Справа № 335/4712/19
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/4712/19 2-а/335/138/2019
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді: Апаллонової Ю.В., за участю секретаря судового засідання: Жечевої А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України Студніцької Ольги Олександрівни, третя особа Управління патрульної поліції м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України Студніцької Ольги Олександрівни про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування вимог позивач зазначив наступне.

19 квітня 2019 року, позивача, біля будинку №178 по вул.Барикадній в м.Запоріжжя, було зупинено інспектором роти №2 батальйону №3 УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Студніцькою О.О. та винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ №1082210, за скоєння правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

19 квітня 2019 року, Позивач керуючи автомобілем «Hyundai Н-1» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись біля будинку №178 по вул.Барикадній в м.Запоріжжя, був зупинений співробітниками патрульної поліції, як вже згодом стало відомо, інспектором роти №2 батальйону №3 УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Студніцькою О.О. На питання, інспектор, не повідомивши причину зупинки, почала вимагати документи на право керування транспортним засобом та поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на що позивач, не почувши причину зупинки, відмовив у наданні вказаних документів, у зв`язку з чим, останньою було складено оскаржувану постанову за порушення приписів п.2.1 ґ Правил дорожнього руху.

Однак, вимозі працівника поліції щодо пред`явлення для перевірки реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів обов`язково має передувати порушення водієм ПДР, скоєння дорожньо-транспортної пригоди або інші підстави, передбачені вищезазначеною статтею Закону.

У зв`язку із відсутністю у оскаржуваній постанові зазначення щодо причин зупинки автомобіля та відсутності доказів на підтвердження факту притягнення до відповідальності за вчинення інших адміністративних правопорушень чи оформлення матеріалів дорожньо- транспортної пригоди, вимоги щодо пред`явлення поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є протиправними, а отже і оскаржувана постанова незаконною, а тому позивач просив суд скасувати оскаржувану постанову.

Ухвалою суду від 03.05.2019 року відкрито провадженні у справі.

У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив.

У судове засідання відповідач не з`явився, про час місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, відзив на позов суду не надано.

У судове засідання третя особа не з`явилася, про час місце розгляду справи повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.205 КАС України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

З урахуванням вимог ч. 9 ст. 205 КАС України суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи в порядку письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи і проаналізувавши доводи позивача, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч.2 ст.61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визнається умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Як зазначено у постанові про адміністративне правопорушення від 19.04.2019 року серії ЕАВ № 1082210 у справі про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме за те, що ОСОБА_1 , керував автомобілем «Hyundai Н-1» державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись біля будинку №178 по вул.Барикадній в м.Запоріжжя, без чинного страхового полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 ґ ПДР України.

Позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.126 КУпАП. До ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу 425,00 грн.

Згідно ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Тобто, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами.

Відповідно до пункту 2.1(ґ) ПДР водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року № 3353-XII.

Відповідно до пункту 21.1 статті 21 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників" від 01 липня 2004 року № 1961-IV передбачено, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності.

Пунктом 21.2 статті 21 вказаного Закону визначені органи, що здійснюють контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів:

- відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

- органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

Згідно з пункту 21.3 статті 21 цього Закону при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом (пункт 21.4 статті 21 Закону).

За приписами статті 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Виходячи з наведених вище правових норм право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності кореспондується із обов`язком водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс.

Аналогічний правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 675/1207/17 (№ К/9901/21123/18), у постанові від 18 квітня 2018 року у справі № 682/2232/16-а (№ №/9901/3500/18).

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), - тягне за собою накладення штрафу.

В той же час, відповідно до ст.31 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може застосовувати такі превентивні заходи, окрім іншого, перевірка документів особи; опитування особи; зупинення транспортного засобу; застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Частиною 1 статті 35 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту.

Частиною 3 вказаної статті передбачено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Отже аналіз вищенаведених норм чинного законодавства, яке регулює правовідносини, що виникли між сторонами у справі, дає можливість зробити висновок про те, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби, серед іншого, у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху, при цьому поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, а водій, що на вимогу працівника поліції повинен зупинитися з дотриманням вимог Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пп. 2.1. Правил, до яких серед іншого віднесено поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Отже вимозі працівника поліції щодо пред`явлення полісу (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів передує порушення водієм Правил дорожнього руху або скоєння дорожньо-транспортної пригоди, і тільки тоді у водія виникає обов`язок надати (пред`явити) для перевірки такий поліс, але у даному випадку відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо вчинення позивачем 19.04.2019 року, приблизно о 23:30 год. порушення Правил дорожнього руху , що свідчить про необґрунтованість та безпідставність вимог відповідача щодо надання позивачем для перевірки полісу (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та про протиправність прийнятого відповідачем рішення - постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, а саме непред`явлення для перевірки полісу обов`язкового страхування.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач всупереч вимогам ст. 77 КАС України не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження обставин порушення позивачем Правил дорожнього руху, зокрема у матеріалах відсутні матеріали фото-чи відео зйомки вчиненого порушення або інші докази, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого ним рішення.

Вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, за яке його і притягнуто до адміністративної відповідальності, зафіксовано лише у постанові та не підтверджується іншими доказами і у матеріалах справи відсутні докази підтвердження факту притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення інших адміністративних правопорушень чи оформлення матеріалів дорожньо - транспортної пригоди, у постанові причини зупинки автомобіля також не зазначені.

Таким чином, відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем ПДР України.

Отже, враховуючи відсутність в оскаржуваній постанові зазначення щодо причин зупинки автомобіля та за відсутності доказів на підтвердження факту притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за вчинення інших адміністративних правопорушень чи оформлення матеріалів дорожньо - транспортної пригоди, вимоги щодо пред`явлення поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є протиправними, а постанова незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності, застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного спливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідач не виконав свого процесуального обов`язку з доказування правомірності прийнятого ним рішення, не надав суду відзив на позов, і не зазначив будь-яких поважних причин неможливості їх подання, що розцінюється судом як визнання позову відповідачем в порядку ч. 4 ст. 159 КАС України.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності прийнятої постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, внаслідок чого дана постанова підлягає визнанню протиправною та скасуванню.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 9, 14, 241-246, 250, 255, 286, 293-295 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №2 батальйону №3 Управління патрульної поліції у Запорізькій області Департаменту патрульної поліції України Студніцької Ольги Олександрівни, третя особа Управління патрульної поліції м.Запоріжжя Департаменту патрульної поліції України, про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не у автоматичному режимі серії ЕАВ №1082210 винесену 19 квітня 2019 року інспектором роти №2 батальйону №3 УПП в Запорізькій області Департаменту патрульної поліції капралом поліції Студніцькою Ольгою Олександрівною про накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення за скоєння адміністративне правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього адміністративного апеляційного суду.

Повне судове рішення складено 23 травня 2019 року.

Суддя : Ю.В. Апаллонова