Справа № 460/457/19
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2019 року м. Рівне №460/457/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щербакова В.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Рівненській області про визнання протиправною та скасування вимоги,

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується - позивач) до Головного управління ДФС у Рівненській області (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.01.2019 №Ф-166-51.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що нею помилково був зданий звіт по нарахуванню доходу застрахованих осіб та суми нарахованого ЄСВ. Було подано заяву до управління ДФС про скасування Звіту. Однак, 18.02.2019 отримала лист відповідь разом з вимогою про сплату боргу і недоїмки в сумі 9828,72 грн. Позивач зазначає, що є інвалідом третьої групи та звільнена від обов`язку сплати єдиного соціального внеску відповідно до положень частини четвертої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI.

Відповідач проти задоволення позову заперечив, у встановлений судом строк подав відзив на позовну заяву. В обґрунтування заперечення зазначає, що відповідно до п.4 частини першої ст.4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування. Пунктом 3 розд. III Порядку формування та подання страхувальниками звіту щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 14.04.2015 №435, передбачено, що у разі самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичні особи - підприємці, які отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058 від 09.07.2003 та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу, формують та подають до органів доходів і зборів Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску один раз на рік до 10 лютого року, що настає за звітним періодом. Платник самостійно подано Звіт про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску 21.12.2018 за 2018 рік. Виправлення помилок у Звіті вищевказаним Порядком не передбачено. Відповідно до п. 16 розділу II даного Порядку відповідальним за правильність та достовірність заповнення звіту є страхувальник. Таким чином, позивач самостійно визначивши базу нарахування єдиного внеску та має здійснити сплату на загальних підставах. На підставі цих даних у відповідності до вимог чинного законодавства ГУ ДФС у Рівненській область сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.01.2019 № Ф- 166-51 в сумі 9828,72грн. На підставі викладеного відповідач просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Ухвалою суду від 05.03.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи та призначено судове засідання на 02.04.2019.

Ухвалою від 02.04.2019 суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження.

За приписами частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 була зареєстрована як фізична особа-підприємець 12.01.2010, перебувала на спрощеній системі оподаткування, є інвалідом третьої групи.

Відповідно до даних Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 21.12.2018 внесено рішення фізичної особи-підприємця про припинення підприємницької діяльності.

21.12.2018 позивачем подано Звіт про нарахування доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік, в якому визначено до сплати єдиний внесок в розмірі 9828,72грн.

30.01.2019 ОСОБА_1 подала заяву про скасування Звіту про нарахування доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік, оскільки є інвалідом третьої групи та звільнена від сплати єдиного внеску.

Головне управління ДФС у Рівненській області листом від 18.02.2019 №1857/ФОП/17-00-51-13, якою заяву позивача залишено без розгляду та повідомлено, що суми самостійного визначення бази нарахування єдиного внеску фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, і є пенсіонерами за віком або особами з інвалідністю підлягають сплаті на загальних підставах та не підлягають скасуванню.

04.01.2019 Головним управлінням ДФС у Рівненській області прийнято вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-166-51, відповідно до якої заборгованість зі сплати єдиного внеску позивача становить 9828,72грн.

Вважаючи вказану вимогу протиправною, позивач звернулася до суду з даним адміністративним позовом.

Вирішуючи адміністративний спір по суті суд зазначає наступне.

Спірні правовідносини регулюються нормами Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464).

Відповідно до підпункту 2 частини першої статті 1 Закону № 2464, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Пунктом 4 частини першої статті 4 Закону № 2464 та підпунктом 2.1.3 пункту 2.1 Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої постановою Пенсійного фонду України від 27.09.2010 № 21-5, платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону № 2464 особи, зазначені у пунктах 4 та 5-1 частини першої цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Аналіз даної норми свідчить про те, що звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування від сплати єдиного внеску можливе при наявності двох умов, по-перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Статтею 2 Закону України " Про пенсійне забезпечення " від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788) визначено виключний перелік трудових пенсій, які призначаються за цим Законом (за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років).

Загальні умови призначення пенсій по інвалідності визначені статтею 23 Закону №1788 та частиною першою статті 30 Закону № 1058.

Таке право виникає в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату здоров`я, внаслідок: а) трудового каліцтва або професійного захворювання; б) загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства).

При цьому, статтею 24 Закону №1788 визначено, що залежно від ступеня втрати здоров`я інваліди поділяються на три групи. Причини і групи інвалідності, а також час настання інвалідності встановлюються органами медико-соціальної експертизи, що діють на підставі Положення про них, затверджуваного Кабінетом Міністрів України.

З огляду на вищенаведені положення Законів, суд зазначає, що особи, яким пенсія по інвалідності призначена відповідно до статті 23 Закону №1788 (у тому числі позивач у справі) мають право на пільги щодо сплати за себе єдиного внеску згідно з частиною четвертою статті 4 Закону №2464, оскільки ця норма не містить жодних обмежень та умов щодо набуття фізичною особою-підприємцем статусу інваліда.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом третьої групи, перебуває на обліку в Дубенському об`єнаному управлінні ПФУ Рівненської області та отримує пенсію по інвалідності.

Частина четверта статті 4 Закону №2464 передбачає звільнення від сплати внеску всіх пенсіонерів за віком та інвалідів.

Порядок добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування визначено статтею 10 Закону №2464 та Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою Наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04.05.2018 № 469), зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 07.05.2015 за № 508/26953.

У вказаних нормативно-правових документах вказано, що участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування здійснюється на підставі договору про добровільну участь, який укладається на підставі заяви поданої особою, яка бажає взяти участь в у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідачем не надано суду доказів того, що позивач зверталась до нього з відповідною заявою для укладення договору про добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Помилкова подача позивачем Звіту про нарахування доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік не може розцінюватись як воєвиявлення особи на добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На виконання цих вимог відповідач як суб`єкт владних повноважень належних і достатніх доказів, які б підтверджували наявність у позивача боргу зі сплати єдиного соціального внеску або спростували доводи позивача, не надав.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає, що порушені права позивача підлягають захисту шляхом повного задоволення позову.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, то підстави для розподілу судових витрат у відповідності до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Рівненській області (33023, м. Рівне, вул. Відінська, 12; ) про визнання протиправною та скасування вимоги - задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Рівненській області про сплату боргу (недоїмки) від 04.01.2019 №Ф-166-51.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 21 травня 2019 року.

Суддя Щербаков В.В.