Справа № 440/70/19
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 р. Справа № 440/70/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бершова Г.Є.,

суддів: Катунова В.В., Ральченка І.М.

розглянувши у порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 , Міністерства внутрішніх справ України на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року по справі № 440/70/19 (головуючий 1 інстанції Алексєєвої Н.Ю.) за позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

08 січня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Міністерства внутрішніх справ України в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не вжиття належних заходів реагування по фактам, викладених у зверненні ОСОБА_1 від 26.11.2018 реєстраційний № 8775234;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не перенаправления звернення ОСОБА_1 від 26.11.2018 реєстраційний № 8775234 за належністю відповідному органу чи посадовій особі до повноважень якої входить питання забезпечення жилою площею ОСОБА_1 протягом двох років з дня взяття на квартирний облік згідно п. 18 ч. 1 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не перенаправления звернення ОСОБА_1 від 26.11.2018 реєстраційний № 8775234 за належністю відповідному органу чи посадовій особі до повноважень якої входить вирішення питання про надання одноразової грошової компенсації на придбання однокімнатної квартири ОСОБА_1 ;

- визнати протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не інформування ОСОБА_1 про перенаправления звернення від 26.11.2018 реєстраційний № 8775234 до Департаменту управління майном Національної поліції України згідно вимог п. 3 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян";

- зобов`язати Міністерства внутрішніх справ України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 26.11.2018 реєстраційний №8775234 та вжити заходів реагування з урахуванням обставин встановленим судом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не перенаправлення звернення ОСОБА_1 від 26 листопада 2018 року, реєстраційний номер ФИ-8775234, за належністю відповідному органу чи посадовій особі, до повноважень якої входить вирішення питання щодо надання одноразової грошової компенсації ОСОБА_1 на отримання однокімнатної квартири.

Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 26 листопада 2018 року, реєстраційний номер ФИ-8775234, з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Позивач не погодився із таким рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить оскаржуване рішення скасувати в частині задоволених позовних вимог та прийняти постанову, якою в задоволенні адміністративного позову в цій частині відмовити.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційних скарг, дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а апеляційна скарга Міністерства внутрішніх справ України підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 26.11.2018 ОСОБА_1 через Урядовий контакт центр звернувся до Міністра внутрішніх справ України Авакова А.Б. із заявою (номер реєстрації ФИ-8775234), у якій просив в межах повноважень вирішити питання про надання ОСОБА_1 одноразової грошової компенсації на отримання однокімнатної квартири.

Міністерством внутрішніх справ України звернення №ФИ-8775234 переадресовано до Департаменту управління майном Національної поліції України.

Листом від 26.12.2018 за вих. №Ф-149/31/02-2018 Департамент управління майном Національної поліції України проінформував ОСОБА_1 , що статтею 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" визначено, що Держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української PCP та іншими нормативно-правовими актами.

При цьому, порядок отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 728 "Деякі питання забезпечення житлом військовослужбовців та інших громадян" та постановою Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2016 року № 719, якою затверджено Порядок виплати грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення членам сімей загиблих військовослужбовців, які брали безпосередню участь в антитерористичній операції, а також інвалідам І-ІІ групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції, та потребують поліпшення житлових умов (далі - Порядок).

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку, право на отримання грошової компенсації мають інваліди війни І-ІІ групи, визначені у пункті 11 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", які перебувають на квартирному обліку.

Також проінформовано, що згідно з пунктом 4 Порядку, грошова компенсація членам сім`ї загиблого військовослужбовця або інвалідам виплачується в порядку черговості постановки на квартирний облік в межах однієї категорії за рахунок коштів субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на будівництво (придбання) житла для сімей загиблих військовослужбовців, які І-ІІ брали безпосередню участь в антитерористичній операції, а також для інвалідів брали безпосередню участь в антитерористичній операції, а також для інваліді: І-И групи з числа військовослужбовців, які брали участь у зазначеній операції та потребують поліпшення житлових умов.

Відповідно до пункту 5 Порядку, за поданням структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві, виконавчих органів з питань соціального захист- населення міських, районних у містах (крім м. Києва) рад, за рішенням виконавчого комітету міської, районної в місті (у разі її створення) ради або за розпорядженням голови районної, районної в м. Києві держадміністрації утворюються комісії щодо розгляду заяв членів сімей загиблих військовослужбовців та інвалідів про виплату грошової компенсації (далі - комісія).

При цьому, Національна поліція України не є розпорядником бюджетних коштів на вказану компенсацію.

Роз`яснено, що оскільки питання викладені у зверненнях не належать до повноважень Національної поліції України, для більш детального роз`яснення порядку отримання грошової компенсації за належне для отримання жиле приміщення, ОСОБА_1 необхідно звернутись до відповідних територіальних органів соціального захисту населення.

Посилаючись на неналежний розгляд та безпідставність щодо не забезпечення належного розгляду МВС України звернення ОСОБА_1 від 26.11.2018 номер реєстрації ФИ-8775234, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що а враховуючи не перенаправлення звернення позивача за належністю відповідному органу, суд першої інстанції вважає обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправною бездіяльності МВС України щодо не перенаправлення звернення за належністю відповідному органу чи посадовій особі, до повноважень якої входить питання надання одноразової грошової компенсації ОСОБА_1 на отримання однокімнатної квартири, та зобов`язання МВС України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 26.11.2018, реєстраційний номер ФИ-8775234.

Колегія суддів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог та зазначає, що воно підлягає скасуванню в цій частині, з огляду на таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не перенаправлення звернення ОСОБА_1 від 26.11.2018, реєстраційний номер ФИ-8775234, за належністю відповідному органу чи посадовій особі, до повноважень якої входить вирішення питання щодо надання одноразової грошової компенсації ОСОБА_1 на отримання однокімнатної квартири, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі статтею 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм статтею 40 Конституції України права на звернення урегульовано Законом України "Про звернення громадян" № 393/96-ВР від 02 жовтня 1996 року (далі - Закон №393/96-ВР).

Частиною першою статті 1 Закону №393/96-ВР встановлено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

За визначеннями, наведеними у статті 3 Закону №393/96-ВР, під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності.

Вимоги до звернення встановлені статтею 5 Закону №393/96-ВР.

Відповідно до частини першої цієї статті звернення адресуються органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких належить вирішення порушених у зверненнях питань.

Частинами першою та третьою статті 7 Закону №393/96-ВР встановлено, що звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду /частина перша/. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обґрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями /частина третя/.

З такого правового регулювання можна зробити висновок, що звернення, яке адресовано органам державної влади і органам місцевого самоврядування, підприємствам, установам, організаціям незалежно від форми власності, об`єднанням громадян або посадовим особам, до повноважень яких не належить вирішення порушених у зверненні питань, не підлягає розгляду по суті та в термін не більше п`яти днів має бути надіслано (передано) за належністю органу чи посадовій особі, до повноважень яких належить вирішення таких питань.

Також відповідно до пункту 1.3 Положення про порядок роботи зі зверненнями громадян і організації їх особистого прийому в системі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом МВС України №1177 від 10 жовтня 2004 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2004 року за № 1361/9960 (далі - Положення №1177), громадяни України мають право звернутися до апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, їх керівників із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявами або клопотаннями про реалізацію своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів, а також зі скаргами про їх порушення.

Згідно із пунктом 2.1 Положення №1177 звернення громадян надходять до МВС, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, у вигляді листів (поштою) та під час особистого прийому громадян посадовими особами, за допомогою засобів телефонного зв`язку через визначені контактні центри, телефонні "гарячі лінії", а також з використанням мережі Інтернет, засобів електронного зв`язку (електронне звернення). Письмові звернення громадян, оформлені належним чином і подані в установленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю, реєстрації та первинному розгляду з метою визначення їх належності до компетенції апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, та призначення за ними конкретного виконавця. Первинний розгляд письмових звернень громадян проводиться керівниками апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, або їх заступниками відповідно до їх повноважень.

Після первинного розгляду звернень громадян керівництвом апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, працівник підрозділу документального забезпечення (секретаріату, канцелярії) (далі - підрозділ документального забезпечення): вносить до журналу або електронно-реєстраційної картки персонального комп`ютера резолюцію керівництва та встановлені терміни виконання доручень за зверненнями громадян; здійснює відправку звернень за належністю та відповідей - їх авторам; забезпечує оперативне доведення звернень громадян до виконавців.

Згідно з пунктом 5.2 Положення №1177 щодо кожного звернення не пізніше ніж у п`ятиденний термін повинно бути прийняте одне з таких рішень: 1) прийняти до свого провадження; 2) передати на вирішення до підпорядкованого чи іншого апарату МВС, закладу, установи, підприємства, що належать до сфери управління МВС; 3) надіслати за належністю до іншого органу виконавчої влади, якщо питання, порушені у зверненні, не входять до компетенції апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, про що одночасно повідомити автора; 4) залишити без розгляду за наявності підстав, визначених у статті 8 Закону України "Про звернення громадян".

Враховуючи викладене, письмове звернення громадянина, оформлене належним чином і подане до МВС, закладів, установ і підприємств, що належать до сфери управління МВС, в установленому порядку, підлягає обов`язковому прийняттю, реєстрації та первинному розгляду з метою визначення його належності до компетенції апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, та призначення за ними конкретного виконавця. Первинний розгляд письмових звернень громадян проводиться керівниками апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, або їх заступниками відповідно до їх повноважень. Якщо питання, порушені у зверненні, не входять до компетенції апарату МВС, закладів, установ, підприємств, що належать до сфери управління МВС, звернення не пізніше ніж у п`ятиденний термін повинно бути надіслано за належністю до іншого органу виконавчої влади, до компетенції якого входить розв`язання порушених у зверненні питань, з одночасним повідомленням про це автора звернення.

ОСОБА_1 у своєму зверненні від 26.11.2018 № ФИ-8775234 акцентував увагу, що згідно довідки ГУНП в Полтавській області від 12.10.2016 № 39/122 він має статус ветерана Національної поліції України.

Відповідно до п. 1 Положення про Національну поліцію, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28.10.2015-№ 877, Національна поліція є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сферах забезпечення охорони прав і свобод людини, інтересів суспільства і держави, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Як наслідок, враховуючи, що позивач має статус ветерана Національної поліції України, а Національна поліція України є центральним органом виконавчої влади, саме даний орган державної влади відповідно до абз. 6 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» зобов`язаний надавати ОСОБА_1 безоплатно юридичну допомогу з питань, що стосуються реалізації його прав.

Зважаючи, що ОСОБА_1 має статус ветерана Національної поліції України, МВС України надіслало його звернення за належністю до Національної поліції, про що у п`ятиденний термін було повідомлено позивача листом від 28.11.2018 року № Ф-10882, Ф-10883:

- 29.11.2018 о 14.30 було надіслано на адресу електронної пошти ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (а.с. 44);

- 30.11.2018 надіслано простою поштовою кореспонденцією за адресою його проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 43).

Отже, суд першої інстанції дійшов безпідставного висновку про визнання протиправною бездіяльність Міністерства внутрішніх справ України щодо не перенаправлення звернення ОСОБА_1 від 26.11.2018, реєстраційний номер ФИ-8775234, за належністю.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Міністерства внутрішніх справ України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 26.11.2018, реєстраційний номер ФИ-8775234, з урахуванням висновків суду, колегія суддів зазначає наступне наступне.

Як зазначалося вище та підтверджується письмовими доказами, звернення позивача від 26.11.2018 відповідно до абз. 6 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист» було перенаправлено за належністю до Національної поліції України.

Вищевикладене свідчить, що МВС України під час розгляду звернення позивача від 26.11.2018 діяло на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачено Конституцією та законодавством України, як це передбачено ч. 2 ст. 19 Конституції України, і жодним чином не порушило права позивача.

Частиною 2 статті 19 Закону №393/96-ВР встановлено, що у разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань.

У свою чергу Голова Національної поліції України розгляд звернення позивача від 26.11.2018 відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» доручив Департаменту управління майном Національної поліції України.

У зв`язку з цим слід зазначити, що Національна поліція України є самостійним суб`єктом владних повноважень, і жодними нормами законодавства не передбачено, що за неправомірні дії чи бездіяльність НП України відповідальність покладається на МВС України.

Отже, зважаючи на встановлені обставини під час розгляду справи, обов`язок щодо повторного розгляду звернення ОСОБА_1 від 26.11.2018 повинен бути покладений на Національну поліцію України, а не на МВС України тому позовна вимога про зобов`язання МВС України повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 26.11.2018 реєстраційний № 8775234 не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відсутністю у МВС України повноважень для розгляду порушених позивачем у зверненні від 26.11.2018 питань, суд вважає позовні вимоги останнього в частині визнання протиправною бездіяльності МВС України щодо не вжиття належних заходів реагування по фактам, викладеним у зверненні ОСОБА_1 від 26.11.2018, реєстраційний номер ФИ НОМЕР_1 , та зобов`язання МВС України вжити заходів реагування з урахуванням обставин, встановлених судом, такими, що не підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльності Міністерства внутрішніх справ України щодо не інформування ОСОБА_1 . про перенаправления звернення від 26.11.2018 реєстраційний № 8775234 до Департаменту управління майном Національної поліції України згідно вимог п. 3 ст. 7 Закону України "Про звернення громадян", то вони не підлягають задоволенню з огляду на те, що МВС України листом від 28.11.2018 №Ф-10882, Ф-10883 проінформовано ОСОБА_1 проте, що керівництвом Міністерства опрацьовано його звернення, які надійшли на урядову "гарячу лінію" від 23.11.2018 №ФИ8768061, від 26.11.2018 №ФИ-8775234, який направлено ОСОБА_1 30.11.2018, що підтверджується копією реєстру відправлення простої поштової кореспонденції №166 від 30.11.2018. Вказаним листом позивачу повідомлено, що керівництвом Міністерства їх розгляд доручено Національній поліції України, за результатами яких буде проінформовано вищезазначеним державним органом у встановлений законодавством строк.

Крім того, лист УДСД МВС України від 28.11.2018 №Ф-10882, Ф-10883 надіслано на адресу електронної пошти ОСОБА_1 29.11.2018, а також приєднано скановану копію супровідного листа до Урядової гарячої лінії, яку заявник може бачити у своєму особистому кабінеті Урядової гарячої лінії, про що зазначено у листі УДСД МВС України від 30.11.2018 №1231/09-2019.

Стосовно вимог позивача в частині визнання протиправною бездіяльності МВС України щодо не перенаправлення звернення за належністю відповідному органу чи посадовій особі, до повноважень якої входить питання забезпечення житловою площею ОСОБА_1 протягом двох років з дня взяття на квартирний облік згідно пункту 18 частини 1 статті 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", то суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки у зверненні від 26.11.2018 ОСОБА_1 просив вирішити лише питання про надання йому одноразової грошової компенсації на отримання однокімнатної квартири, при цьому, останній у зверненні взагалі не зазначав про необхідність вирішення питання щодо забезпечення його, як особи, що перебуває на відповідному квартирному обліку, житловою площею.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, задовольняючи частково позов, прийшов до помилкових висновків, що є підставою для скасування судового рішення.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу Міністерства внутрішніх справ України - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року по справі № 440/70/19 - скасувати в частині задоволених позовних вимог.

Прийняти в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 .

В іншій частині рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2019 року по справі № 440/70/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Г.Є. Бершов
Судді В.В. Катунов І.М. Ральченко