Справа № 2140/1542/18
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2019-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2019 р. м.ОдесаСправа № 2140/1542/18
Головуючий в 1 інстанції: Хом`якова В.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

доповідача, судді - Димерлія О.О.

суддів Єщенка О.В., Кравченка К.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2018 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2018 року Головне управління ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (далі - ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі) звернулось до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 ) про стягнення податкового боргу з платника податків ОСОБА_1 , до зведеного бюджету по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування (код платежу 11010500), отримувач: УК у м. Херсоні/ м. Херсон/ 11010500, код отримувача - 37959779, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), р/р 1002, МФО банку 899998, в сумі 583523,24 грн., та по військовому збору до державного бюджету (код платежу 11011000), отримувач: УК у м. Херсоні/ м. Херсон/ 11011000, код отримувача - 37959779, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), р/р 1002, МФО банку 899998, в сумі 48166,31 грн..

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що за відповідачем обліковується податковий борг по: податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 583523,24 грн. та по військовому збору в сумі 48166,31 грн., який виник починаючи з 02.04.2017 за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань, які нараховані згідно: податкового повідомлення-рішення від 25.11.2016 № на суму 575131,74 грн., податкового повідомлення-рішення від 25.11.2016 № на суму 170,00 грн., податкового повідомлення-рішення від 22.03.2017 № на суму 8221,50 грн., податкового повідомлення-рішення від 22.03.2017 № на суму 43808,59 грн., прийнятих на підставі акту перевірки від 16.09.2016 № 708/21-03-13-05/ "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 з питання отримання додаткового блага у вигляді суми боргу анульованого кредитором за період з 01.01.2015 по 31.12.2015". На думку контролюючого органу, до боржника застосовувалися заходи стягнення, визначені Податковим кодексом України, а також останньому було направлено податкову вимогу від 22 грудня 2017 року № 11269-17 на суму 631689,55 грн..

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2018 року адміністративний позов ГУ ДФС у Херсонській області, АРК та м. Севастополі задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг до зведеного бюджету по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 583523,24 грн. та по військовому збору до державного бюджету у сумі 48166,31 грн..

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що станом на момент звернення до суду з позовом, податкове зобов`язання відповідачем не сплачено, а отже, є податковим боргом.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу у якій зазначено, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, а тому останній просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що до загального місячного (річного) оподаткованого доходу платника податку не включається сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити).

У відзиві на апеляційну скаргу ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі спростовує доводи апеляційної скарги, вказуючи на законність ухваленого рішення та просить його залишити без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухав суддю-доповідача, розглянув та обговорив доводи апеляційної скарги, перевірив матеріали справи та вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Перевіряючи повноту з`ясування судом першої інстанції обставин справи та правильність застосування правових норм, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Судом встановлено, що 05.06.2008р. між АКІБ «УкрСиббанк» (далі - банк) та ОСОБА_1 (далі - позичальник) укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 115000,00 доларів США для придбання нерухомого майна. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 557980,00 грн. за курсом Національного банку України на день укладання Договору (а. с. 109-119).

Відповідно до розділу 2 цього Договору виконання зобов`язань позичальника за договором забезпечується заставою нерухомості - однокімнатної квартири загальною площею 60,7 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та є власністю ОСОБА_1 ..

05.06.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки (нерухомого майна), який забезпечує виконання зобов`язань боржника - ОСОБА_1 (іпотекодавця) перед кредитором - АКІБ «УкрСиббанк» (іпотекодержателем) за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05.06.2008 р. (а. с. 124-127).

Згідно Додаткової угоди № 1 від 30.01.2009 р. до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 05.06.2008 р. сторони домовились про перенесення строків виконання зобов`язань позичальника зі сплати процентів за договором та про зміну кінцевого терміну повернення кредиту за договором (а. с. 121-123).

17.08.2015 р. між ОСОБА_1 (продавцем) та ОСОБА_2 (покупцем) був укладений договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого продавець передає у власність покупця однокімнатну квартиру, що знаходиться, в АДРЕСА_1 , загальною площею 60,7 м2, а покупець приймає її і сплачує за неї обумовлену грошову суму (пункт1); продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 149000 грн. (а. с. 150-153).

Відповідно до квитанції № 157 від 17.08.2015 р. грошові кошти, отримані в результаті продажу квартири, були в повному обсязі внесені до АКІБ «УкрСиббанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 05.06.2008 р. (а. с. 158).

Листом АТ «УкрСиббанк» від 17.08.2015 р. року за № 31-4-53/606 повідомлено позивача про анулювання боргу в порядку пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, зі змісту якого вбачається, що ПАТ «УкрСиббанк» прийнято рішення про анулювання кредиторської заборгованості позивача, яка обліковувалася на підставі зазначеного вище кредитного договору, що станом на 17.08.2015 р. року становить 107413,50 доларів США, що складає 2337066, 84 грн. за основним боргом, та 24203,31 доларів США, що складає 526607, 51 грн. заборгованості за відсотками, а також штрафних санкцій (а. с. 159).

З 15 по 16 вересня 2016 року, Херсонською ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку відповідача з питань отримання податкового блага у вигляді суми боргу анульованого кредитом за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2015 р.

За результатами перевірки складено акт від 16.09.2016 р. № 708/21-03-13-05/, в якому зазначено про порушення ОСОБА_1 :

- пунктів 49.1, 49.2 ст. 49, пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України щодо неподання податкової декларації про майновий стан та доходи за 2015 рік;

- підпункту 164.2.17 «д» п. 164.2 ст. 164, п. 1 ст. 167 ПК України, внаслідок чого платником податку у 2015 році не включено до загального річного оподаткованого доходу і не задекларована сума доходу отриманого як додаткове благо у розмірі 2337066,956 грн., що призвело до несплати податку на доходи фізичних осіб у сумі 460105,39 грн.;

- підпункту 1.4 п. 16 прим. 1 підрозд. 10 розд. ХХ ПК України, що призвело до не нарахування та несплати військового збору за 2015 рік у сумі 35056 грн..

На підставі виявлених порушень позивачем прийняті податкові повідомлення-рішення:

- від 25.11.2016 р. № , яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за основним платежем 460105,39 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 115026,35 грн.;

- від 25.11.2016 р. № , яким до відповідача застосовано штрафні санкції по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 170 грн.;

- від 22.03.2017 р. № , яким ОСОБА_1 збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, за основним платежем 6577,20 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями у розмірі 1644,30 грн.;

- від 22.03.2017 р. № , яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем "військовий збір" за основним платежем 35046,87 грн. та за штрафними (фінансовими) санкціями в розмірі 8761,72 грн..

22.12.2017 р. ГУ ДФС у Херсонській області було сформовано та надіслано на адресу ОСОБА_1 податкову вимогу № 11269-17, яка не була отримана відповідачем з причин "за закінченням терміну зберігання".

Спірні правовідносини врегульовані Податковим Кодексом України, в редакції, яка діяла до 01.01.2017 року (далі - ПК України).

Відповідно до пп.163.1.1 та 163.1.2 п.163.1 ст. 163 ПК України об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Абзацом 2 пп. 164.1 статті 164 ПК України визначено, що загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

Відповідно до пп. 162.2.17 п. 16.2 ст. 162 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Приписами підпункту 14.1.47 п. 14.1 ст. 14 ПК України встановлено, що додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Відповідно до підпункту "д" пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України (в редакції, чинній до 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Якщо кредитор повідомляє платника податку - боржника рекомендованим листом з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про анулювання (прощеного) боргу та включає суму анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було анульовано (прощеного), такий боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації.

Згідно з підпунктом "б" пп. 164.2.14 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання.

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі ст. 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За приписами ст. 605 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує доход платника податку і включається в його оподатковуваний доход. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Відсутність в підпункті "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України точності щодо визначення додаткового блага у вигляді суми боргу платника податку, анульованого (процентного) кредитором за його самосійним рішенням, була усунена шляхом внесення змін Законом України "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи" від 28 грудня 2014 року №71-VIII, який набрав чинності з 1 січня 2015 року.

Згідно з підпунктом "д" підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (в редакції, чинній з 1 січня 2015 року) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

З наведеного вбачається, що законодавець під додатковим благом розуміє тільки основну суму боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

Аналізуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку, що для вирішення питання про стягнення з відповідача суми податку на доходи фізичних осіб, яке виникло в результаті отримання додаткового блага, треба встановити природу додаткового блага.

Як установлено матеріалами справи та вже зазначалось вище, 05.06.2008р. між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 115000,00 дол. США для придбання нерухомого майна, зокрема однокімнатної квартири загальною площею 60,7 м2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Цього ж дня, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки (нерухомого майна), який забезпечує виконання зобов`язань боржника - ОСОБА_1 (іпотекодавця) перед кредитором - АКІБ «УкрСиббанк» (іпотекодержателем) за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 05.06.2008 р. (а. с. 124-127).

З 2012 року, у зв`язку з настанням скрутного матеріального становища, ОСОБА_1 неодноразово звертався до АТ «УкрСиббанк» з прохання на добровільну реалізацію заставного майна в рахунок погашення кредиту.

Однак, лише наприкінці липня 2015 року АТ «УкрСиббанк» запропонував відповідачу добровільно реалізувати заставне майно (однокімнатну квартиру загальною площею 60,7 м2, за адресою: м. Херсон, вул. Ушакова, б. 66) в рахунок погашення заборгованості по кредиту з подальшим анулюванням залишку заборгованості зі сторони банку.

На виконання наведених вище зобов`язань, 17.08.2015 р. ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу продав ОСОБА_2 однокімнатну квартиру за вказаною вище адресою.

Грошові кошти, отримані в результаті продажу квартири, були в повному обсязі внесені до АКІБ «УкрСиббанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 0 від 05.06.2008 р., що підтверджується квитанцією № 157 від 17.08.2015 року (а. с. 158).

Апеляційний суд наголошує, що кошти за вищевказаним договором споживчого кредиту були надані ОСОБА_1 за цільовим призначення - придбання квартири за адресою АДРЕСА_1 . Вона і була взята банком в іпотеку для забезпечення зобов`язань по кредитному договору, що підтверджується "Інформацією з Державного реєстру речових права..." від 17.08.2015 р.

Отже, ОСОБА_3 виконано свій обов`язок перед банком щодо зобов`язань за кредитним договором № 0 від 05.06.2008 р..

17.08.2015 р. АТ «УкрСиббанк» повідомлено відповідача про анулювання кредиторської заборгованості останнього в порядку п. "д" пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, яка обліковувалася на підставі зазначеного вище кредитного договору та яка станом на 17.08.2015 р. за основним боргом становить 107413,50 Доларів США, що складає 2337066, 84 грн..

Назване повідомлення про анулювання кредиторської заборгованості отримано ОСОБА_1 , що ним не заперечується.

Матеріалами справи встановлено, що підставою для виникнення податкового боргу стало не відображення відповідачем у податковій декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік отримання податкового блага у вигляді суми анульованого (прощеного) боргу, на суму 2337066,84 грн., отриманого від АТ «УкрСиббанк».

Так, як вбачається з акту перевірки, позивач вказує, що ним до АТ «УкрСиббанк» було надіслано запит від 17.02.2016 р. № 2556/9/21-03-17-05-20 про підтвердження інформації щодо нарахування доходу у вигляді анулювання (прощення) заборгованості за кредитом. Крім того, в акті також позивачем зазначено, що АТ «УкрСиббанк» було надано відповідь-підтвердження від 17.03.2016 р. № 11-42/8595.

Проте, вказані вище листи, на які посилається контролюючий орган в своєму акті перевірки, в матеріалах справ відсутні.

На момент розгляду справи в суді апеляційної інстанції, ГУ ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі не надано доказів, зокрема копію податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платника податку, і сум утриманого з них податку наданого АТ «УкрСиббанк» за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, згідно якого вбачалось би, що ОСОБА_1 отримав доходи у вигляді додаткового блага.

З наданих відповідачем до апеляційної скарги документів також неможливо встановити розмір отриманого ним доходу у розміру прощеної суми кредиту.

З аналізу наявних документів, які містяться в матеріалах справи випливає, що висновки акту Херсонської ОДПІ ГУ ДФС у Херсонській області від 16.09.2016 р. № 708/21-03-13-05/ про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 з питання отримання доходу (додаткового блага) у вигляді суми боргу анульованого кредитором за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року щодо, отримання відповідачем додаткового блага у розмірі 2337066, 84 грн., є необґрунтованими, оскільки виключає можливість суду встановити дійсність нарахування доходу у вигляді додаткового блага на відповідну суму на користь відповідача.

Ураховуючи викладене, у зв`язку із неможливістю документального підтвердження обставин отримання відповідачем у 2015 році додаткового блага у сумі 2337066, 84 грн., апеляційний суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для стягнення з ФОП ОСОБА_1 податкового боргу по податку фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 460105,39 грн.

До того ж, 09.04.2015 року прийнято Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань» № 321-VIII, згідно п. 3 якого підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнено пунктом 8 такого змісту:

"8. Не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року".

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року".

Тобто курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощенного боргу (кредиту), також не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню, якщо сторони кредитного договору домовилися про зміну валюти зобов`язання, кредит не погашений до 1 січня 2014 року.

В межах даних правовідносин, кредит не погашений до 01.01.2014 року.

Однак, варто наголосити, що укладений між відповідачем та АКІБ «УкрСиббанк» кредитний договір № 0 від 05.06.2008 р. передбачав надання кредиту та відповідно анулювання заборгованості в іноземній валюті, при цьому колегія суддів звертає увагу, що курс іноземної валюти є нестабільним та має властивість щодня змінюватись під впливом макроекономічних чинників.

Разом з тим, посилаючись на повідомлення про анулювання боргу АТ «УкрСиббанк» , відповідачем не надано суду доказів щодо дослідження питання курсової різниці кредитної заборгованості та анульованої суми такої заборгованості.

Так, за курсом Нацбанку України станом на день прощення суми боргу в гривневому еквіваленті вона складала 2337066,95 грн., ця ж сума прощеного боргу в гривневому еквіваленті станом на 01 січня 2014 року становила 858233,86 грн. за валютним курсом долара США до Української гривні - 7,993 грн..

Отже, різниця між 2337066,95 грн. та 858233,86 грн. складає 1478833 грн., є курсовою різницею та не може вважатись доходом (додатковим благом) в цілях оподаткування податком на доходи фізичних осіб.

Дана позиція узгоджується із висновками Верховного Суду, викладених у постанові від 15 травня 2018 року у справі №821/1594/17.

В свою чергу, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року №909-VIII (який набрав чинності 01.01.2016), пункт 165.1 статті 165 Податкового кодексу України було доповнено підпунктом 165.1.59, у відповідності з яким до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу не включається сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити).

Аналіз наведеної вище норми податкового законодавства дає підстави вважати, що на дату звернення Інспекцією до суду з вказаним позовом сума 2337066,95 грн., прощена (анульована) АТ «УкрСиббанк» у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити), не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та не підлягає оподаткуванню.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20.12.2018 року по справі № 820/2600/16.

Таким чином, підсумовуючи усе викладене вище та з урахуванням усіх доводів у сукупності, апеляційний приходить до висновку про відсутність підстав щодо стягнення податкового боргу з ОСОБА_1 у сумі 631689,55 грн., який виник з 02.04.2017 року за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань, які нараховані відповідачу згідно податкових повідомлень рішень від 25.11.2016 р. № та № , від 22.03.2017 р. № та № , прийнятих на підставі акту перевірки від 16.09.2016 р. № 708/21-03-13-05/ "Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків ОСОБА_1 з питання отримання доходу (додаткового блага) у вигляді суми боргу анульованого кредитором за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року".

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, судові витрати позивача у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 14213 грн., що підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі.

Зважаючи на викладенні обставини, апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального права, що виразилось в неправильному застосуванні закону, у зв`язку з чим, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з винесенням постанови про відмову у задоволенні позовних вимог Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 317, 321, 322, 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 7 вересня 2018 року скасувати та прийняти нове судове рішення.

У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу відмовити повністю.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі () на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 14213 (чотирнадцять тисяч двісті тринадцять) грн..

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду на протязі тридцяти днів.

Головуючий суддя Димерлій О.О.
Судді Єщенко О.В. Кравченко К.В.