, зарахувавши до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" з 01.09.1980 по 21.07.1981 - навчання у професійно-технічному училищі №7 м. Хмельницького, з 18.08.1981 по 19.10.1981 - роботу електрозварником у виробничому об`єднанні термопластавтоматів, з 12.11.1981 по 30.11.1983 - службу в лавах Радянської Армії, з 23.09.1985 по 01.10.1987 - роботу електрозварником у Хмельницькій дільниці ППА, з 01.10.1987 по 29.06.1999 - роботу електрозварником в Хмельницькому спецуправлінні №527 треста "Подільськпроммонтаж" (ВАТ "Хмельницьке спеціалізоване підприємство № 527").

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 20.12.2018 адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 17.08.2018 № 7116 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах. В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати в розмірі 352,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано, те що відомості про характер виконуваної роботи у трудовій книжці відсутні, а первинні документи не підтверджують стажу роботи позивача на пільгових умовах. Також, апелянт зазначає про помилкове застосування судом першої інстанції Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788 XII, в той час як для належного правового регулювання даних правовідносин слід застосовувати приписи Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058 - IV.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначив, що надані ним документи підтверджують наявність у нього права на призначення пільгової пенсії у відповідності до п. "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і у відповідача були відсутні підстави для відмови йому, оскільки право особи на призначення пенсії встановлюється на підставі всебічного, повного та об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

На виконання пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, затвердженого рішенням Ради суддів України від 26.11.2010, відповідно до Указу Президента України від 07.05.2019 №195/2019 про призначення Мельник - Томенко Ж.М . на посаду судді Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду та на підставі розпорядження керівника апарату Сьомого апеляційного адміністративного суду від 11.05.2019 №518, здійснено повторний автоматизований розподіл судді.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.05.2019 визначено склад колегії: головуючий суддя Ватаманюк Р.В., судді Залімський І.Г., Сторчак В.Ю.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

З трудової книжки НОМЕР_1 , виданої ОСОБА_1 18.08.1981, встановлено наступне:

з 01.09.1980 по 21.07.1981 - позивач проходив навчання у професійно-технічному училищі №7 м. Хмельницького;

з 18.08.1981 по 19.10.1981 - працював електрозварником у виробничому об`єднанні термопластавтоматів;

з 12.11.1981 по 30.11.1983 - проходив службу в лавах Радянської Армії;

з 23.09.1985 по 01.10.1987 - працював електрозварником у Хмельницькій дільниці ППА;

з 01.10.1987 по 29.06.1999 - працював електрозварником в Хмельницькому спецуправлінні №527 треста "Подільськпроммонтаж" (ВАТ "Хмельницьке спеціалізоване підприємство № 527").

08.08.2018 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту "б" частини 1 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення". На підтвердження наявного пільгового стажу були також надані трудова книжка, військовий білет на підтвердження проходження військової служби, копія атестату, наказ на проведення атестації робочих місць.

17.08.2018 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 7116 за результатами розгляду заяви про призначення пенсії від 08.08.2018, в призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 відмовлено, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу роботи (12 років 6 місяців) за Списком №2.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач приймаючи рішення про відмову позивачу у зарахуванні до пільгового стажу періодів роботи з 18.08.1981 по 19.10.1981 у виробничому об`єднанні термопластавтоматів; з 12.11.1981 по 30.11.1983 - служба в лавах Радянської Армії; з 23.09.1985 по 01.10.1987 у Хмельницькій дільниці ППА; з 01.10.1987 по 29.06.1999 в Хмельницькому спецуправлінні №527 треста "Подільськпроммонтаж" (ВАТ "Хмельницьке спеціалізоване підприємство № 527") на посаді електрозварника виходив з того, що у позивача відсутні документи підтверджуючі право на призначення пенсії на пільгових умовах (пільгові довідки про уточнюючий характер роботи, накази про проведення атестацій робочих місць).

Не погодившись з такою відмовою позивач звернувся до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 17.08.2018 № 7116 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах прийнято передчасно, без належної перевірки, у визначений законодавством тримісячний строк, періодів пільгового стажу роботи позивача та отримання відповідей на запити.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції та надаючи правову оцінку обставинам справи зазначає наступне.

Згідно з ч. 4 ст. 13 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 (далі - Закон № 1058 IV), порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону (до 1 січня 1992 року) на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 цього Закону.

За правилами ст. 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788 XIІ (далі - Закон № 1788 XIІ) особам, які працювали до введення в дію цього Закону № 1058 IV на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до п. "б" ст. 13 Закону 1788-ХІІ працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Згідно ст. 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Згідно з п. 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно з підпунктами "з" "і" "к" ч. 1, ч. 3 п. 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР № 590 від 03.08.1972 (далі - Положення №590) крім роботи в якості робочого або службовця, в загальний стаж роботи зараховується період навчання (підпункт "з") та служба в складі Збройних сил СРСР.

При призначенні на пільгових умовах або в пільгових розмірах пенсій за віком та по інвалідності робочим та службовцям, які працювали на підземних роботах, на роботах зі шкідливими умовами праці та в гарячих цехах та на інших роботах зі шкідливими умовами праці (п.п. "а" та "б" п. 16), та пенсії у зв`язку з втратою годувальника їх сім`ям, а також пенсії за віком робітницям підприємств текстильної промисловості (п.п. "в" п. 16) періоди, зазначені в підпунктах "к" та "л" прирівнюються за вибором особи, яка звернулась за призначенням пенсії до роботи, що передувала даному періоду, або до роботи, яка слідувала по закінченню цього періоду. Період, вказаний в п.п. "з", прирівнюється до роботи, яка слідувала за закінченням цього періоду.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження власного пільгового стажу надано до суду першої інстанції наступні докази:

- за період з 01.09.1980 по 21.07.1981 (навчання у професійно-технічному училищі №7 м. Хмельницького) - трудова книжка, атестат НОМЕР_3 від 21.07.1981;

- за період з 18.08.1981 по 19.10.1981 (робота електрозварником у виробничому об`єднанні термопластавтоматів) - трудова книжка;

- за період з 12.11.1981 по 30.11.1983 (служба в лавах Радянської Армії) - трудова книжка, військовий квиток серії НОМЕР_2 від 12.11.1981;

- за період з 23.09.1985 по 01.10.1987 (робота електрозварником у Хмельницькій дільниці ППА) - трудова книжка;

- за період з 01.10.1987 по 29.06.1999 (працював електрозварником в Хмельницькому спецуправлінні №527 треста "Подільськпроммонтаж" (ВАТ "Хмельницьке спеціалізоване підприємство № 527") - трудова книжка, архівна довідка № П-01-31-7622-18 від 10.07.2018, наказ № 77к від 24.12.1996 "Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права робітників на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 2, та компенсація за шкідливі умови праці".

Судом першої інстанції вірно враховано періоди роботи позивача, а саме з 18.08.1981 по 19.10.1981 у виробничому об`єднанні термопластавтоматів, з 23.09.1985 по 01.10.1987 у Хмельницькій дільниці ППА - електрозварником, та з 01.10.1987 по 01.01.1992 у Хмельницькому спецуправлінні №527 треста "Подільськпроммонтаж" - газоелектрозварником, займані ним посади у вказаних підприємствах передбачені Списками виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затвердженими Постановою Ради Міністрів СРСР № 1173 від 22.08.1956 та Постановою Кабінету Міністрів СРСР № 10 від 26.01.1991.

До того ж, в період роботи позивача з 01.01.1992 по 29.06.1999 у Хмельницькому спецуправлінні №527 треста "Подільськпроммонтаж" (ВАТ "Хмельницьке спеціалізоване підприємство № 527") - газоелектрозварником, на вказаному підприємстві було проведено атестацію робочих місць (наказ № 77к від 24.12.1996 "Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права робітників на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 2, та компенсація за шкідливі умови праці"), згідно якої посада - газоелектрозварника, яку займав позивач, була атестована.

При цьому, суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано звернув увагу пенсійного органу на приписи ст. 101 Закону України "Про пенсійне забезпечення", п. 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1), якими встановлено, що орган, який призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

В даному випадку, судова колегія зазначає, що у своїй постанові від 06.03.2018 у справі №127/9055/17 Верховний Суд констатував, що не заперечуючи проти права органів, що призначають пенсію, вимагати від підприємств, установ, організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строку з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі, слід зазначити, що таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зазначаючи про виникнення сумнівів щодо запису в трудовій книжці, відповідачем не наведено які саме виникли сумніви та з яких підстав. Наявність же таких сумнівів може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахування періоду до стажу роботи.

Крім цього, потрібно враховувати, що Верховний Суд у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а дійшов висновку, що ПФУ діяв необґрунтовано, оскільки у повідомленні про відмову у призначенні пенсії не обґрунтовано мотиви не зарахування до стажу окремих періодів. Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії на пільгових умовах є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки. ПФУ не врахувало, що не усі недоліки записів у трудовій книжці можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці.

Отже, судова колегія апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно безпідставності та необґрунтованості не зарахування до спеціального стажу позивача спірних періодів роботи з 18.08.1981 по 19.10.1981 у виробничому об`єднанні термопластавтоматів; з 12.11.1981 по 30.11.1983 - служба в лавах Радянської Армії; з 23.09.1985 по 01.10.1987 у Хмельницькій дільниці ППА; з 01.10.1987 по 29.06.1999 в Хмельницькому спецуправлінні № 527 треста "Подільськпроммонтаж" (ВАТ "Хмельницьке спеціалізоване підприємство № 527"), від зарахування яких залежить і зарахування періодів навчання у професійно-технічному училищі № 7 м. Хмельницького та проходження служби в лавах Радянської Армії.

Факт відсутності належних доказів вчинення Пенсійним фондом будь-яких дій щодо перевірки обґрунтованості видачі документів на підтвердження пільгового стажу позивача за спірні періоди (архівна довідка № П-01-31-7622-18 від 10.07.2018 та наказ № 77к від 24.12.1996 "Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визначення права робітників на пільгове пенсійне забезпечення по Списку № 2, та компенсація за шкідливі умови праці"), поданих позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, а також перевірки достовірності відомостей, знайшов своє підтвердження і в ході апеляційного перегляду справи.

Вищенаведені обставини свідчать про необхідність відновлення права позивача на належний розгляд пенсійним органом поданих ним документів, надання їм об`єктивної оцінки та прийняття законного рішення стосовно належних йому сум пенсії.

Згідно з Конституцією України та Законом України "Про міжнародні договори і угоди", чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Закріплений у ст. 8 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в Україні.

Право власності має фундаментальний характер, захищається згідно з нормами національного законодавства з урахуванням принципів ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Держави-учасниці Конвенції зобов`язані поважати право кожного на мирне володіння своїм майном та гарантувати його захист передусім на національному рівні. Зазначене положення в Україні закріплено на конституційному рівні принципом непорушності права власності (ст.41 Конституції України).

Втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися на підставі закону, під яким розуміється нормативно-правовий акт, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм (quality of the law is requiring that it be accessible to the persons concerned, precise and foreseeable in its application).

Об`єктом правового, в тому числі судового, захисту (охорони) є "законні очікування", які визнаються "майном" в розумінні ст.1 Протоколу до Конвенції, якими вважаються легітимні (або законні) і виправдані очікування набути майно або майнове право, та які в практиці ЄСПЛ дістають правову охорону як майно. Поняття "законні очікування" (legitimate expectations) слід розглядати як елементи верховенства права та "юридичної визначеності" (legal certainty).

При цьому, Європейський суд з прав людини вказував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення пункту 1 дозволяє позбавлення власності лише "на умовах, передбачених законом", а пункт 2 визнає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію "законів" (рішення у справах "Амюр проти Франції", "Колишній король Греції та інші проти Греції" та "Малама проти Греції"). "Майном" може бути як "існуюче майно", так і активи, включаючи вимоги, стосовно яких особа може стверджувати, що вона має принаймні "легітимні сподівання" на реалізацію майнового права (пункт 83 рішення від 12.07.2001 у справі Ганс-Адам II проти Німеччини"). "Легітимні сподівання" за своїм характером повинні бути більш конкретними, ніж просто надія й повинні ґрунтуватися на законодавчому положенні або юридичному акті, такому як судовий вердикт (рішення у справі "Копецький проти Словаччини").

Враховуючи принцип справедливості (fairness) та недопущення зловживання повноваженнями (abuse of power) під час прийняття рішень та вчинення діянь публічною адміністрацією, наявність в особи заснованих на обіцянках влади очікувань (джерело яких - владні діяння й рішення) свідчить про взаємодію влади з особою, тому для забезпечення якості влади (управління) необхідно, щоб відповідні очікування були предметом ефективного правового захисту.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що пенсія є майном позивача в розумінні п. 1 ст. 1 Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, і тому він мав законні сподівання на її отримання в розмірі, розрахованому у відповідності до наявного у нього трудового стажу, що дає право на отримання пенсії саме на пільгових умовах.

Крім того, у рішення ЄСПЛ по справі "Ґарсія Руіз проти Іспанії" (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, Суд зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 20 грудня 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Залімський І. Г.