Справа № 825/1973/17
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/1973/17 Суддя (судді) першої інстанції: Житняк Л.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Ганечко О.М.,

Аліменка В.О.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Чернігівської митниці ДФС на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року (справу розглянуто в порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" до Чернігівської митниці ДФС про визнання протиправними, скасування рішення та картки відмови, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2017 року позивач, Приватне акціонерне товариство "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки", звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправними та скасувати рішення Чернігівської митниці ДФС про коригування митної вартості товару - "жилка необробленого тютюну типу Вірджинія, трубовогневої сушки, для виробництва сигарет (країна походження Китай)" з застосуванням резервного методу на рівні 1,21 доларів США/кг: №UA 102180/2017/000023/1 від 27.06.2017; №UA 102180/2017/000026/2 від 13.07.2017; №UA 102180/2017/000028/2 від 19.07.2017; №UA 102180/2017/000029/2 від 25.07.2017.

- визнати протиправними і скасувати Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення, якими відмовлено Приватному акціонерному товариству "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" у митному оформленні товару: "жилка необробленого тютюну типу Вірджинія, трубовогневої сушки, для виробництва сигарет (країна походження Китай) за основним методом визначення митної вартості товару - за ціною договору (контракту): №UA 102180/2017/00019; №UA 102180/2017/00023; №UA 102180/2017/00025; №UA 102180/2017/00026.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права та процесуального права.

20 травня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Приватного акціонерного товариства "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки", в якому позивач повністю підтримує рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 10.12.2015 між ПрАТ "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" та British American Tobacco (GLP) Limited укладено контракт № Т01/16-U (далі - Контракт), умовами якого визначено:

- позивач купує тютюн в кількості та асортименті, що визначаються в додатках до контракту (п. 1.1. контракту);

- ціна розуміється на умовах DDU склад Покупця в Прилуках (п.1.5.);

- до ціни товару, що підлягає сплаті за товар включено всі витрати, що пов`язані з поставкою товару в місце поставки, в тому числі вартість транспортування (фрахт) (п.1.6.);

- продавець здійснює доставку на умовах DDU склад покупця в м.Прилуках, визначених в "Інкотермс-2000", протягом строку дії контракту (п.3.1.);

- маркування має включати: сорт, країна походження, номер партії, номер короба, вага брутто, вага нетто (п.3.2.);

- всі ризики, а саме, але не обмежуючись цим, витрати, пошкодження товару переходять до покупця після прийняття товару на склад Покупця у відповідності з умовами DDU "Інкотермс-2000" (п.3.4.);

- забезпечення тари, пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням та маркуванням, а також витрати на навантаження, вивантаження, транспортування товару до названого місця призначення здійснюється за рахунок Продавця (п.3.5.);

- покупець сплачує 100% вартості доставленого товару шляхом банківського переказу на рахунок продавця, який вказаний в ст.15 Юридичні адреси Сторін, протягом 30 днів з кінця місяця, що слідує за місяцем, в якому підтвердження поставки було відправлено, або за згодою сторін оплата за товар може здійснюватися покупцем в формі повної або часткової попередньої оплати на підставі рахунків, наданих продавцем (п.4.1.).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач імпортував тютюн (далі - товар), відповідно до митних декларацій, а саме:

- від 27.06.2017 №102180/2017/046141, а саме: жилка необробленого тютюну типу Вірджинія, трубовогневої сушки, для виробництва сигарет, партія 1017332 V-4VLВV CN 2016, за ціною контракту, що визначена в додатку №44 від 24.03.2017 - 1,06 дол. США/кг, загальною вартістю, згідно рахунку від 16.06.2017;

- від 13.07.2017 № 102180/2017/046248, а саме жилка необробленого тютюну типу Вірджинія, трубовогневої сушки, для виробництва сигарет, партія 1017983 V-4VLXV CN 2016, за ціною контракту, що визначена в додатку №36 від 26.01.2017 - 1,04 дол. США/кг, загальною вартістю, згідно рахунку від 05.05.2017;

- від 19.07.2017 №102180/2017/046303, а саме жилка необробленого тютюну типу Вірджинія, трубовогневої сушки, для виробництва сигарет, партія 1017332 V-4VLВV CN 2016, за ціною контракту, що визначена в додатку №35 від 06.01.2017 - 1,06 дол. США/кг, загальною вартістю, згідно рахунку від 14.06.2017;

- від 25.07.2017 №102180/2017/046340, а саме жилка необробленого тютюну типу Вірджинія, трубовогневої сушки, для виробництва сигарет, партія 1017989 V-4VLВV CN 2016, за ціною контракту, що визначена в додатку №40 від 02.02.2017 - 1,06 дол. США/кг, загальною вартістю, згідно рахунку від 16.05.2017 (а.с.29-37,71-80, 113-122, 155-164).

Після прибуття вказаних товарів на митну територію України позивач звернувся до Чернігівської митниці ДФС для здійснення митного оформлення товару та надав разом з вказаними митними деклараціями наступні документи: декларації митної вартості, контракт з додатками, що супроводжували поставку. В додатках до контракту встановлено вартість кожної партії товару за кілограм; рахунки-фактури (інвойси), в яких зазначено ідентифікуючі дані товару, вартість його за кілограм відповідно до Контракту, а також загальна вага та загальна вартість, що підлягає сплаті за товар; ліцензія на право виробництва підакцизних товарів №225 від 21.03.2016; інші документи, що супроводжували поставку, перелік яких повно наведений відповідачем в Картках відмови.

Також позивачем додатково надано повідомлення головного бухгалтера щодо відсутності на момент митного оформлення оприбуткування товару та оплати за нього та надано інформацію, що підтверджує здійснену раніше оплату контрактної ціни за ідентичні товари; експертний висновок Чернігівської регіональної торгово-промислової палати України №ПК-7 від 26.01.2017; прайс-лист продавця для покупця щодо цін на товар від 09.12.2016; копії митних декларацій країни відправлення.

У свою чергу, відповідачем, з метою визначення вартості та обміну інформацією на ідентичні, подібні (аналогічні) товари, проведено консультації з декларантом.

За результатами розгляду поданих позивачем документів відповідачем надана інформація про причини, за яких заявлена митна вартість не може бути визнана та прийняті рішення про коригування митної вартості №UA 102180/2017/000023/1 від 27.06.2017; №UA 102180/2017/000026/2 від 13.07.2017; №UA 102180/2017/000028/2 від 19.07.2017 та №UA 102180/2017/000029/2 від 25.07.2017 з застосуванням резервного методу визначення митної вартості на підставі МД №102040000/2016/047049 від 11.10.2016 на рівні 1,21 дол. США/кг (а.с.25-26, 66-67, 109-110, 151-152).

Обставинами прийняття оскаржуваних рішень є: наявний у електронному виді прайс-лист наданий не виробником товару, а стороною зовнішньоекономічного договору (усі поставки); за даними, що заявляє декларант у ДМВ, сторони зовнішньоекономічного договору пов`язані між собою. Перевірити документально про відсутність впливу взаємозв`язку на ціну не є можливим; прайс-лист не містить інформації щодо календарного року виготовлення тютюнової сировини, що, у свою чергу, унеможливлює ідентифікацію однойменних партій товару (усі поставки); копії митних декларацій країни містять не всю інформацію про товари та їх вартість (усі поставки); експертний висновок ґрунтується виключно на даних прайс-листа, а тому не дає змоги в повній мірі проаналізувати ціноутворення товарів, що імпортуються на митну територію України, щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів та перевірити достовірність заявленої митної вартості товарів. Висновок не містить інформації щодо використаних джерел Інтернет ресурсів, вартісних показників сировинних матеріалів, виробничих витрат та інших вартісних складових на задекларований товар. Зазначений висновок взяти до уваги неможливо, оскільки перевірити достовірність цінової інформації у цьому висновку не має можливості (усі поставки); при проведенні аналізу митних оформлень (тютюнової сировини) "Жилка необробленого тютюну типу Вірджинія, трубовогневої сушки, країна походження Китай", імпортованих на митну територію України встановлено, що рівень митної вартості становить 1,21 дол. США/кг, МД №102040000/2016/047049 від 11.10.2016 (усі поставки).

В подальшому в митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю відмовлено, про що позивачу направлено картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (а.с.27-28, 68-69, 111-112, 153-154).

Вважаючи оскаржувані рішення відповідача та картки відмови протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду 14.12.2017, залишеною без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду 19.02.2018, позов задоволено, визнано протиправними та скасовано оскаржувані картки відмов в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості товарів.

Постановою Верховного Суду від 04.12.2018 постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2018 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що у зв`язку з необґрунтованістю зазначених відповідачем підстав коригування митної вартості, подання позивачем всіх документів, визначених Митним кодексом України для підтвердження заявленої митної вартості, відсутність перешкод для перевірки числового значення заявленої митної вартості та наявності в поданих документах усіх відомостей, що підтверджують ціну, яка підлягає сплаті за товари, спірні рішення відповідача є протиправними та підлягають скасуванню.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 246 Митного кодексу України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з статтею 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Згідно статті 52 Митного Кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані:

1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом;

2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню;

3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є:

- декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

- зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

- рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

- якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

- за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно частини п`ятої статті 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до частини 1 статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а також у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Відповідно частини п`ятої статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Крім того, ст.58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 МК України надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених у статті 58 МК України.

З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині другій статті 53 Митного кодексу України.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Крім того, пунктами 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур встановлено стандартне правило, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства. У випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.

Відповідно до частини 6 статті 54 Митного Кодексу передбачено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:

1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);

2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Отже, з викладених правових норм вбачається, що єдиною правовою підставою для прийняття митним органом рішення про коригування заявленої декларантом митної вартості товару за резервним методом є наявність сукупності наступних умов: 1) подання суб`єктом господарювання до митного оформлення не повного пакету документів, перелік яких закріплено у ст. 53 МК України; 2) ненадання на вимогу контролюючого органу додаткової уточнюючої документації на підтвердження саме числового значення заявленої митної вартості; 3) виявлення митним органом розбіжностей у поданій документації, які унеможливлюють визначення безпосередньо митної вартості товару за основним методам (за ціною договору); 4) обґрунтування причин неможливості визначення митної вартості товару за жодним із методів, що передують резервному.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 54 Митного кодексу України за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

За змістом ст.55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених ч.3 ст.53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Колегія суддів зазначає, що в разі здійснення коригування митної вартості за другорядними методами, в тому числі резервним методом, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо; у разі визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу до того ж зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні (пункт 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 № 598).

Отже, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу.

Разом з тим, спірні рішення відповідача містять лише загальний вид товару та країну походження. Хоча товар одного виду, що імпортується позивачем, має індивідуальне маркування, до якого закладено інформацію про характеристики та властивості партії товару, на підставі чого встановлюється ціна для кожної такої категорії товару на певний період часу поставок. Тобто, незважаючи на однакову назву та країну походження товару, ціни на товар відрізняються, зокрема, в залежності від характеристик партії, а також загальної ваги та часу поставки товару, що не було враховано відповідачем.

У спірних рішеннях відповідач зазначив про неможливість застосування інших другорядних методів визначення митної вартості, посилаючись на відсутність відповідної інформації.

Однак орган доходів і зборів повинен не лише зазначити обставину відсутності у нього інформації щодо оформлення ідентичних та подібних товарів (як підставу незастосування методів за ціною договору щодо ідентичних товарів та за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів), а навести цінову інформацію з Єдиної автоматизованої інформаційної системи про оформлення товарів, що мають ознаки, найбільш схожі на ознаки задекларованих товарів, та пояснити з урахуванням положень ст. 59, 60 МК України, чому ця інформація не може бути взята за основу для визначення митної вартості.

Отже, при обґрунтуванні неможливості застосування певних другорядних методів орган доходів і зборів повинен конкретизувати підстави незастосування цих методів, але оскаржувані рішення не містять такої конкретизації, що вказує на неналежну обґрунтованість відповідачем прийнятих рішень.

Окрім того, щодо доводів митного органу, що надані документи містили розбіжності та не містили всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари, у зв`язку з тим, що прайс-лист виданий не виробником товару та не містить інформації щодо календарного року виготовлення тютюнової сировини, ступеня обробки та повної назви товару, декларації відправника не містять усіх складових митної вартості відповідно до заявлених декларантом умов поставки, а експертний висновок ґрунтується виключно на даних прайс-листа, що не дає змоги в повній мірі проаналізувати ціноутворення товарів, що імпортуються на митну територію України, колегія суддів зазначає, що надані позивачем документи спростовують такі твердження контролюючого органу, зокрема з наявних в матеріалах справи вбачається, що поставка здійснена на умовах DDU, за якими витрати щодо перевезення несе продавець, а не на умовах FOB, як зазначає контролюючий орган, прайс - лист містить інформацію щодо ціни товару та її складові, а ціна, яка була вказана позивачем під час митного оформлення товару відповідає ціні вказаній в прайс - листі, крім того, ціна визначена прайс - листом підтверджена і експертним висновком. Посилання контролюючого органу на те, що експертний висновок ґрунтується виключно на даних прайс-листа, що не дає змоги в повній мірі проаналізувати ціноутворення товарів, що імпортуються на митну територію України, не можуть бути враховані, оскільки висновок експерта по своїй суті є результатом практичної діяльності фахівця - оцінювача щодо визначення вартості об`єкта оцінювання, у зв`язку з чим він не може містити інформацію про ціноутворення, адже вказані дії знаходяться поза межами професійної діяльності фахівця оцінювача.

Аналогічна позиція Верзовного Суду в аналогічних правовідносинах викладена у постанові від 31.07.2018 у справі № 825/1972/17.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позивачем надано всі необхідні документи відповідно до ч.2 ст. 53 Митного кодексу України для підтвердження митної вартості товару.

Направляючи дану справу на новий розгляд, Верховний Суд у постанові від 04.12.2018 зазначив, що судами попередніх інстанцій недостатньо повно досліджено докази, що стосуються доводів відповідача, покладених в основу оскаржуваних рішеннях, щодо того, що позивачем при декларуванні товару не було подано митному органу документального підтвердження наявності або відсутності впливу взаємозв`язку сторін зовнішньоекономічного контракту на ціну спірного товару та фактично не досліджено такий вплив.

Верховний Суд дійшов висновку, що наявність взаємозв`язку сторін зовнішньоекономічного контракту може безпосередньо впливати на ціну товару, а тому у даній справі встановлення таких обставин має значення для правильного вирішення спору. Відтак, необхідно дослідити чи було подано декларантом при митному оформленні документи, зазначені у ч.18 ст.58 МК України та розглядаючи справу врахувати положення цієї норми, відповідно до якої, при продажу товарів між пов`язаними особами вартість операції береться за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів за першим методом, якщо декларант покаже, що така вартість є близькою до вартості однієї з нижчезазначених операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами: вартості операції при продажу непов`язаним покупцям ідентичних або подібних (аналогічних) товарів для експорту в Україну; митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями ст.62 цього Кодексу; митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями ст.63 цього Кодексу.

Частиною 20 ст.58 МК України додатково визначено, що порівняння з вартістю операцій, зазначених у пунктах 1-3 ч.18 цієї статті, здійснюється за ініціативою декларанта або уповноваженої ним особи.

Як вбачається з переліку операцій, зазначених у пунктах 1-3 ч.18 ст.58 МК України, а також, зі змісту ч.19 цієї статті (яка встановлює, що у разі здійснення вищезазначених порівнянь враховується наявна у органу доходів і зборів або подана декларантом чи уповноваженою ним особою інформація щодо різниці в комерційних рівнях продажу, кількісних показниках, елементах і витратах, зазначених у частині десятій цієї статті, та витратах, які понесені продавцем при продажу, коли продавець і покупець не пов`язані між собою, і не понесені продавцем при продажу, коли продавець і покупець пов`язані між собою), у всіх випадках необхідною умовою є надання інформації щодо операцій продажу ідентичного чи подібного (аналогічного) імпортному товару цим же продавцем непов`язаним покупцям.

Надаючи оцінку тому, чи був в змозі позивач проявити ініціативу та надати документи для проведення порівнянь відповідно до ч.18 ст.58 МК України та чи були у нього в наявності додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості товару, які не були подані відповідачу при декларуванні товару, колегія суддів враховує лист продавця товару за зовнішньоекономічним контрактом від 20.11.2017 (т.2 а.с. 191), яким British American Tobacco GLP повідомляє, що ідентичний (подібний) товар не продається ним в Україні іншим непов`язаним покупцям та підтверджує, що ціни на товар визначаються на ринковій основі, у спосіб, як вони визначаються для покупців, які не є пов`язаними, при цьому ціни включають всі витрати та маржу, яку компанія закладає для прибуткової господарської діяльності. Той факт, що ціна товару включає всі елементи складових вартості товару і витрати продавця підтверджується прайс-листом цього продавця, який подавався відповідачу разом з документами митного оформлення та міститься як доказ в матеріалах справи.

При цьому, колегія суддів вважає безпідставними доводи апелянта стосовного того, що вищевказаний лист не можу бути допустимим доказом, оскільки не містить офіційного перекладу на українську мову. Так, як вбачається з листа British American Tobacco GLP від 20.11.2017 (т.2 а.с. 191), текст листа українською мовою міститься на офіційному бланку British American Tobacco GLP, і є оформленим належним чином, підстави не враховувати такий лист відсутні.

Як визначено статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що при митному оформленні відповідачу було подано всі наявні у декларанта документи для здійснення перевірки заявленої митної вартості, при цьому, ініціювати проведення порівнянь та показати, що вартість товару є близькою до вартості операцій встановлених ч.18 ст.58 МК України у позивача була відсутня можливість через відсутність продажів аналогічного товару в Україну іншим непов`язаним покупцям, що підтверджується, зокрема, листом British American Tobacco GLP від 20.11.2017.

Окрім того, джерелом інформації для прийняття спірних рішень відповідач використав цінову інформацію з його внутрішньої бази за фактами попередніх митних оформлень позивачем ідентичних та подібних товарів, а саме: МД №102040000/2016/047049 від 11.10.2016.

Тобто, як вбачається, підставою для коригування відповідачем митної вартості товарів позивача стала інформація про вищий рівень раніше визнаних (визначених) відповідачем митних вартостей подібного товару.

Однак, розбіжність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

Нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості раніше оформленого митного оформлення, не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару. Незважаючи на однакову назву та країну походження товару, ціни, зокрема, відрізняються в залежності від маркування, в номер якого закладено інформацію про характеристики та властивості товару. Більш того, така підстава як наявність відомостей про вищу ціну митних оформлень аналогічного товару, не відповідає положенням ч.3 ст.53 МК України, та ч.1 ст.55 МК України, тому, сама по собі, не наділяє митний орган правом коригування заявленої митної вартості.

Так, факт наявності в автоматизованій системі митного органу інформації, що подібний товар розмитнювався раніше за вищою вартістю, не є достатньою підставою для відмови в оформлення товарів за основним методом визначення митної вартості.

Доводи апеляційної скарги щодо обставин та фактів, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення на момент його прийняття, колегія суддів відхиляє з огляду на те, що згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Так, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не виконано процесуального обов`язку щодо доведення правомірності оскаржуваних рішень.

Щодо доводів апелянта про неправомірність стягнення судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні судового збору з відповідача, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини першої статті 143 Кодексу адміністративного судочинства України, суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Так, постановою Верховного Суду від 04.12.2018 постанову Чернігівського окружного адміністративного суду від 14.12.2017 та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2018 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Отже, при здійсненні нового розгляду справи, судом першої інстанції було правомірно вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Питання повернення судового збору, сплаченого на виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 19.02.2018 року, яка була скасована, вирішується у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України.

Крім того, судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Приватного акціонерного товариства "А/Т тютюнова компанія "В.А.Т.-Прилуки" до Чернігівської митниці ДФС про визнання протиправними, скасування рішення та картки відмови.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, обставини справи встановлено повно та досліджено всебічно.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Чернігівської митниці ДФС на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 21.05.2019.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді О.М. Ганечко,

В.О. Аліменко