Справа № 585/557/17
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 р.Справа № 585/557/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14.01.2019 року (ухвалене суддею Машина І.М., повний текст якого складено 18.01.2019 р.) по справі № 585/557/17

за позовом ОСОБА_1

до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області, треті особи Державна установа "Територіальне медичне об`єднання" МВС України в Сумській області

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області (в подальшому - УМВС України в Сумській області), в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив: визнати протиправною бездіяльність відповідача по не проведенню з 01.09.2015 р. та з 16.05.2017 р. протягом 1 місяця службового розслідування, згідно з Наказом МВС № 1346 від 27.12.2002 р. Про порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України (в подальшому - Наказ № 1346); визнати протиправною бездіяльність відповідача в навмисному не складенню акту розслідування професійного захворювання та акту, що свідчить про причини та обставини професійного захворювання (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема, про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС, і ненадання їх позивачу; визнати протиправними дії відповідача по реєстрації 29.10.2015 р. заяви позивача і доданих до неї документів про виплату одноразової допомоги відповідно до Закону України Про звернення громадян; визнати протиправними дії відповідача по не реєстрації заяви позивача від 29.10.2015 р. відповідно до Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 850 від 21.10. 2015 р. (в подальшому - Порядок № 850); зобов`язати відповідача прийняти та зареєструвати від позивача чи його представника заяву про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності та наступних документів, згідно з додатком до Порядку № 850, а саме: довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках) від 01.10.2018 р. та копії: довідки до акта огляду медико-соціальної експертної комісії від 01.10.2018 р.; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків; зобов`язати відповідача скласти висновок про нарахування та виплату, передбаченої законодавством, одноразової грошової допомоги в зв`язку з отриманням 2 групи інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ у розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення 01.10.2018 р. інвалідності, а саме, у розмірі 368200 гривень, надіслати висновок і всі необхідні документи в МВС України протягом 15 днів після отримання заяви від позивача чи його представника.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14.01.2019 р. позов задоволено в повному обсязі. Також цим рішенням суду першої інстанції на користь позивача стягнуто з УМВС України в Сумській області 15000 гривень на відшкодування моральної шкоди та витрати на правову допомогу в розмірі 1500 гривень.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14.01.2019 р. та винести постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Закону України Про міліцію, Закону України Про Національну поліцію, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Позивач подав до суду апеляційної інстанції письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судове засідання треті особи своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомленні своєчасно та належним чином.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати.

У судовому засіданні представник позивача підтримав відзив на апеляційну скаргу та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що наказом УМВС України в Сумській області № 293 о/с від 28.08.2015 р. згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ ОСОБА_1 звільнений з органів МВС України у відставку (зі зняттям з військового обліку) за п. 65 "б" (через хворобу).

За розпорядженням УКЗ від 02.06.2015 р. військово-лікарська комісія здійснила медичний огляд ОСОБА_1 , за результатами якого видала свідоцтво про хворобу № 205 від 23.06.2015 р.

У пункті 12 цього свідоцтва "Діагноз і постанова ВЛК про причинний зв`язок захворювання (поранення, травми, каліцтва)" встановлено, що захворювання, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини, і, ТАК, пов`язане з проходженням служби в ОВС.

Постановою військово-лікарської комісії про придатність до військової служби встановлено, що ОСОБА_1 непридатний до військової служби зі зняттям з військового обліку (п. 13 свідоцтва про хворобу).

Згідно довідки Сумської обласної МСЕК серії 10 ААА № 121236 від 18.09.2015 р., Довідки Сумської обласної МСЕК до акта огляду медико-соціальною комісією серії 10 ААВ № 933563 від 18.09.2015 р., та довідки Сумської обласної МСЕК до акта огляду медико-соціальною комісією серії 12 ААА № 488229 від 04.09.2016 р., ступінь втрати позивачем професійної працездатності складає 50 % та захворювання пов`язане із захистом Батьківщини.

18.09.2015 р. позивача обстежено Сумською обласною МСЕК і встановлено ІІІ групу інвалідності та видано довідку серії 10 ААА № 121236, якою встановлено захворювання, ТАК, пов`язане з захистом Батьківщини.

13.10.2015 р. позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги, за результатами розгляду якої УМВС України в Сумській області листом № 11/1325/Д-78 від 19.10.2015 р. повідомлено про неможливість здійснення такої виплати, оскільки проект постанови про нарахування такої допомоги опрацьовується в Кабінеті Міністрів України, а після прийняття цієї постанови повідомлять позивача додатково.

29.10.2015 р. позивач повторно звернувся до начальника УМВС України в Сумській області з заявою про вирішення питання про нарахування та виплати йому одноразової грошової допомоги в зв`язку з встановленням інвалідності ІІІ (третьої) групи, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби.

За результатами розгляду вказаної заяви, відповідач листом № Д-1/12 від 12.11.2015 р. відмовив позивачу в виплаті одноразової грошової допомоги та запропонував для вирішення питання можливості виплати такої допомоги з`явитися до Голови ВЛК ДУ ТМО МВС України по Сумській області Кислякова С.В.

Крім того, за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 від 13.10.2015 р. управлінням фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку УМВС України в Сумській області, повідомлено, що оскільки в Свідоцтві про хворобу № 205 від 23.06.2015 р. йому встановлено діагноз про причинний зв`язок захворювання, яке пов`язано із захистом Батьківщини, а не в період проходження служби в органах внутрішніх справ, то це не відповідає чинному законодавству. Також позивачу роз`яснено, що в разі приведення до вимог чинного законодавства документів від ВЛК про причинний зв`язок захворювання буде розглянуте рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги.

15.04.2017 р. представник позивача звернувся до відповідача з заявою про надання акту розслідування нещасного випадку та акту, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС чи їх копій, у зв`язку з відсутністю їх у позивача

За результатами розгляду цієї заяви, відповідач листом № 19/28 від 24.04.2017 р. повідомив, що такі документи не складалися, оскільки ОСОБА_1 не звертався із заявою-рапортом згідно вимог Наказу № 1346.

10.05.2017 р. представник позивача звернувся до відповідача з заявою про проведення розслідування нещасного випадку (професійного захворювання) ОСОБА_1 , відповідно до Наказу № 1346, та направити на адресу представника: акт розслідування нещасного випадку (професійного захворювання) та акт, що свідчить про причини та обставини професійного захворювання (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема, про те, шо воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС.

Проте, відповідач відповіді на вказану заяву в інтересах позивача не надав, розслідування нещасного випадку не провів, а необхідні акти не склав.

Не погодившись із такими діями та бездіяльністю відповідача, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідач під час розгляду заяв позивача діяв з порушеннями норм чинного законодавства, в зв`язку з чим позивачем не отримана одноразова грошова допомога в зв`язку з встановленням інвалідності, яке пов`язане з захистом Батьківщини.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Щодо позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача по не проведенню з 01.09.2015 р. та з 16.05.2017 р. протягом 1 місяця службового розслідування, згідно Наказу № 1346 та визнання протиправною бездіяльності відповідача в навмисному не складенню акту розслідування професійного захворювання та акту, що свідчить про причини та обставини професійного захворювання (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема, про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС і ненадання їх позивачу, суд апеляційної інстанції зазначає, що вони не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій, що сталися в органах і підрозділах системи МВС України, затверджено наказом МВС України № 1346 від 27.12.2002 р. з метою надання необхідної методичної допомоги керівникам органів та підрозділів системи МВС України, врегулювання питань щодо порядку розслідування нещасних випадків, поранень, професійних захворювань, які трапляються із особами рядового та начальницького складу, курсантами та слухачами, військовослужбовцями та іншими категоріями працюючих в системі МВС України.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_1 не працює в системі МВС України, оскільки на підставі наказу УМВС України в Сумській області № 293 о/с від 28.08.2015 р. він звільнений з органів МВС у відставку, тобто, у спірних правовідносинах у відповідача відсутній обов`язок вчиняти будь-які дії щодо позивача відповідно до норм вищевказаного порядку.

Щодо позовних вимог позивача про визнання протиправними дій відповідача по реєстрації 29.10.2015 р. заяви позивача і доданих до неї документів про виплату одноразової допомоги відповідно до Закону України Про звернення громадян та по не реєстрації заяви позивача від 29.10.2015 р. відповідно до Порядку № 850, зобов`язання відповідача прийняти та зареєструвати від позивача чи його представника заяву про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності та наступних документів, згідно з додатком до Порядку № 850, а саме: довідки медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках) від 01.10.2018 р. та копії: довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісії від 01 жовтня 2018 року; постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку - поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання; сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації; документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 Закону України Про міліцію (чинного на момент виникнення спірних правовідносин), у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України. Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

Згідно із п. 8 Порядку № 850, який набрав чинності 10.11.2015 р., керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги.

Судовим розглядом встановлено, що за результатами розгляду заяв ОСОБА_1 про виплату одноразової грошової допомоги, відповідачем відмовлено позивачу в виплаті такої допомоги, оскільки в Свідоцтві про хворобу № 205 від 23.06.2015 р. йому встановлено діагноз про причинний зв`язок захворювання, яке пов`язано із захистом Батьківщини, а не в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Проте, відповідачем не враховано, що в пункті 12 Свідоцтва про хворобу № 205 від 23.06.2015 р. встановлено діагноз про причинний зв`язок захворювання не тільки, ТАК, пов`язане із захистом Батьківщини, а і, ТАК, пов`язане з проходженням служби в ОВС.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідачем протиправно не подано висновок до МВС України щодо можливості виплати позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку з чим належним способом захисту прав позивача в спірних правовідносинах є визнання протиправною відмови УМВС України в Сумській області скласти висновок щодо виплати ОСОБА_1 грошової допомоги і не подання до МВС України висновку та документів у 15-денний строк з дня реєстрації документів та зобов`язання відповідача подати до МВС України висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги, у зв`язку з отриманням 3 групи інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Щодо позовної вимоги позивача про зобов`язання відповідача скласти висновок про нарахування та виплату, передбаченої законодавством, одноразової грошової допомоги в зв`язку з отриманням 2 групи інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200 кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення 01.10.2018 р. інвалідності, а саме у розмірі 368200 гривень, надіслати висновок і всі необхідні документи в МВС України протягом 15 днів після отримання заяви від позивача чи його представника, суд апеляційної інстанції зазначає, що вона не підлягає задоволенню, оскільки судовим розглядом встановлено, що позивач не звертався до відповідача з заявою про надання одноразової грошової допомоги, тобто, на теперішній час з цього приводу відсутні спірні правовідносини між позивачем і відповідачем.

Щодо стягнення на користь позивача моральної шкоди, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Судовим розглядом встановлено, що позивач вважає, що неправомірними діями відповідача йому завдано фізичний біль і моральні страждання, проте, позивачем не надано будь-яких доказів, які б підтвердили, що внаслідок протиправних дій і бездіяльності відповідача виникли фактори, що спричинили стресовий стан та значні душевні страждання позивача, які можуть бути відшкодовані йому шляхом стягнення з відповідача компенсації саме в розмірі 15000 гривень, у зв`язку з чим відсутні підстави для відшкодування ОСОБА_1 моральної шкоди.

Крім того, суд апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції помилково стягнуто з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу, оскільки склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не надано будь-яких доказів на підтвердження витрат з оплати правової допомоги, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення на користь ОСОБА_1 таких витрат.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення, у разі неправильного застосування норм матеріального права.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14.01.2019 р. та прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково, визнавши протиправною відмову відповідача скласти висновок щодо виплати позивачу грошової допомоги і не подання до МВС України висновку та документів у 15-денний строк з дня реєстрації документів та зобов`язавши відповідача подати до МВС України висновок щодо виплати грошової допомоги позивачу, в зв`язку з отриманням 3 групи інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

Керуючись ст. ст. 229, 243, 308, 315, 317, 322 , 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14.01.2019 року по справі № 585/557/17 скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області скласти висновок щодо виплати ОСОБА_1 грошової допомоги і не подання до Міністерства внутрішніх справ України висновку та документів у 15-денний строк з дня реєстрації документів.

Зобов`язати Управління Міністерства внутрішніх справ України в Сумській області подати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо виплати грошової допомоги ОСОБА_1 , в зв`язку з отриманням 3 групи інвалідності, яка настала внаслідок захворювання, що мало місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ.

В іншій частині позову відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді О.А. Спаскін Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 24.05.2019 року