Справа № 200/5764/19-а
Суддя: Абдукадирова К.Е.
Дата ухвалення: 2019-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2019 р. Справа№200/5764/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Абдукадирової К.Е., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (в письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, 13)

про визнання неправомірним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

25 квітня 2019 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області, у якому позивач просить:

- визнати неправомірним рішення відповідача від 22 березня 2019 року № 1736 про відмову в призначенні позивачу пенсії та скасувати його;

- зобов`язати Селидовське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати в повному обсягу до спеціального (пільгового) страхового стажу позивача, який дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах періоди його роботи на підприємствах: Селидовське шахтопрохідницьке управління тресту «Селидіввуглебуд» в/о «Селидіввугілля» з 01 березня 1989 року по 30 вересня 1996 року; ЗАО «Агрикола» з 03 жовтня 1996 року по 06 жовтня 1998 року; ВП «Шахта Росія» ДП «Селидіввугілля» з 27 жовтня 2003 року по 04 лютого 2004 року.

- зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії на пільгових умовах від 15 березня 2019 року № 282, з урахуванням висновків суду у справі.

Ухвалою суду від 02 травня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі.

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 КАС України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначає, що 15 березня 2019 року він звернувся до відповідача, із заявою № 282 про призначення йому пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Разом із заявою ним було надано усі документи необхідні для призначення пенсії. Рішенням управління від 22 березня 2019 року № 1736 йому було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, через відсутність необхідного пільгового стажу роботи. Зазначене рішення позивач вважає протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Відповідачем до суду наданий відзив на адміністративний позов, в якому останній заперечив проти задоволення заявлених вимог позивача.

Свою позицію відповідач вмотивував тим, що до пільгового стажу роботи не зараховано період роботи з 03 жовтня 1996 року по 06 жовтня 1998 року на підприємстві ЗАО «Агрикола», оскільки довідка видана архівним відділом Новогродівської міської ради не підтверджує факт пільгової роботи та з 27 жовтня 2003 року по 04 лютого 2004 року на підприємстві Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля», оскільки не надана пільгова довідка. Для підтвердження пільгового стажу роботи для призначення пенсії на пільгових умовах є за необхідне підтверджувати спеціальний (пільговий) стаж довідками за правилами встановленими Порядком № 637 та надання довідок підтверджуючих зайнятість в підземних (гірничих) роботах спусками під землю. Відомості, відповідно до вимог п.7 та п.6 Порядку №383 надають управлінню підстави для застосування та обрахування періодів роботи застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 року №383, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 01.12.2005 року за №1451/11731. Просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить копія паспорту серії НОМЕР_1 .

15 березня 2019 року ОСОБА_1 , звернувся до відповідача, із заявою № 282 про призначення йому пенсії за віком, відповідно до п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Разом із заявою ним було надано документи необхідні для призначення пенсії.

Рішенням управління від 22 березня 2019 року № 1736 позивачу було відмовлено в призначенні пенсії згідно з п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

Рішення про відмову у призначенні пенсії № 1736 вмотивовано тим, що позивачу не зараховано періоди роботи:

- з 03 жовтня 1996 року по 06 жовтня 1998 року на підприємстві ЗАО «Агрикола», оскільки довідка видана архівним відділом Новогродівської міської ради не підтверджує факт пільгової роботи;

- з 27 жовтня 2003 року по 04 лютого 2004 року на підприємстві Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля», оскільки не надана пільгова довідка.

Крім того, рішенням відповідача № 1736 до пільгового стажу позивачу було зараховано період роботи з 01 березня 1989 року по 30 вересня 1996 року на підприємстві Селидівське шахтопрохідницьке управління тресту «Селидіввуглебуд» в/о «Селидіввугілля» за фактичними спусками в шахту відповідно до пп. 6,7 наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383.

Позивач оскаржує вищевказане рішення відповідача як таке, що прийняте з порушенням норм чинного законодавства та його конституційних прав.

Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцію та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Відповідно до Рішення Конституційного суду України у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень пункту 2 частини першої статті 49, другого речення статті 51 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" "в Україні як соціальній, правовій державі людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (статті 1, 3 Конституції України)".

Зазначені конституційні положення розвинуті в розділі II Конституції України "Права, свободи та обов`язки людини і громадянина". Тим самим право на соціальний захист віднесено до основоположних прав і свобод. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел (частина друга статті 46 Основного Закону України) і забезпечується частиною другою статті 22 Конституції України, відповідно до якої конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані.

Конституційне право на соціальний захист включає і право громадян на забезпечення їх у старості. Пенсія за віком, за вислугу років та інші її види, що призначаються у зв`язку з трудовою діяльністю, заслужені попередньою працею і є однією з форм соціального захисту. Цим визначається зміст і характер обов`язку держави стосовно тих громадян, які набули право на одержання пенсії.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 1058-IV від 09.07.2003 року, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 1058- ІV).

Згідно з ч. 1 ст. 114 Закон № 1058- ІV, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно п. 2 Розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовам праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України "Про пенсійне забезпечення" (Законом № 1788-XII).

Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. ст. 13 Закону № 1788-XII, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 62 Закону № 1788-XII та ч. 1 ст. 48 Кодексу Законів про працю України основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

За змістом цих норм вбачається, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно п. 20 Постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 "Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств або організацій.

З аналізу зазначених норм чинного законодавства вбачається, що використання норм постанови № 637 шляхом надання уточнюючих довідок про підтвердження спеціального стажу має місце лише у разі відсутності в трудовій книжці/або відповідних записах до неї відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, встановлених для окремих категорій працівників.

Отже, необхідними умовами для виникнення у позивача права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах, є встановлення факту перебування особи на відповідній посаді та виконання нею визначених робіт.

Щодо періодів роботи позивача з 03 жовтня 1996 року по 06 жовтня 1998 року на підприємстві ЗАО «Агрикола» та з 27 жовтня 2003 року по 04 лютого 2004 року на підприємстві Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля», суд зазначає наступне.

Підставою для не зарахування відповідачем зазначених періодів слугувало не відповідність наданої позивачем довідки архівного відділу Новогродівської міської ради та не надання пільгових довідок.

З наявної в матеріалах справи трудової книжки серії НОМЕР_2 від 06 серпня 1985 року вбачаються наступні записи:

- №№ 10-11 про період роботи з 03 жовтня 1996 року по 06 жовтня 1998 року на підприємстві ЗАО «Агрикола» в якості підземного електрослюсаря 4 розряду з повним робочим днем в шахті;

- №№ 15-17 про період роботи з 27 жовтня 2003 року по 04 лютого 2004 року на підприємстві Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля» в якості підземного електрослюсаря 4 розряду з повним робочим днем під землею.

Суд зазначає, що наведені записи трудової книжки про роботу позивача за вказаний період та інші надані до суду докази у їх сукупності свідчать про зайнятість останнього за відповідною посадою повний робочий день в шахті під землею. Записи про спірний період роботи, засвідчені відповідними печатками підприємства і дефектів їх вчинення не мають, відтак факт роботи позивача у спірний період підтверджується відповідними записами трудової книжки, які були внесені відповідно до діючого законодавства.

Як вже зазначалось, відповідно до діючого законодавства, умовою для зарахування до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію, є наявність факту роботи у ці періоди на відповідній посаді, віднесеній до Переліку.

При цьому, суд зауважує, що приписи Порядку № 637 від 12.08.1993 щодо необхідності надання додаткових підтверджуючих документів, застосовуються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, тоді як в ході розгляду справи встановлено та підтверджено наявність необхідного трудового стажу саме зі змісту трудової книжки.

Отже, позивачем надано усі передбачені законодавством документи щодо підтвердження свого пільгового стажу за період з 03 жовтня 1996 року по 06 жовтня 1998 року на підприємстві ЗАО «Агрикола» та з 27 жовтня 2003 року по 04 лютого 2004 року на підприємстві Шахта «Росія» ДП «Селидіввугілля».

Щодо зарахування відповідачем позивачу періоду роботи з 01 березня 1989 року по 30 вересня 1996 року на підприємстві Селидівське шахтопрохідницьке управління тресту «Селидіввуглебуд» в/о «Селидіввугілля» за фактичними спусками в шахту відповідно до пп. 6,7 наказу Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 затверджено Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок № 383).

Згідно з пунктом 3 Порядку № 383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідач, в рішенні № 1736, при зарахуванні періоду роботи позивача з 01 березня 1989 року по 30 вересня 1996 року на підприємстві Селидівське шахтопрохідницьке управління тресту «Селидіввуглебуд» в/о «Селидіввугілля» посилається на пункт 7 Порядку № 383, в якому зазначено, що у разі неритмічної роботи підприємства чи організації підрахунок пільгового стажу здійснюється в такому порядку: загальна кількість днів, протягом яких працівник повний робочий день був зайнятий на роботах із шкідливими умовами праці, ділиться на 25,4 - при шестиденному робочому тижні і на 21,2 - при п`ятиденному робочому тижні. Цей же порядок застосовується при обчисленні пільгового стажу працівників, зазначених у пункті 6 цього Порядку ( 442-92-п ).

Так, пунктами 6, 7 Порядку 383 застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах передбачено наступне.

Працівникам спеціалізованих підприємств і організацій (ремонтних, ремонтно-будівельних, монтажних та ін.), зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими умовами праці безпосередньо у виробничих структурних підрозділах інших підприємств та організацій за професіями та на посадах, передбачених Списками, до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховуються періоди роботи, відпрацьовані на цих підприємствах або в організаціях, за результатами атестації відповідних робочих місць.

У разі неритмічної роботи підприємства чи організації підрахунок пільгового стажу здійснюється в такому порядку: загальна кількість днів, протягом яких працівник повний робочий день був зайнятий на роботах із шкідливими умовами праці, ділиться на 25,4 - при шестиденному робочому тижні і на 21,2 - при п`ятиденному робочому тижні.

З цього приводу, суд не погоджується з зазначеною позицією відповідача, оскільки вимоги пункту 7 Порядку № 383, щодо підрахунку пільгового стажу стосуються підприємств з неритмічною роботою.

Суд зазначає, що ритмічність виробництва на підприємстві є економічним аналізом діяльності цього суб`єкту господарювання.

Також, що в матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили, що позивач працював на підприємстві з неритмічною роботою.

Крім того, з наявної в матеріалах справи трудової книжки серії НОМЕР_2 від 06 серпня 1985 року вбачаються, що ОСОБА_1 в період з 01 березня 1989 року по 30 вересня 1996 року працював на посаді підземного електрослюсаря на підприємстві Селидівське шахтопрохідницьке управління тресту «Селидіввуглебуд» в/о «Селидіввугілля».

Таким чином, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про те, що при зарахуванні пільгового стажу, пункт 7 Порядку № 383 до позивача не повинен застосовуватись та таке застосування відповідачем до позивача при зарахуванні пільгового стажу за період з 01 березня 1989 року по 30 вересня 1996 року суд вважає протиправним.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, суд дійшов висновку, що рішення відповідача № 1736 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно з п. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», прийнято не на підставі Конституції та законодавства України, а отже є протиправним і підлягає скасуванню.

Таким чином, позов ОСОБА_1 до Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області підлягає задоволенню.

Водночас, надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02). Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Таким чином, з урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області № 1736 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язати Селидовське об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 березня 2019 року № 282 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 2 ст. 114 ЗУ ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду та з врахуванням періоду роботи ОСОБА_1 на підприємствах: Селидовське шахтопрохідницьке управління тресту «Селидіввуглебуд» в/о «Селидіввугілля» з 01 березня 1989 року по 30 вересня 1996 року; ЗАО «Агрикола» з 03 жовтня 1996 року по 06 жовтня 1998 року; ВП «Шахта Росія» ДП «Селидіввугілля» з 27 жовтня 2003 року по 04 лютого 2004 року..

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Позивачем при пред`явленні адміністративного позову сплачений судовий збір у розмірі 768,40 грн., що підтверджується наявною в матеріалах адміністративної справи квитанцією № 68 від 22 квітня 2019 року.

Згідно з положеннями частини 1 статті 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, оскільки адміністративний позов задоволено, судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-230, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області (85400, Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, 13) про визнання неправомірним рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області від 22 березня 2019 року № 1736 про відмову в призначенні пенсії.

Зобов`язати Селидовське об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 15 березня 2019 року № 282 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно п. 2 ст. 114 ЗУ ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням висновків суду та з врахуванням періоду роботи ОСОБА_1 на підприємствах: Селидовське шахтопрохідницьке управління тресту «Селидіввуглебуд» в/о «Селидіввугілля» з 01 березня 1989 року по 30 вересня 1996 року; ЗАО «Агрикола» з 03 жовтня 1996 року по 06 жовтня 1998 року; ВП «Шахта Росія» ДП «Селидіввугілля» з 27 жовтня 2003 року по 04 лютого 2004 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Селидовського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок на користь ОСОБА_1 .

Повний текст рішення виготовлено та підписано 24 травня 2019 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Абдукадирова К.Е.