Справа № 280/2269/19
Суддя: Максименко Лілія Яковлівна
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА
З ПИТАНЬ ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

22 травня 2019 рокуСправа № 280/2269/19 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Максименко Л.Я., розглянувши заяву громадянина Італії ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі

за позовною заявою громадянина Італії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Головного управління ДФС у Запорізькій області (69107, м. Запоріжжя пр. Соборний, 166)

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:
14 травня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов громадянина Італії ОСОБА_1 (далі позивач) до Головного управління ДФС у Запорізькій області (далі відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправними та скасувати прийняті Державною податковою інспекцією у Орджонікідзевському районі м. Запоріжжя ГУ Міндоходів у Запорізькій області податкові повідомлення-рішення від 06.06.2014 № 312-15, № 313-15, № 314-15.

Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 20.05.2019 позовну заяву громадянина Італії ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень повернено позивачу.

20 травня 2019 року позивачем до суду подано заяву вх. № 20230 про забезпечення позову, в якій він просить суд забезпечити позов шляхом зупинення стягнення з ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа № 808/2542/16 від 17.01.2017, виданого Запорізьким окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави податкового боргу з орендної плати з фізичних осіб у розмірі 541176,03 грн., який перебуває на примусо вому виконанні в Хортицькому відділі державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіаль ного управління юстиції у Запорізькій області (виконавче провадження № 55736147).

В обґрунтування заяви позивач вказує, що податкові зобов`язання за оскаржуваними податковими повідомленнями-рішеннями були нараховані помилково. Стверджує, що за час розгляду даного адміністративного позову належну позивачу квартиру може бути продано в ході здійснення виконавчого провадження і, право власності на квартиру буде втрачено позивачем безповоротно. Вказує, що прийнята державним виконавцем оцінка квартири ОСОБА_1 у розмірі 414815,00 грн. є явно заниженою і не відповідає її ринковій вартості. Таким чином, стверджує, що невжиття заходу забезпечення позову унеможливить поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звертається до суду, до того ж ознаки протиправності оскаржуваних рішень є очевидними. З огляду на таке, просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

За правилами частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглядаючи заяву позивача суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

За правилами частини 2 статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Таким чином, статтею 150 КАС України визначено вичерпний перелік підстав для вжиття заходів забезпечення адміністративного позову, а суд повинен, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи існує хоча б одна з названих підстав, і оцінити, чи не може застосування заходів забезпечення позову завдати більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Так, в обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову заявник посилається на очевидну протиправність оскаржуваних рішень, а також зазначає, що невжиття заходів забезпечення обраним ним способом ускладнить або зробить неможливим поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача.

Проте, суд зауважує, що доводи заяви про забезпечення позову фактично збігаються з доводами, викладеними у позовній заяві, зокрема, позивач обґрунтовує протиправність оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, проте не обґрунтовує необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Доказів існування обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України, з якими законодавець пов`язує необхідність вжиття заходів забезпечення позову заявником не надано.

При цьому, суд не вважає наведені позивачем обставини щодо очевидної протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень достатніми, безспірними та доведеними. Оцінити вказані підстави суд може тільки під час розгляду даної справи по суті.

Посилання позивача на неналежну оцінку державним виконавцем його квартири в рамках виконавчого провадження суд взагалі не приймає до уваги, оскільки такі обставини не стосуються даного спору, а можуть бути предметом іншого позову.

Тож, наведені позивачем обґрунтування не свідчать про існування обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України, як підстав для забезпечення позову.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що заява є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 150-157, 241, 248, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви громадянина Італії ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову у справі за позовною заявою громадянина Італії ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України. Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції у порядку та строки, встановлені ст.ст. 294-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.Я. Максименко