Справа № 604/213/19
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/4864/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Улицького В.З. та Кузьмича С.М.,

з участю секретаря судового засідання - Луців І.І.,

а також сторін (їх представників):

від позивача не з`явився;

від відповідачів - не з`явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Житомирській обл. Департаменту патрульної поліції на рішення Підволочиського районного суду Тернопільської обл. від 05.04.2019р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції та Управління патрульної поліції в Житомирській обл. Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (суддя суду І інстанції: Сташків Н.Б., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 09 год. 50 хв. 05.04.2019р., сел.Підволочиськ Тернопільської обл.; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: 05.04.2019р.),-

В С Т А Н О В И В:

06.03.2019р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕАВ № 946670 від 26.02.2019р. в справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором роти № 2 батальйону Управління патрульної поліції /УПП/ в Житомирській обл. Департаменту патрульної поліції /ДПП/ лейтенантом поліції Яровим О.М., про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн., а провадження у справі закрити у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (а.с.1-8).

Рішенням Підволочиського районного суду Тернопільської обл. від 05.04.2019р. заявлений позов задоволено; скасовано постанову серії ЕАВ № 946670 від 26.02.2019р. в справі про адміністративне правопорушення, винесену інспектором роти № 2 батальйону УПП в Житомирській обл. ДПП лейтенантом поліції Яровим О.М., про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.; провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ст.132-1 КУпАП закрито (а.с.29-34).

Не погодившись із винесеним судовим рішенням, його оскаржив відповідач УПП в Житомирській обл. ДПП, який покликаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що у своїй сукупності призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою у задоволенні заявленого позову відмовити (а.с.36-38).

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що керований позивачем вантажний автомобіль, що здійснював перевезення великогабаритного вантажу, був правомірно зупинений працівником патрульної поліції, оскільки такі повноваження визначені Законами України «Про Національну поліцію», «Про дорожній рух», Правилами дорожнього руху /ПДР/, затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р., Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затв. постановою КМ України № 30 від 18.01.2001р. При цьому, працівники патрульної поліції мають право здійснювати перевірку у водія великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу наявності дозволу на участь в дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні. Така перевірка вважається документальною та здійснюється у пунктах габаритно-вагового контролю.

Під час проведення перевірки документів, в тому числі дозволу № 608 НГ від 22.02.2019р. на участь в дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативи, було встановлено відсутність автомобіля прикриття, який повинен був супроводжувати вантаж по визначеному маршруту. Також, незважаючи на попереднє притягнення до відповідальності згідно постанови серії НК № 995272 від 26.02.2019р., позивач продовжив рух без автомобіля прикриття.

Водночас, розглядуване правопорушення є закінченим з моменту допущеного проступку, при цьому немає правового значення попередня поведінка порушника.

Інші учасники справи не подали до суду апеляційної інстанції відзиви на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття апеляційного провадження, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України не здійснювалося. Також в порядку ч.3 ст.268, ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів приходить до переконання, що подана скарга підлягає до часткового задоволення, з наступних мотивів.

Як слідує з матеріалів справи, о 03 год. 08 хв. 26.02.2019р інспектором роти № 2 батальйону УПП в Житомирській обл. ДПП лейтенантом поліції Яровим О.М. винесено постанову серії ЕАВ № 946670 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно якої о 03 год. 00 хв. 26.02.2019р. на 240 км автодороги М06 Київ-Чоп позивач, керуючи транспортним засобом (вантажний сідловий тягач) марки «MAN», модель «ТGX 18.440», номерний знак НОМЕР_1 , та напівпричепом марки «TAD», модель «CLASSIC 23-2», номерний знак НОМЕР_2 , перевозив великогабаритний вантаж (який за шириною становить більше 3,5 м) та був супроводжений автомобілем прикриття відповідно до дозволу № 608 НОМЕР_3 від 22.02.2019р., чим порушив вимоги п.22.5 ПДР України, п.27 Правилами проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затв. постановою КМ України № 30 від 18.01.2001р., та скоїв правопорушення, передбачене ст.132-1 КУпАП, за що застосоване стягнення у розмірі 510 грн. (а.с.12).

Відповідно до дозволу № 608 НОМЕР_3 від 22.02.2019р., виданого Управлінням безпеки дорожнього руху ДПП, протягом 23.02.2019р.-08.03.2019р. на автомобілі марки «MAN», модель «ТGX 18.440», номерний знак НОМЕР_1 , із напівпричепом марки «TAD», модель «CLASSIC 23-2», номерний знак НОМЕР_2 , дозволено перевезення вантажу (техніка), вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (довжина 22 м; ширина 3,75 м, висота 4,40 м). При цьому, наведеним дозволом передбачено супроводження вантажу автомобілем прикриття марки «FIAT», номерний знак НОМЕР_4 (а.с.16).

Факт здійснення перевезення вантажу стверджується міжнародною автомобільною накладною (а.с.17), уніфікованою митною квитанцією МД-1 (а.с.18), свідоцтвами про реєстрацію транспортних засобів (а.с.14, 15).

Приймаючи рішення по справі та задовольняючи заявлений позову, суд першої інстанції виходив з того, що перед винесенням інспектором роти № 2 батальйону УПП в Житомирській обл. ДПП лейтенантом поліції Яровим О.М. спірної постанови позивачем вже був притягнутий до відповідальності за ст.132-1 КУпАП за аналогічне порушення згідно постанови серії НК № 995272 від 26.02.2019р., винесеної інспектором роти № 4 батальйону УПП в Рівненській обл. ДПП капралом поліції Боровським В.М. При цьому, транспортний засіб позивач не був затриманий працівниками поліції, а знову був допущений для участі в дорожньому русі. Завдяки таким діям останніх позивач був двічі притягнутий до відповідальності за вчинення одного і того самого порушення, що не відповідає приписам ст.61 Конституції України.

Разом тим, правильно по суті вирішивши справу, суд помилково застосував норми матеріального права та порушив норми процесуального права, з наступних підстав.

Відповідно до ч.2 ст.29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно з ч.2 ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт» у разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затв. постановою КМ України № 30 від 18.01.2001р., передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Згідно з п.п.26 і 27 цих Правил необхідність супроводу великогабаритного та великовагового транспортного засобу спеціального призначення патрульним автомобілем Національної поліції чи автомобілем прикриття визначається уповноваженим підрозділом Національної поліції під час видачі дозволу з урахуванням необхідності забезпечення безпечних умов дорожнього руху.

Супровід автомобілем прикриття обов`язковий у разі, коли ширина великогабаритного транспортного засобу спеціального призначення перевищує 3,5 чи довжина 24 метри.

Під час супроводу автомобіль прикриття обладнується з додержанням вимог стандартів проблисковим маячком оранжевого кольору, ввімкнення якого не дає переваги в русі, а є тільки допоміжним засобом інформації для інших учасників руху. На автомобілі прикриття встановлюється дорожній знак «Об`їзд перешкоди з лівого боку», який повинен відповідати вимогам стандартів.

Згідно ст.132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, відповідальних за технічний стан, обладнання, експлуатацію транспортних засобів, уповноважених з питань безпеки перевезення небезпечних вантажів, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.22.5 ПДР України затв. постановою КМ України № 1306 від 10.10.2001р., за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Стосовно допущених порушень правил дорожнього руху та правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Із змісту спірних постанов слідує, що позивачем здійснювалося перевезення вантажу техніки John Deer 4730.

Розміри вказаного вантажу вказані у спірній постанові серії ЕАВ № 946670 від 26.02.2019р., при цьому його ширина становила більше 3,5 м.

Також на момент зупинки керованого позивачем автомобіля був відсутній автомобіль прикриття, передбачений спеціальним дозволом на перевезення великовагового вантажу.

З наведеного слідує, що вказане порушення полягає у недотриманні правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, при цьому останнє носить триваючий характер.

Триваючими адміністративними проступками є проступки, пов`язані з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених правовою нормою, припиняються або виконанням регламентованих обов`язків, або притягненням винної у невиконанні особи до відповідальності. Часто такі правопорушення є наслідками протиправної бездіяльності.

Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу.

Отже, зупинка автомобіля працівниками поліції і притягнення до адміністративної відповідальності свідчать про виявлення такого порушення та його припинення.

Натомість, подальше продовження руху без автомобіля прикриття за умови попереднього притягнення особи до адміністративної відповідальності свідчить про вчинення особою нового аналогічного порушення.

Таким чином, винесена постанова серії ЕАВ № 946670 від 26.02.2019р. стосується іншого аналогічного за змістом порушення ПДР, аніж те, з приводу якого винесена інспектором роти № 4 батальйону УПП в Рівненській обл. ДПП капралом поліції Боровським В.М. постанова серії НК № 995272 від 26.02.2019р. (а.с.13).

Звідси, наведена обставина не може покладатися в основу задоволення заявленого позову.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП здійснено без дотримання вимог закону. За таких умов спірна постанова серії ЕАВ № 946670 від 26.02.2019р. підлягає скасуванню, однак з інших правових підстав.

Зокрема, спірна постанова не відповідає вимогам ст.283 КУпАП.

Згідно приписів ст.283 КУпАП постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Разом з тим, у постанові серії ЕАВ № 946670 від 26.02.2019р. не вказано повні реквізити керованого позивачем автомобіля і причепа до нього, а також конкретне місце вчинення правопорушення (а.с.12).

Окрім цього, із змісту вказаної норми слідує, що обставини вчинення адміністративного правопорушення, які викладені у постанові, мають встановлюватись на підставі оцінених органом (посадовою особою) доказів, що є допустимими, тобто зібраними у встановленому КУпАП порядку.

Разом з тим, спірна постанова не містить покликання на жоден доказ вчинення позивачем згаданого адміністративного правопорушення.

Стосовно правильності оцінки наявних у справі доказів колегія суддів виходить з того, що відповідно до приписів КУпАП:

ст.222 - органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Уповноваженими працівниками підрозділів Національної поліції штраф може стягуватися на місці вчинення адміністративного правопорушення незалежно від розміру виключно за допомогою безготівкових платіжних пристроїв.

ст.251 - доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

ст.258 - протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі (ч.2).

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу (ч.4).

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі. Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення (ч.5).

Відповідно до п.4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затв. наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015р., у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою і третьою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятою статті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Згідно п.10 розділу ІІІ вказаної Інструкції поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Таким чином, нормами КУпАП передбачено спрощений порядок фіксування адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, за умов якого протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, при цьому посадова особа має право винести безпосередньо постанову в справі про адміністративне правопорушення.

Разом з тим, пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 23.12.2005р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст.ст.283, 284 КУпАП. В ній, зокрема, необхідно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Посилання на жоден із цих доказів, які передбачені ст.251 КУпАП, у винесеній постанові є відсутніми.

Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.

Статтею 254 КУпАП визначено, що така фіксація відбувається шляхом складання протоколу про адміністративне правопорушення, у якому відповідно до ст.256 КУпАП, крім іншого, зазначається місце час і суть адміністративного порушення, виявленого уповноваженою особою, прізвища адреси свідків і потерпілих, якщо вони є, пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.

Такі ж вимоги містяться у відомчому нормативному акті в Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, яка затверджена наказом МВС України № 1376 від 06.11.2015р. (остання не поширюється на правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, однак враховується судом в системному аналізі з іншими актами законодавства).

Зокрема, згідно п.3 розділу ІІ цієї Інструкції якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до ст.256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010р.

Відповідно до матеріалів адміністративної справи протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складався попри те, що позивач заперечував свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП.

Будь-яких інших доказів вчинення розглядуваного правопорушення відповідачем не представлено.

На підставі наведеного, відповідачами неправомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП; складену інспектором поліції постанову за наведених обставин не можна вважати належним і допустимим доказом по справі.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що після першого притягнення до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП працівниками поліції не було вжито всіх належних заходів для недопущення подальшого руху керованого позивачем автомобіля, в тому числі автомобіль не був затриманий і поміщений на спеціальний майданчик у порядку ст.265-2 КУпАП.

Такі дії сприяли формуванню у позивача переконання про можливість безперешкодного подальшого руху за маршрутом слідування без автомобіля прикриття.

Водночас, закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.132-1 КУпАП слід уточнити підстави цього рішення приписи п.1 ч.1 ст.247 КУпАП (за відсутності події і складу адміністративного правопорушення).

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що заявлений позов є підставним та обґрунтованим, через що підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Колегія суддів відхиляє решту доводів як позивача, так й апелянта, які наведені у поданій ним апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають; надані позивачем пояснення (заперечення) щодо висвітлених обставин та письмові докази є належними, допустимими і не спростовані відповідачами, а відтак останні правомірно прийняті судом першої інстанції до уваги.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно по суті вирішив розглядуваний спір, однак помилково застосував норми матеріального права (не застосував закон, який підлягав застосуванню), через що оскаржуване рішення суду слід змінити в мотивувальній частині шляхом викладення дійсних мотивів задоволення позовних вимог.

В решті рішення суду прийнято з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків прийнятого судом рішення, а тому підстави для його скасування чи зміни у цій частині є відсутніми.

За правилами ст.139 КАС України підстав для розподілу судових витрат у цій справі немає.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ч.3 ст.243, ч.3 ст.268, ст.ст.272, 286, 310, ч.2 ст.313, п.2 ч.1 ст.315, п.4 ч.1 ст.317, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Управління патрульної поліції в Житомирській обл. Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Підволочиського районного суду Тернопільської обл. від 05.04.2019р. в адміністративній справі № 604/213/19 змінити в частині мотивів задоволення заявленого ОСОБА_1 позову, виклавши такі в мотивувальній частині постанови апеляційного суду.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена у касаційному порядку.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді В. З. Улицький
С. М. Кузьмич
Дата складення повного судового рішення: 22.05.2019р.