Справа № 161/6702/19
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/4775/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Сеника Р.П.

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу громадянина В`єтнаму ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2019 року, ухвалене суддею Пахолюк А.М., 23:35:10 год., м. Луцьк, у справі за позовом Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, Управління Служби Безпеки України у Волинській області до громадянина В`єтнаму ОСОБА_1 про примусове затримання з метою забезпечення його перелачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію,-

В С Т А Н О В И В:

18.04.2019 року позивачі - Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, Управління Служби Безпеки України у Волинській області звернулися до суду з позовом до громадянина В`єтнаму ОСОБА_1 , в якому просять примусово затримати громадянина В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на шість місяців шляхом поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства з метою ідентифікації та забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2019 року позов задоволено частково. Примусово затримано громадянку В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шість місяців шляхом поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства з метою ідентифікації. В решті позовних вимог відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що відповідач перебуває на території України з порушенням вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», вищевказаний іноземець перебуває на території України без відповідних документів на право перебування, не працює. Під час перебування на території України до підрозділів ДМС України у Волинській області та інших областей України щодо продовження термінів чи з інших питань перебування на території України, з заявою про отримання статусу біженця чи додаткового захисту іноземка не зверталася. Відтак, в даному випадку, щодо відповідача наявні підстави та ризики передбачені ч.1 ст.289 КАС України.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, вважаючи його незаконним, прийнятим з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, громадянин В`єтнаму ОСОБА_1 оскаржив його, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2019 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянт зазначає, що резолютивна частина судового рішення суперечить вимогам ч.1 ст.289 КАС України. Законом не передбачено затримання з метою ідентифікації. Задовольняючи позов суд першої інстанції вийшов за межі повноважень позивачів та приписів закону. Затримання з метою ідентифікації можливе лише в контексті забезпечення видворення за межі території України. Проте позивачі з такою вимогою не зверталися.

Крім того, апелянт вказує на те, що в матеріалах справи відсутні докази вчинення відповідачем порушення законодавства про правовий статус іноземців. За ч.1 ст.203 КпАП України до адміністративної відповідальності відповідач не притягувався.

Що стосується протоколу про адміністративне затримання, то такий протокол не свідчить і не підтверджує факту вчинення правопорушення. Окрім того, затримання відповідача було проведено повторно одразу після звільнення з Волинського ПТПІ безпосередньо на КПП вказаної установи. Фактично затримання відповідача відбулось 12.04.2019 співробітниками Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служба у м. Києві та Київській області у порядку ст.261 КпАП України. Затримання 15.04.2019 року здійснено повторно, що потягло безперервне затримання особи на строк більше 72 годин. Законом таке повторне безперервне затримання не передбачене.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що громадянка В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (прізвище, ім`я та дата народження записані зі слів іноземки) 15.04.2019 року була виявлена та затриманауповноваженими працівниками Управління ДМС України у Волинській області спільно з працівниками УСБ України у Волинській області.

При цьому, документи, що посвідчують особу та підтверджують законність перебування на території України, у відповідача були відсутніми.

Факт затримання відповідача та відсутності в нього документів стверджується протоколом про адміністративне затримання за ч.2 ст.263 КУпАП та протоколом особистого огляду, огляду речей та вилучення речей і документів, складеними посадовими особами позивача 15.04.2019. (а.с.7-8).

Таким чином, своїми діями громадянка В`єтнаму ОСОБА_1 вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.203-1 КУпАП, через що була затримана із оформленням протоколу від 15.04.2019 про адміністративне затримання.

Згідно рішення від 15.04.2019 про поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, вирішено громадянку В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , помістити у Волинському пункті тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України, з метою підготовки відповідних матеріалів для забезпечення ідентифікації та передачі відповідно до міжнародного договору про реадмісію (а.с.9).

16.04.2019 згідно з актом приймання-передачі іноземця або особи без громадянства ОСОБА_1 поміщено у Волинський пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Також докази звернення відповідача із заявою про набуття статусу біженця до відповідних державних органів влади в матеріалах справи є відсутніми.

Водночас, первинні заходи щодо встановлення особи затриманого, які були проведені протягом терміну адміністративного затримання, не дали результатів.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані приписамист.289КАС України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України встановлює Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22.09.2011 №3773-VI, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, відповідно до ч.1 ст.29 якого передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Частиною 3 ст. 29 цього Закону визначено, що іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Законом України від 03.09.2008 ратифіковано Угоду між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістиної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав, підписану в м.Нью-Йорку 25.09.2007, статтею 4 якої закріплена процедура реадмісії.

Порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України положень міжнародних договорів України, укладених між Україною та іншими державами про реадмісію (приймання-передавання) осіб (далі - міжнародні угоди про реадмісію), а також порядок їх взаємодії під час здійснення реадмісійних процедур визначено Інструкцією про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб, затвердженою Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.02.2015 №158 (далі Інструкція №158) відповідно до п.2 розділу ІІ якої передавання Україною іноземців та осіб без громадянства іншій договірній державі, а також приймання від іншої договірної держави громадян України, іноземців та осіб без громадянства здійснюються відповідно до міжнародних угод України про реадмісію за стандартною або прискореною процедурою.

Згідно з п.1 розділу ІV Інструкції №158 у разі затримання уповноваженими органами на території України іноземців або осіб без громадянства, які порушують законодавство України щодо порядку прибуття на територію України чи перебування або проживання на її території, зазначені особи до вирішення питання щодо їх реадмісії підлягають тимчасовому розміщенню в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до п.1 розділу ІХІнструкції №158 у разі встановлення відповідними імплементаційними (виконавчими) протоколами до міжнародних угод про реадмісію іншого порядку реадмісії, ніж той, що встановлений у цій Інструкції, застосовуються положення, визначені цими протоколами.

Оскільки Виконавчий протокол до Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав не укладений, позивачем застосована визначена чинним законодавством процедура.

Частиною 1ст. 289 КАС України встановлено, що за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів:

1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України;

2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію;

3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації;

4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Зі змісту наведеної норми вбачається, що законодавцем фактично виділено окремий випадок звернення із позовною заявою - затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; фактичною підставою для такого звернення є те, що відповідач перешкоджає проведенню процедури реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, оскільки у нього відсутні будь-які документи, які посвідчують його особу та документ, шо дає право на виїзд з України.

При цьому суд апеляційної інстанції звертає увагу, що можливість звернення із таким позовом не пов`язана законодавцем із процедурою видворення іноземця.

Покликання апелянта на те, що відповідачем за позовом про затримання іноземця може бути особа, щодо якої поданий позов про примусове видворення, не заслуговує на увагу, оскільки громадянин Соціалістичної Республіки В`єтнам Нгуєн Тхі Діузгідно Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» не підлягає примусовому видворенню, а підлягає передачі відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Відповідно до ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Згідно з ч. 11 ст. 289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців.

Оскільки приписи ст.289 КАС України є спеціальними по відношенню до ст.30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а також прийняті пізніше, ніж зазначений Закон, тому у випадку, що розглядається, стаття 289 КАС України є пріоритетною у застосуванні.

Суд апеляційної інстанції не приймає до уваги доводи апелянта про те, що затримання іноземця застосовується до особи, щодо якої поданий адміністративний позов про примусове видворення, при цьому підставою затримання повинні слугувати докази про відсутність документа, що дає право на виїзд з України і про те, що особа ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення або якщо існує ризик його втечі, а таких доказів позивачем суду не надано, так як ці доводи не відповідають закону, зокрема, пункту 2 частини 1статті 289 КАС України, а підставою для подання даного позову була відсутність в іноземця, який вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, тобто, неможливість його ідентифікації.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, а тому заявлений позов підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків рішення суду, а тому підстав для скасування рішення суд апеляційної скарги не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 271, 272, 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу громадянина В`єтнаму ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2019 року у справі №161/6702/19 за позовом Управління Державної міграційної служби України у Волинській області, Управління Служби Безпеки України у Волинській області до громадянина В`єтнаму ОСОБА_1 про примусове затримання з метою забезпечення його перелачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. Б. Хобор
Р. П. Сеник
Повне судове рішення складено 22.05.2019.