Справа № 369/12561/18
Суддя: Ковальчук Л. М.
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/369/53/19
П О С Т А Н О В А

Іменем України

17.05.2019 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Бугайовій М.В., за участю позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського патрульної роти 3 б/п з ОПБ УПП у місті Києві ДПП рядового поліції Котовського В.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Департамент патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та визнання дій протиправними,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача поліцейського патрульної роти 3 б/п з ОПБ УПП у місті Києві ДПП рядового поліції Котовського В.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Департамент патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та визнання дій протиправними.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 26 вересня 2018 року в м. Києві за адресою: м. Київ . вул . Антоновича , 59 , було евакуйовано автомобіль «ВАЗ 21140», номерний знак НОМЕР_1 .

27 вересня 2018 року поліцейським УПП в м. Києві ДПП Котовським В.В. відносно ОСОБА_1 винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 768838.

Позивач зазначив, що вважає дану постанову інспектора поліції протиправною, посилаючись на те, що 26 вересня 2018 року приблизно о 09:00 год. він рухався на автомобілі «ВАЗ 21140», номерний знак НОМЕР_1 по вул. Антоновича від перехрестя з вулицею Фізкультури у напрямку перехрестя з вулицею Ділова, у другій зліва смузі для руху транспортних засобів, маючи намір здійснити паркування транспортного засобу у відповідній зоні для паркування транспортних засобів, позначеній суцільною смугою синього кольору, що вказує спосіб паркування транспортних засобів.

Позивач зазначив, що він здійснив паркування транспортного засобу відповідно до правил дорожнього руху, керуючись інформацією дорожніх знаків та дорожньої розмітки, що були доступні фізично та знаходились в полі зору. Після паркування автомобіля він вирушив на роботу, перевпевнившись, що його транспортний засіб знаходиться у зоні паркування, перед знаком «5.40 «Кінець зони стоянки».

Повернувшись о 18 год. 38 хв. до місця, де був припаркований його автомобіль, позивач помітив відсутність свого автомобіля.

Здійснивши дзвінок на «102» він дізнався, що його автомобіль був евакуйований, а для його подальшого повернення необхідно повернутись до Управління патрульної поліції в м. Києві за адресою: м. Київ, вул. Народного Ополчення, 9.

27 вересня 2018 року приблизно об 11:00 год. він прибув до УПП в м. Києві, де був детально ознайомлений з причинами обставинами факту евакуації транспортного засобу. Співробітник поліції видав йому копію акту огляду та тимчасового затримання транспортного засобу та направив до інспектора для винесення постанови. Після цього він звернувся до інспектора з проханням розглянути справу про адміністративне правопорушення, ознайомити його з матеріалами, зафіксувати докази, що він мав намір подати у вигляді усних та письмових пояснень та фотоматеріалів, однак інспектор відмовив у задоволенні його прохання, аргументуючи своє рішення тим, що рішення у справі про адміністративне правопорушення було винесено 26 вересня 2018 року на місці вчинення ймовірно правопорушення та зафіксовано Актом, у той час як інспектор повинен лише винести постанову на основі рішення, вказаного в Акті.

Вказані дії інспектора позивач ОСОБА_1 вважав неправомірними, та такими, що порушують вимоги ст. ст. 276, 278, 279, 280, 281, 282, 283,285 КУпАП.

Інспектор порушив інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, відповідно до наказу МВС № 1395 від 07.11.2015 року.

Позивач посилався на те, що інспектор не ознайомлював його з правами відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, а також ст. 33 та ст. 284 КУпАП, ст. 63 Конституції України.

Після численних наполягань інспектор надав можливість залишити в оскаржуваній постанові коментар стосовно причин та обставин паркування автомобіля, проте вказаний коментар не був врахований під час винесення постанови. Коментар було залишено у полі «копію постанови мною отримано».

Дорожній знак 5.39, 7.6.1 та 7.17 дійсно було встановлено з порушенням ДСТУ 4100-2014 п. 10.1.1, тому що дерево своїм листяним покровом повністю чи частково закрив видимість цих дорожніх знаків, факт чого зафіксовано 26 вересня 20148 року о 18 год. 38 хв. на фотоматеріалах, що додаються.

Позивач зазначив, що він був змушений оплатити послуги евакуатора та розміщення його на штраф майданчику за вартістю, що перевищує максимальний граничний розмір таких послуг, відповідно до наказу МВС, МЕРТ та Мінфіну № 967/1218/869 від 10.10.2013 року про затвердження розмірів плати за транспортування і зберігання тимчасово затриманих транспортних засобів на спеціальних майданчиках.

Враховуючи викладене, позивач ОСОБА_1 просив визнати дії поліцейського патрульної роти 3 б/п з ОПБ УПП у місті Києві ДПП рядового поліції Котовського В.В. протиправними та скасувати постанову серії АР № 769838 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав та просив його задовольнити.

У судове засідання відповідач поліцейський патрульної роти 3 б/п з ОПБ УПП у місті Києві ДПП рядового поліції Котовський В.В. не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

У судове засідання представник третьої особи Департаменту патрульної поліції не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду від представника третьої особи надійшли письмові пояснення, в якому представник заперечував проти задоволення позовних вимог.

Суд, заслухавши думку позивача, дослідивши письмові матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що інспектором поліцейського п/р ЗБ/Пз ОПБ УПП у м. Києві ДПП рядовим поліції Котовським В.В. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії АР № 768838 від 27 вересня 2018 року.

Згідно вказаної постанови встановлено, що 26 вересня 2018 року о 10 год. 30 хв. в м. Києві вул. Антоновича, 52, водій керуючи транспортним засобом здійснив стоянку в місці дії знаку «5.38» «Зона для стоянки» з табличкою «7.17» розділ 33 додаток 1 до ПДР, чим порушив п.п. «8.4 г» ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Згідно постанови про адміністративне правопорушення серії АР № 768838 від 27 вересня 2018 року ОСОБА_1 було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП, а також застосовано до нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1020 грн..

Згідно Акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу від 26 вересня 2018 року інспектором роти № 2 батальйону № 2 полку № 1 (з обслуговування правого берегу) Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Таргонським С.П. було здійснено огляд та тимчасове затримання транспортного засобу «Lada Samara», номерний знак НОМЕР_1 .

Слід зазначити, що правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.

Частиною 1 статті 9 КУпАП встановлено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до вимог ч. 5 ст.122 КУпАП, зупинка чи стоянка транспортних засобів на місцях, що позначені відповідними дорожніми знаками або дорожньою розміткою, на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю (крім випадків вимушеної стоянки), а так само створення перешкод водіям з інвалідністю або водіям, які перевозять осіб з інвалідністю, у зупинці чи стоянці керованих ними транспортних засобів, неправомірне використання на транспортному засобі розпізнавального знака "Водій з інвалідністю" - тягнуть за собою накладення штрафу від шістдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновками експертів та показань свідків. Докази суду надають особи, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення розгляд справ про правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 122 цього Кодексу покладено на органи внутрішніх справ (Національна поліція).

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Згідно з вимогами п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення.

Згідно зі ст. 251 КУпАП, доказами по справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Рішенням Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року № 5-рп/2015 у справі за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення ч. 1 ст. 276 КУпАП визначено, що у наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності. Водночас вказані положення є законодавчими гарантіями об`єктивного і справедливого розгляду справи про адміністративне правопорушення, реалізація яких можлива лише у разі, якщо між стадією складення протоколу про адміністративне правопорушення і стадією розгляду відповідної справи по суті існуватиме часовий інтервал, достатній для підготовки до захисту кожному, хто притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно до вимог ч. 1 ст. 69 КУпАП України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Згідно зі ст. 252 КУпАП при оцінці доказів посадова особа керується своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно до ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно до вимог ст. 71 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 72 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях, зокрема, по справам «Кобець проти України» від 14.02.2008. «Берктай проти Туреччини» від 08.02.2001, «Леванте проти Латвії» від 07.11.2002 неодноразово вказує, що оцінюючи докази, суд застосовує принцип доведення «за відсутності розумних підстав для сумніву», що може бути результатом цілої низки ознак або достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою неспростовних презумпцій.

В судовому засіданні був оглянутий оптичний диск DVD-R на якому розміщено електронний фотознімок, що відображає розташування транспортного засобу «ВАЗ 21140», номерний знак НОМЕР_1 .

Також в матеріалах справи містяться копії фотокарток, які були надані як позивачем так і представником третьої особи, на яких зображено розташування дорожнього знаку, біля якого було затримано транспортний засіб позивача.

Дослідивши надані сторонами докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов висновку, що надані докази не спростовують вину ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

В наданих письмових поясненнях представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Департаменту патрульної поліції, представник посилався на те, що відповідно до постанови 26.09.2018 року о 10 год. 30 хв. водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «ВАЗ 21140», номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: м. Київ, вул. Антоновича, 52, здійснив зупинку транспортного засобу в зоні, що позначено відповідним дорожнім знаком 5.38 з додатковою табличкою 7.17 розділ 33 додаток 1 до ПДР, на якому дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю.

Також, 26.09.2018 року під час здійснення патрулювання визначеної території м. Києва інспектором роти № 2 батальйону № 2 полку № 1 (з обслуговування правого берегу) Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції рядовим поліції Таргонським С.П. за адресою: м. Київ, вул. Антоновича , 52 було виявлено транспортний засіб «ВАЗ 21140», номерний знак НОМЕР_1 , який було розташовано на місці для зупинки чи стоянки лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю або водії, які перевозять осіб з інвалідністю, що позначено відповідним дорожнім знаком. Представником третьої особи також зазначено, що розташування транспортного засобу суттєво перешкоджало дорожньому руху, а водій вказаного транспортного засобу був відсутній на місці зупинки, поліцейським було прийнято рішення тимчасово затримати транспортний засіб шляхом доставлення його для зберігання на спеціальному майданчику. Інспектором Таргонським С.П . були залучені свідки правопорушення, які в своїх поясненнях підтвердили факт порушення ПДР та розташування транспортного засобу, що суттєво перешкоджало дорожнього руху. Про тимчасове затримання даного транспортного засобу поліцейським у присутності двох свідків було складено відповідний акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу. По закінченню денної зміни із забезпечення громадського порядку на території м. Києва поліцейським відповідні документи було передано до відділу адміністративної практики управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції. Справу про адміністративне правопорушення стосовно порушення позивачем 26.90.2018 року правил зупинки/стоянки, що виразилось у здійсненні зупинки транспортного засобу на місці, що позначено відповідним дорожнім знаком на яких дозволено зупинку чи стоянку лише транспортних засобів, якими керують водії з інвалідністю, було розглянуто інспектором у приміщенні управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції, за адресою: м. Київ, вул. Н. Ополчення, 9. Перед початком розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем було роз`яснено позивачу ОСОБА_1 його права, передбачені ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. Розпочавши розгляд справи про адміністративне правопорушення, поліцейський назвав свою посаду, спеціальне звання та прізвище, а також, що він уповноважений на розгляд справ про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Представник третьої особи в поясненнях також посилався на те, що позивач ОСОБА_1 у позовній заяві посилався на те, що відповідачем було порушено процедуру розгляду справ про адміністративне правопорушення, передбачену ст. ст. 245, 270, 278, 279, 280 КУпАП, однак позивач не довів дані обставини, на яких ґрунтуються його позовні вимоги. Порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення відповідачем не впливає на суть вчинення порушення та не є підставою для задоволення позовних вимог.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення серії АР № 768838 від 27 вересня 2018 року, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення та обставин, що виключають адміністративну відповідальність, позивачем в межах розгляду даної справи надано не було, а судом таких обставин не було встановлено.

У поданій до суду позовній заяві позивач заперечував свою вину у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Згідно вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги ПДР.

Відповідно до вимог п. 2.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: а) перед виїздом перевірити і забезпечити технічно справний стан і комплектність транспортного засобу, правильність розміщення та кріплення вантажу; б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі; д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Позивачем заперечується факт порушення ним Правил дорожнього руху України, відповідальність за які передбачена ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Так, позивач посилався на те, що в його діях, які кваліфікуються за ч. 5 ст. 122 КУпАП, відсутній склад правопорушення, оскільки дорожній знак був встановлений з порушенням правил його розміщення та утриманні відповідно до ДСТУ 4100-2014 п. 10.1.1, а саме дорожні знаки були закриті повністю або частково зеленими насадженнями.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звертався до Комунального підприємства по утриманню зелених насаджень Голосіївського району м. Києва із запитом про надання інформації щодо стану опрацювання вимог (припису) № 1069, на що йому було надано відповідь вказаний запит був опрацьований Комунальним підприємством по утриманню зелених насаджень Голосіївського району м. Києва, що підтверджується наданою відповіддю № 227-1011 від 15.11.2018 року.

Також, в матеріалах справи міститься відповідь Управління патрульної поліції у м. Києві Департаменту патрульної поліції НП України за № 2210.2018 № Т-11487/41/11/10/02.2018 на звернення ОСОБА_1 за № Т-11487 від 09.10.2018 року щодо обмеження видимості дорожнього знаку 5.39 «Зона стоянки» та таблички до дорожніх знаків 7.6.1 «спосіб поставлення т/з на стоянку», 7.17 «Інваліди» гіллям дерев за адресою: вул. Антоновича, 57-59 у Голосіївському районі м. Києва. Так, ОСОБА_1 було повідомлено, що з метою забезпечення безпеки дорожнього руху видано вимогу (припис) № 1069 від 17.10.2018 року директорові КП УЗН «Голосіївського району» Скворцову Д.С . для усунення недоліків за вказаною адресою.

Пунктами 1.1, 1.9 ПДР України передбачено, що дані Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюється єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Доводи позивача в позовній заяві, що дорожній знак 8.4 ПДР був встановлений з порушенням ДСТУ 4100:2014 п. 10.1.1 не спростовані належними доказами та ґрунтуються лише на припущеннях позивача.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. В ньому повинні бути докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказати мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Згідно зі ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що постанова по справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованою та такою, що відповідає нормам КУпАП. При розгляді справи були з`ясовані і доведені всі обставини, які б свідчили, що в діях позивача є ознаки проступку, за який законом встановлено адміністративну відповідальність.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до поліцейського патрульної роти 3 б/п з ОПБ УПП у місті Києві ДПП рядового поліції Котовського В.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Департамент патрульної поліції, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та визнання дій протиправними не підлягають задоволенню, оскільки відсутні підстави для визнання протиправною та скасування постанови інспектора про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 122 КУпАП.

Керуючись ст. ст. 9, 122, 251 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. ст. 2, 5, 6, 72, 77, 242, 286 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського патрульної роти 3 б/п з ОПБ УПП у місті Києві ДПП рядового поліції Котовського В.В., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Департамент патрульної поліцїі, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та визнання дій протиправними, відмовити.

Повне рішення суду складено 21 травня 2019 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення суду.

Суддя Ковальчук Л.М.