Справа № 718/898/19
Суддя: Маренич Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

23 травня 2019 р. м. Чернівці справа № 718/898/19

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Маренич І.В., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

27.03.2019 ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся Кіцманського районного суду з адміністративним позовом, у якому просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови в поверненні помилково сплачених коштів неправомірною та стягнути шляхом списання з його казначейського рахунку на користь позивача шкоду у вигляді помилково/безпідставно сплаченого боргу на обов`язкове державне пенсійне страхування - 3621,41 грн.

29.03.2019 року ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області адміністративну справу передано за підсудністю до Чернівецького окружного адміністративного суду.

13.05.2019 року згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, адміністративну справу № 718/898/19 передано на розгляд головуючому судді Мареничу І.В.

16.05.2019 року даний адміністративний позов залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків - п`ять днів з дня отримання позивачем копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Для усунення недоліків позовної заяви, позивачу необхідно було у встановлений строк: докази сплати судового збору, належну копію квитанції Ощадбанку від 27.03.2018 року на суму 3621,41 грн., копію паспорту та ідентифікаційного коду.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху від 16.05.2019 року вручено позивачу.

22.05.2019 року на адресу суду надійшли документи на усунення недоліків а саме : належна копія квитанції Ощадбанку від 27.03.2018 року на суму 3621,41 грн., копія паспорту та копія ідентифікаційного коду

Проте, станом на 23.05.2019 року - день постановлення судом ухвали про повернення позовної заяви, позивач не усунув повністю недоліки позовної заяви на які вказувалось в ухвалі про залишення позовної заяви без руху від 16.05.2019 року, яка набрала законної сили.

Окрім того, позивач зазначив в клопотанні про усунення недоліків, що він звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір".

З даного приводу, суд зазначає наступне.

Окремі рішення, прийняті суб`єктом владних повноважень, можуть породжувати підстави для змін майнового стану фізичної особи чи юридичної особи.

Зокрема, реалізація таких рішень може призводити до зменшення або збільшення майна особи. Відповідно, оскарження такого рішення спрямоване на захист порушеного права у публічно-правових відносинах з метою збереження належного особі майна.

Зі змісту рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі "Щокін проти України" вбачається, що збільшення податковим органом зобов`язань особи з податку є втручанням до його майнових прав.

Отже, за практикою Європейського суду з прав людини вимога про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень, яке впливає на склад майна позивача, у тому числі шляхом безпідставного стягнення податків, зборів, штрафних санкцій тощо, є майновою.

З огляду на викладене адміністративними позовами майнового характеру є вимоги щодо протиправності рішень про визначення грошових зобов`язань платників податків, про зменшення суми бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, про стягнення адміністративно-господарських та інших штрафних санкцій тощо.

Таким чином, звернена до суду вимога про стягнення з органу Пенсійного фонду шляхом списання з його казначейського рахунку на користь позивача шкоди у вигляді помилково/безпідставно сплаченого боргу на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 3621,45 грн, безпосереднім наслідком якої є зміна складу майна позивача, є майновою.

Окрім того, ст. 56 Конституції України визначає право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Таке право також закріплено у статтях 1167, 1173-1175 Цивільного кодексу України.

Цими статтями встановлено обов`язок держави, Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування відшкодувати шкоду, завдану фізичній або юридичній особі:

- незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень (статті 1167, 1173);

- незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 1174);

- у результаті прийняття органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування нормативно-правового акта, що був визнаний незаконним і скасований (стаття 1175).

Ці норми Конституції України та Цивільного кодексу України є нормами прямої дії, оскільки будь-яка юридична чи фізична особа має право на їх підставі звернутися до суду з позовом про відшкодування такої шкоди (матеріальної чи моральної).

Зміст цієї норми вказує на те, що вимозі про відшкодування шкоди передує вимога про встановлення порушення прав, свобод та інтересів позивача. За такого правового врегулювання вимога про відшкодування шкоди не є об`єктом, за який справляється судовий збір. Водночас за вимогу, яка їй передує, такий платіж сплачується.

Однак, як зазначалось вище, спір виник у зв`язку з реалізацією рішення, що може призводити до зменшення або збільшення майна особи. Тобто, позивачем хибно застосовано положення п.13 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір".

Вказані недоліки позовної заяви унеможливлюють вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Згідно ч. 5 ст. 169 КАС України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи без розгляду не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

За таких обставин, позовна заява та додані до неї документи підлягають поверненню позивачу.

Суд роз`яснює, що відповідно до ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі наведеного та керуючись статтями 169, 241, 243, 248 КАС України, суддя -

УХВАЛИВ:

1.Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправною бездіяльності та стягнення коштів повернути позивачу.

2.Роз`яснити, що відповідно до частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення. Ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею (суддями).

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України ухвали суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду повністю або частково. Апеляційна скарга на ухвалу подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складання).

Суддя Маренич І.В.