Справа № 495/8957/17
Суддя: Шевчук Ю. В.
Дата ухвалення: 2019-02-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 495/8957/17
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

06 лютого 2019 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі - Савенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради про скасування постанови, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з адміністративним позовом до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради про скасування постанови.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з`явивилась, надала до суду заяву, згідно якої просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити у повнму обсязі.

Представник відповідача - Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради в судове засідання не з`явився, однак надав до суду відзив на адмінінстративний позов, згідно якого вказує, що в своїй позовній заяві позивачка ОСОБА_1 просить суд скасувати постанову відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради № 7 від 24.10.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10 200,00 гривень. Відділ державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської повністю не погоджується з позовними вимогами ОСОБА_1 з наступних підстав. 29.09.2017 року керівником відділу ДАБК було видано наказ № 15 про проведення позапланової перевірки на підставі звернення громадянина ОСОБА_2 від 31.08.2017 року вх. № 49 відносно громадянки ОСОБА_1 стосовно порушення нею вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил - самочинна прибудова до квартири житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1. 29.09.2017 року було виписано направлення для проведення позапланового заходу № 15, згідно з яким на перевірку направлявся головний спеціаліст відділу ДАБК, Український Денис Валерійович . Строк дії направлення з 29.09.2017 року до 12.10.2017 рік. 04.10.2017 року посадовою особою відділу ДАБК було здійснено вихід на місце розташування об`єкта перевірки за адресою: АДРЕСА_1 . При проведенні позапланових заходів контролю, була присутня громадянка ОСОБА_1 , про що свідчить її підписи в Акті № 15, складеному за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктами містобудування вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих та будівельних робіт; в протоколі про адміністративне правопорушення від 04.10.2017 року та в приписі про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил від 04.10.2017 року. 24.10.2017 року позивачку ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення частин 2, 4, 5 ст. 26, частин 1 та 2 ст. 29, частини 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», відповідальність за які передбачена частиною 5 ст. 96 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Далі вказують, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.07.2017 року - до позивачки ОСОБА_1 перейшли права та обов`язки щодо самочинно збудованої прибудови літ, «а1» та самочинно збудованої прибудови літ, «а2» за адресою: АДРЕСА_1 . Правопорушення, вчинене позивачкою ОСОБА_1 є триваючим.

Під певним обов`язком позивачки ОСОБА_1 слід розуміти її обов`язок щодо отримання права на виконання будівельних робіт та обов`язок здати в експлуатацію закінчений будівництвом об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних побіг відповідному органу державного архітектурно- будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 7 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», виконання будівельних робіт без відповідного документа, передбаченого цією статтею, вважається самочинним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом Відповідно до ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Одже, керівником відділу ДАБК, Одинець А.В. , було повністю дотримано вимоги статей 245 - 249, 251, 252, 268, 276 - 279, 280 та 283 - 285 Кодексу України про адміністративні правопорушення. При розгляді адміністративної справи було вірно встановлено, що саме позивачка ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт: НОМЕР_1 , виданий Білгород-Дністровським РВ РУДМС України в Одеській області 14.11.2012 року - має понести відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил - стосовно самочинної прибудови до квартири житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надаані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно із ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень(нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії) дій чи бездіяльності.

04.10.2017 року головним спеціалістом відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради Українським Д.В. було складено протокол про адміністративне правопорушення про те, що позивачкою ОСОБА_1 , здійснено будівельні роботи з будівництва прибудови до квартири житлового двоповерхового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , яке виконується самовільно без будь-якого документу дозвільного характеру, що надає право на виконання будівельних робіт, а також з порушенням будівельних норм, стандартів і правил. Згідно протоколу, працівником ДАБК встановлено, що власником квартири АДРЕСА_1 та самовільної прибудови до цієї квартири є ОСОБА_1 (свідоцтво про право на спадщину за законом серія НОМЕР_2 081797 від 05 липня 2017 року). Згідно технічного паспорту, виданого КП «Білгород- Дністровеьке БТІ», прибудова літ «а2» є самовільно збудованим об`єктом. Власником було збільшено з розмірах прибудову «а2» за всією шириною відносно квартири АДРЕСА_1 по фасадній частині, також в протоколі зазначено, що на момент перевірки будівництва прибудови до квартири двоповерхового житлового будинку виконувались оздоблювані роботи (окраска фасадів прибудови).

Того ж дня, 04.10.2017 року позивачці було видано припис про усунення порушень вимог у сфері містобудівної діяльності, та вказано на необхідність припинення будь-яких будівельних робіт та усунення виявлених порушень вимог містобудівного законодавства України в двомісячний термін, а саме: виконати вимоги Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Проте, встановлені та зафіксовані інспектором ДАБК у вищевказаному протоколі обставини не відповідають дійсності, про що позивачка повідомила інспектора та надала копії правовстановлюючих документів, та копію технічного паспорта.

З наданих позивачкою документів, зокрема, з Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.07.2017 року, вбачається перелік будівель та споруд, на які вона набула право власності, а саме: 11/100 часток складаються з житлового будинку літ «А» 5-1 коридор, 5-2 житлова, 5-3 житлова, житловою площею 26,6 кв.м. 5-4 кухня, 5-5 санвузол, 1/8 частка сараю літ. «Б». Додатково у Свідоцтві нотаріус зазначив, що домоволодіння містить самочинно збудовано прибудову літ. «а1» та прибудову літ. «а2».

Згідно данних, відображених в технічному паспорті від 25.05.2017 року зазначено, що прибудова «а2» побудована в 2004 році. Таким чином, з наведеного вбачається, що самочинне будівництво виконано не позивачкою, а її покійним чоловіком ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Таким чином, у постанові №7 від 24.10.2017 року відділу ДАБК Білгород-Дністровської міської ради по справі про адміністративне правопорушення, якою позивачку ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 10 200,00 грн. за порушення ч. 5 ст. 96 КУпАП, а саме: виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт, містяться помилкові відомості відносно особи. яка здійснила самочинне будівництво.

Статтями 9-11, 14 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням і проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила усвідомлювала протиправний характер своєї дії, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Статтею 7 КУпАП встановлено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Відповідно до статті 61 Конституції України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, тобто особа не може нести юридичну відповідальність за вчинені дії іншими особами.

Право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 було набуто позивачкою на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 05.07.2017 року державним нотаріусом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області.

Відповідно до ч.4 ст. 96 КУпАП виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні тягнуть за собою накладення штрафу від двохсот п`ятдесяти до трьохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Однак, згідно данних, відображених в технічному паспорті від 25.05.2017 року зазначено, що прибудова «а2» побудована в 2004 році, з наведеного прослідковуються, що самочинне будівництво виконано не позивачкою, а її покійним чоловіком ОСОБА_5 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, зокрема, за таких обставин як відсутність події і складу адміністративного правопорушення.

Відповідно до Свідоцтва про право власності на спадщину за законом позивачка успадкувала 11/100 часток, які складаються з житлового будинку літ «А» 5-1 коридор, 5-2 житлова, 5-3 житлова, житловою площею 26,6 кв.м. 5-4 кухня, 5-5 санвузол, 1/8 частка сараю літ. «Б». Додатково у Свідоцтві нотаріус зазначив, що домоволодіння містить самочинно збудовано прибудову літ. «а1» та прибудову літ. «а2».

Тобто, позивачка не мала змоги проводити будівництво прибудов літ. «а1» та літ. «а2», та не може бути замовником будівництв, які вже були збудовані в 2004 році, оскільки, згідно данних, відображених в технічному паспорті від 25.05.2017 року зазначено, що прибудова «а1» та літ. «а2» збудовані в 2004 році.

Відповідно до ст. 105 Цивільного кодексу Української РСР (наслідки самовільного будівництва жилого будинку, господарських і побутових будівель та споруд) яка діяла на момент виконання будівництва гаража спадкодавцем, громадянин, який збудував або будує жилий будинок, здійснив або здійснює його перебудову чи прибудову без встановленого дозволу, або без належно затвердженого проекту, або з істотними відхиленнями від проекту, або з грубим порушенням основних будівельних норм і правил, не вправі розпоряджатися цим будинком чи частиною його (продавати, дарувати, здавати в найом тощо).

Отже, судом встановлено, що будівельні роботи були виконані у 2004 році, тобто вказане в оскаржуваній позивачкою постанові нерухоме майно не могло бути збудоване нею.

В оскаржуваній позивачкою постанові вказано, що своїми діями вона порушила вимоги ч.5 статті 96 Кпап України. Частина 5 статті 96 КПАП України встановляє адміністративну відповідальність у вигляді штрафу від п`ятисот до шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за виконання будівельних робіт без подання повідомлення про початок виконання зазначених робіт, а також наведення недостовірних даних у такому повідомленні, вчинені щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1).

Згідно статті 9 КПАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Таикм чином, оскільки судом встановлено, що будівельні роботи, про які йдеться мова в оскаржуваній позивачем постанові, були виконані у 2004 році померлим чоловіком позивачки, і позивачка отримала ці споруди у спадок, тобто не здійснювала їх будівництво, суд приходить до висновку, що вина позивачки у здійсненні самовільного будівництва відсутня, що, у свою чергу виключає можливість притягнення її до адміністративної відповідальності за ч. 5 статті 96 КПАП України.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно п.1 ч.2 ст.72 ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами.

В силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суд зазначає, що в ході судового розгляду відповідачем не доведено правомірність оскаржуваної постанови.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та спростовуються наведеними вище мотивами та підставами задоволення позовних вимог.

Враховуючи вищевикладене, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свої рішень, та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку щодо задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради про скасування постанови.

Керуючись ст.ст.72-76, 139, ч.9 ст.205, ст.ст.241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Відділу державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради про скасування постанови - задовольнити.

Постанову Відділу Державного архітектурно-будівельного контролю Білгород-Дністровської міської ради Одеської області №7 від 24.10.2017 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 96 КУпАП та накладення на неї адмінінстратвиного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 10 200,00 гривень - скасувати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: