Справа № 140/2683/18
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/3500/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року, ухвалене суддею Каленюк Ж.В. у м.Луцьку Волинської області о 15:49, повний текст якого складений 25 лютого 2019 року, у справі №140/2683/18 за адміністративним позовом Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання недійсним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

18 грудня 2018 року позивач - Головне управління Державної казначейської служби України у Волинській області звернулося до суду із позовом до відповідача - Головного управління ДФС у Волинській області, у якому просило визнати недійсним та скасувати рішення від 09 серпня 2018 року № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що штрафні санкції та пеня застосовані безпідставно, оскільки факт несвоєчасної сплати єдиного внеску відсутній. Так, постановою Волинського окружного адміністративного суду від 01 липня 2016 року у справі №803/784/16, яка набрала законної сили на підставі ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2017 року, було скасоване рішення податкового органу про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за аналогічних обставин, оскільки було встановлено, що Головне управління Казначейства зайво подало звітність (таблиця 4 Нарахування єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування на суми грошового забезпечення та на суми допомоги у зв`язку із вагітністю та пологами), в результаті чого виникло дублювання суми єдиного внеску, нарахованого на допомогу по вагітності і пологах. Зазначена помилка була виправлена шляхом подання Головним управлінням Казначейства коригуючої звітності на зайво нараховані суми єдиного внеску. Крім того, вказує, що ним неодноразово проводилися звірки із відповідачем, за результатами яких заборгованості зі сплати податків і зборів за 2017-2018 роки виявлено не було. Незважаючи на наведені вище обставини, відповідач прийняв рішення, яке оскаржується, що вказує на його протиправний характер.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління ДФС у Волинській області від 09 серпня 2018 року №.

Рішення мотивоване тим, що виправлення допущених помилок у звітах, в тому числі за жовтень, листопад 2015 року у лютому 2016 року шляхом зменшення абсолютного значення зобов`язань, які не були та не могли бути обов`язком їх сплати, виключає відповідальність позивача як платника єдиного соціального внеску.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідачем - ГУ ДФС у Волинській області оскаржено його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI не містить норм щодо звільнення від відповідальності за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань у разі подання коригуючого розрахунку після закінчення граничного строку подання розрахунків та спливу граничного строку сплати податкових зобов`язань. Подання позивачем коригуючого розрахунку податкових зобов`язань у зв`язку з виправленням виявлених помилок контролюючим органом, яким задекларовано суму ЄСВ, тобто після спливу строку сплати самостійно узгодженого податкового зобов`язання, не може бути підставою для звільнення платника від відповідальності за несвоєчасну сплату грошових зобов`язань.

У відзиві на апеляційну скаргу позивачем, зокрема зазначено, що несплачені суми податкового зобов`язання, вказані у розрахунку штрафної санкції та пені, є результатом подання задвоєної звітності (зайво поданої таблиці 4), що не може бути підставою для застосування штрафних санкцій та нарахування пені.

Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що ГУ Державної казначейської служби України у Волинській області 02.12.2011 зареєстроване як юридична особа, що здійснює державне управління загального характеру, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.150-151 том1).

Позивачем подавалось до контролюючих органів Звіт про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів (форма №Д4 (місячна), надалі - звіт) за жовтень 2015 року 04.11.2015; за листопад 2015 року 23.11.2015, за грудень 2015 року 18.01.2016. У складі звіту подано Таблицю 1 Нарахування єдиного внеску (а.с.123-127, 132-136 том 1). Одночасно позивач подавав Таблицю 4 Нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на суми грошового забезпечення та на суми допомоги у зв`язку з вагітністю та пологами у складі звіту за жовтень та листопад 2015 року. У кожному випадку у таблиці 4 звіту, а також у таблиці 1 відображено суму допомоги у зв`язку із вагітністю і пологами, а також суми нарахованого єдиного внеску з такої виплати (33,2%) та суми утримання єдиного внеску (2%).

19 лютого 2016 року позивач подав до органу доходів і зборів звіт з таблицею 4, у якій зазначив про зайво нарахований єдиний внесок у сумі 75165,16 грн (а.с.79 том 1), зменшивши суму єдиного внеску у зв`язку з виправленням помилки, допущеної у попередніх звітних періодах (в аналогічному порядку позивач подавав звітність з єдиного внеску за березень, квітень 2015 року, липень, серпень 2015 року (а.с.86-90; 95-99; 104-108; 113-118).

09 серпня 2018 року ГУ ДФС у Волинській області на підставі розрахунку (а.с.42-43) прийняло рішення № про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску. Ним визначено штраф у сумі 10385,98 грн (20% несвоєчасно сплаченого єдиного внеску за період з 21 листопада 2015 року по 10 лютого 2016 року) та пеню у сумі 462,05 грн (а.с.6).

Не погоджуючись з зазначеним рішенням позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального та процесуального права, з огляду на таке.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктами 1, 4 частини 2 статті 6 Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 08 липня 2010 року № 2464-VI (далі Закон України №2464-VI) платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок; подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Єдиний внесок відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону № 2464-VI нараховується на суму нарахованої заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України Про оплату праці, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами.

Відповідно до частини 8 та 11 ст. 9 Закону №2464-VI, платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4 і 5 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця. При цьому платники, зазначені у пункті 1 частини першої статті 4 цього Закону, під час кожної виплати заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), на суми якої (якого) нараховується єдиний внесок, одночасно з видачею зазначених сум зобов`язані сплачувати нарахований на ці виплати єдиний внесок у розмірі, встановленому для таких платників (авансові платежі). Винятком є випадки, якщо внесок, нарахований на ці виплати, вже сплачений у строки, встановлені абзацом першим цієї частини, або за результатами звірення платника з органом доходів і зборів за платником визнана переплата єдиного внеску, сума якої перевищує суму внеску, що підлягає сплаті, або дорівнює їй. Кошти перераховуються одночасно з отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі. При цьому фактичним отриманням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплату доходу, грошового забезпечення) вважається отримання відповідних сум готівкою, зарахування на рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, отримання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей у рахунок зазначених виплат, фактичне здійснення з таких виплат відрахувань згідно із законодавством або виконавчими документами чи будь-яких інших відрахувань.

У разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Пунктом 2 частини 11 статті 25 Закону №2464-VІ передбачено, що орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції: за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.

Згідно із ч. 10 ст. 25 Закону України №2464-VІ на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.

Також, відповідно до пункту 1, підпунктом 1 пункту 2 розділу VІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20 квітня 2015 року № 449 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 04 травня 2018 року № 469), зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 травня 2015 року за № 508/26953 (далі Інструкція), за порушення норм законодавства про єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до платників, на яких згідно із Законом покладено обов`язок нараховувати, обчислювати та сплачувати єдиний внесок, застосовуються фінансові санкції (штрафи та пеня) відповідно до Закону.

За несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску на платників, які допустили зазначене порушення, починаючи з 01 січня 2015 року, накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум. При цьому складається рішення про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску за формою згідно з додатком 12 до цієї Інструкції. Розрахунок цієї фінансової санкції здійснюється на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів. При застосуванні штрафів, зазначених у цьому підпункті, приймається одне рішення на всю суму сплаченої (погашеної) недоїмки незалежно від періодів та кількості випадків сплати за зазначені періоди.

Пунктом 5 розділу VІІ Інструкції передбачено, що на суму недоїмки платнику єдиного внеску нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка на суму фактично сплаченої недоїмки за кожний день прострочення платежу. Нарахування пені починається з першого календарного дня, що настає за днем закінчення строку внесення відповідного платежу, до дня його фактичної сплати (перерахування) включно.

Документи, які є підставою для нарахування пені: документи, що підтверджують суму єдиного внеску та строк його сплати,- звіт платника щодо нарахування єдиного внеску (з додатним значенням); вимога про донараховані суми єдиного внеску за актами документальних перевірок або повідомленням-розрахунком; рішення суду.

Відповідно до ч. 14 ст. 25 Закону №2464-VI про нарахування пені та застосування штрафів, передбачених цим Законом, посадова особа органу доходів і зборів у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом, приймає рішення, яке протягом трьох робочих днів надсилається платнику єдиного внеску.

Як встановлено, відповідачем за несвоєчасну сплату єдиного внеску за період з 21 травня 2015 року по 25 вересня 2015 року було застосовано до позивача штрафні санкції у сумі 1087,12 грн та нараховано пеню у сумі 20,19 грн, про що свідчить рішення від 11.11.2015 № (а.с.5). Дане рішення було предметом судового оскарження та за результатами вирішення спору Волинський окружний адміністративний суд постановою від 01 липня 2016 року у справі №803/784/16, що набрала законної сили на підставі ухвали Львівського апеляційного адміністративного суду від 09 березня 2017 року, визнав протиправним і скасував його (а.с.7-18 том 1). Зі змісту вказаних рішень встановлено, що підставою для прийняття відповідачем рішення від 11 листопада 2015 року № став висновок контролюючого органу про несвоєчасну сплату єдиного внеску на суми допомоги у зв`язку із вагітністю і пологами, який одночасно був відображений у таблиці 1 та таблиці 4 звіту, незважаючи на ту обставину, що позивач 19 лютого 2016 року подав коригуючу звітність, у якій зменшено єдиний внесок у зв`язку з виправленням помилки, допущеної у попередніх звітних періодах. Слід зазначити, що обставини прийняття оскаржуваного рішення в цій справі та справі №803/784/16 пов`язані із помилково поданими позивачем у складі місячних звітів таблиць 4.

Так у справі, що розглядається, висновок відповідача про несвоєчасну сплату єдиного внеску за період з 21 листопада 2015 року по 10 лютого 2016 року ґрунтується на тих підставах, що позивач несвоєчасно сплатив єдиний соціальний внесок у повному обсязі, визначений ним у звіті про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів (таблиці 1 та 4).

Згідно із ч. 10 ст. 9 Закону №2464-VI у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів днем сплати єдиного внеску вважається день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів (частина).

Згідно звіту позивача від 04 листопада 2015 року за жовтень 2015 року, сума нарахованого єдиного соціального внеску становить 176548,09 грн (а.с.124-127 том 1). Позивач сплатив єдиний соціальний внесок платіжними дорученнями на загальну суму 176701,83 грн (з них 5310,58 грн. нараховано єдиного внеску на допомогу по вагітності та пологах (33,2%) та утримано єдиного внеску (2%) 319,91 грн.) (а.с.119-122, 177-201, том1). Граничний термін сплати єдиного соціального внеску до 20 листопада 2015 року. Відтак, єдиний соціальний внесок сплачений в строк.

Відповідно до звіту від 23 листопада 2015 року за листопад 2015 року сума нарахованого єдиного соціального внеску становить 141901,19 грн (а.с.133-136 том 1). Про сплату єдиного соціального внеску у сумі 141901,19 грн свідчать платіжні доручення на суму 141901,19 грн (з них 3135,39 грн нараховано єдиного внеску на допомогу по вагітності та пологах (33,2%) та 188,88 грн утримано єдиного внеску (2%)) (а.с.128-131, 202-228 том 1). Граничний термін сплати єдиного соціального внеску до 20 грудня 2015 року. Єдиний соціальний внесок сплачений в строк.

Згідно із звітом за грудень 2015 року самостійно обчислена сума грошового зобов`язання з єдиного соціального внеску становить 236395,60 грн. Єдиний соціальний внесок на допомогу по вагітності та пологах відсутній. Грошове зобов`язання з граничним строком сплати до 20 січня 2016 року сплачене платіжними дорученнями на загальну суму 238364,92 грн (а.с.229-262 том 1).

Станом на 31 жовтня 2015 року в обліковій картці платника позивача, витяг з якої надано відповідачем (а.с.66-71 том 1), значиться переплата у сумі 106798,97 грн, а станом на 31 грудня 2015 року переплата у сумі 159869,44 грн (а.с.61-65 том 1).

Поряд з цим, відповідно до таблиці 4 звіту за жовтень 2015 року (поданий 04 листопада 2015 року), сума допомоги по вагітності і пологах становить 15995,73 грн. Така ж сума відображена і у таблиці 1 цього звіту. І у 1, і у 4 таблиці звіту сума єдиного внеску (2%) становить 319,91 грн, єдиного внеску 33,2% - 5310,58 грн. (всього 5630,49 грн.). Єдиний внесок у розмірі 2% або 319,91 грн. сплачений 28 жовтня 2015 року згідно з платіжним дорученням від 28 жовтня 2015 року №1057 (а.с.119), а платіжними дорученнями від 08 жовтня 2015 року №1002 та від 22 жовтня 2015 року №1043 (а.с.120-121) сплачено єдиний внесок у сумі 148202,62 грн, в тому числі 5310,58 грн (єдиний внесок на допомогу у зв`язку із вагітністю і пологами у розмірі 33,2%).

З таблиці 4 звіту за листопад 2015 року (поданий 23 листопада 2015 року) вбачається, що сума допомоги по вагітності і пологах становить 9443,94 грн, яка і відображена в таблиці 1 цього звіту. Сума єдиного внеску у розмірі 2% становить 188,88 грн., єдиного внеску у розмірі 33,2% - 3135,39 грн, разом 3324,27 грн. (в обох таблицях). Оплата відбулася згідно з платіжними дорученнями від 01 грудня 2015 року №1334 (188,88 грн.), та платіжними дорученнями від 06 листопада 2015 року №1145, від 23 листопада 2015 року №1177, від 01 грудня 2015 року №1333 у сумі 126972,07 грн, в тому числі 3135,39 грн єдиного внеску на допомогу у зв`язку із вагітністю і пологами у розмірі 33,2%.

Таким чином, оплата єдиного внеску на суми допомоги по вагітності і пологах відбулася у межах граничного строку до 20 листопада 2015 року за жовтень 2015 року та до 20 грудня 2015 року за листопад 2015 року.

Однак, єдиний внесок на суми допомоги по вагітності і пологах за жовтень 2015 року (5630,49 грн) та за листопад 2015 року (3324,27 грн), відповідачем відображені в обліковій картці позивача з урахуванням таблиці 4 звіту, які були подані помилково у складі місячного звіту, що фактично призвело до штучного збільшення загальної суми єдиного внеску.

Відповідно до таблиці 4 звіту за січень 2016 року (поданий 19 лютого 2016 року) позивач зменшив єдиний внесок у зв`язку із виправленням помилки всього на 75165,16 грн., в тому числі єдиний внесок у розмірі 33,2% на 70894,40 грн, єдиний внесок у розмірі 2% на 4270,76 грн (а.с.79 том 1). В обліковій картці також відображено коригування за декларацією від 19 лютого 2016 року № шляхом зменшення обов`язкового платежу на 75165,16 грн (а.с.64 том 1).

Разом з тим, у зв`язку із наявністю задвоєної суми єдиного внеску на суми допомоги по вагітності і пологах в таблицях 1 та 4 звіту в обліковій картці відбувалося погашення цих сум за рахунок сплати перерахованими вище платіжними дорученнями поточних чергових платежів. Відтак, виникала штучна заборгованість, що спричинила нарахування штрафних санкцій і пені.

Враховуючи те, що позивач виявивши помилку у звіті, подав коригуючу звітність шляхом зменшення абсолютного значення зобов`язань, колегія суддів констатує про відсутність правопорушення покладеного в основу спірного рішення про застосування штрафу та нарахування пені, оскільки виправлення допущених помилок у звітах, в тому числі за жовтень, листопад 2015 року у лютому 2016 року шляхом зменшення абсолютного значення зобов`язань, які не були та не могли бути обов`язком їх сплати, виключає відповідальність позивача як платника єдиного соціального внеску.

Крім цього, обов`язок нарахувати єдиний внесок виникає не з факту складання (подання) звіту, а з факту нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення), і базою нарахування є нарахована заробітна плата (дохід), яка обчислюється на підставі бухгалтерських документів, а не даних звіту з єдиного внеску.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.12.2018 в справі №814/3880/14 та від 04.12.2018 в справі №806/230/17.

Аналізуючи наведені правові норми та встановлені обставини справи, колегія суддів прийшла до неспростовного переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Волинській області залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року у справі №140/2683/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. О. Большакова
В. Я. Макарик
Постанова складена в повному обсязі 21.05.2019.