Справа № 461/1186/19
Суддя: Волоско І. Р.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №461/1186/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Волоско І.Р.

секретар судового засідання Скаб В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Управління безпеки міста Львівської міста ради (79000, м. Львів, пл. Ринок, 1), Інспектора з паркування Бацика В.В. (79000, м. Львів, пл. Ринок, 1) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Управління безпеки міста Львівської міста ради про скасування постанови інспектора з паркування про адміністративне правопорушення ЛВ1720, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, визнання дій інспектора з паркування ОСОБА_2 протиправними та скасування постанови серії ЛВ №3651 про накладення адміністративного стягнення.

Свої вимоги мотивує тим, що паркування автомобіля здійснює за перепусткою, на спеціально відведених місцях для паркування по вул. Театральній, що окреслені лініями, якими позначаються майданчики для паркування. Зазначає, що паркування автомобіля 21.01.2019 року у спеціально відведеному для цього місці було правомірним, що вбачається зі схеми. Вважає, що інспектором складено незаконну постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. Ним порушено процедуру розгляду справи та винесення постанови, зокрема не складено протокол про адміністративне правопорушення. Постанова винесена без повідомлення позивача. Зроблені інспектором фото, як підтвердження порушення ПДР України не є належним та допустимим доказом. Також відсутній реєстр адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 20 лютого 2019 року відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

25.03.2019 року відповідачем Управлінням безпеки міста Львівської міста ради подано відзив на позовну заяву. Згідно якого постанова про адміністративне правопорушення ЛВ1720, не має жодного відношення до позивача, оскільки таку складено на іншу особу. У постанові вказано транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення: «HYUNDAI Santa Fe» н.з. НОМЕР_1 - без зазначення водія згідно ст.14-2 КУпАП. Вважають, що у діях позивача наявні подія і склад правопорушення, передбаченого ч. 1 статті 122 КУпАП. Транспортний засіб здійснив зупинку 16 січня 2018 року у м. Львів, за адресою: вулиця Театральна, 7 у зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Із фотофіксації порушення видно, що транспортний засіб «HYUNDAI Santa Fe» н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку до початку лінії, де дозволено зупинку, стоянку та паркування транспортних засобів категорії "В". Крім того, як видно на фото знак 5.38 "Місце для стоянки" знаходиться далі по вулиці, там же знаходиться розмітка для зупинки, стоянки та паркування транспортних засобів категорії "В". Окрім того, зазначив, що порядок притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, що зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), інспектором з паркування, визначений статтями 279-1 - 279-4 КУпАП, - не передбачає винесення протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідно до фотофіксації правопорушення у транспортного засобу відсутні будь-які перепустки. Стверджує, що покази технічних засобів, на які здійснювалась фотофіксація правопорушення, а саме відеореєстратор моделі DMT1 за технічною специфікацією виробника "Shenzen Diamante Technology Co., Ltd", - дає змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, що відповідає таким державним стандартам України. Просить у задоволенні позову відмовити.

Представник позивача в судове засідання не з`явився. Подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та заперечень не має.

Представник відповідача Управління безпеки міста Львівської міста ради в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст.205 КАС України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, які суд вважає достатніми.

Відповідача інспектор з паркування ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ст.205 КАС України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, які суд вважає достатніми.

Дослідивши матеріали справи, керуючись принципами верховенства права та законності, оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні доказів в їх сукупності, які є у справі, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Судом встановлені наступні обставини.

16 січня 2019 року інспектором з паркування Управління безпеки міста Львівської міської ради Бациком В.В. винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення ЛВ3651 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього ружу, зафіксоване не в автоматичному режимі.

Даною постановою ОСОБА_1 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КУпАП та накладено на неї стягнення у виді штрафу у розмірі 255,00 грн. /а.с.4/.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної постанови ОСОБА_1 16 січня 2019 року на у м.Львові на вул. Театральна, 7 о 11:38 год. на автомобілі «HYUNDAI Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснила зупинку в зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушила п.8.4 і 33.3.34 ПДР України та скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.9. Правил дорожнього руху, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Зі змісту оскаржуваної постанови ЛВ 3651 вбачається, що така була складена без присутності водія.

Згідно ч.1 ст.14-2 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів, що дають змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис та функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Згідно ст.279-1 КУпАП у разі, якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності - за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу.

Позивач є власником транспортного засобу «HYUNDAI Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_1 .

Тому, суд вважає, що відповідачем правомірно винесено постанову про адміністративне правопорушення ЛВ 3651 без присутності особи, оскільки відповідно до вищезазначеного інспектор перед складанням відповідної постанови повинен був встановити власника транспортного засобу.

Зона дії знаку 3.34 "Зупинку заборонено" поширюється від місця встановлення до найближчого перехрестя за ним, а в населених пунктах, де немає перехресть, - до кінця населеного пункту. Крім того, згідно ПДР України, дія знаків 3.34 "Зупинку заборонено", - поширюється на той бік дороги, на якому вони встановлені.

З фотокопій, які надані відповідачем та знаходяться у матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_1 на автомобілі «HYUNDAI Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснила зупинку 16 січня 2018 року у м. Львові на вулиця Театральна, 7 у зоні дії дорожнього знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Вищевказаний знак "Зупинку заборонено" розміщено на перехресті вул. Театральна та вул. Беринди і поширював свою дію на місце, де транспортним засобом «HYUNDAI Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснено зупинку.

З додатку №1 до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №1287 від 03.12.2018 року «Про затвердження Положення про порядок в`їзду транспортних засобів у пішохідну зону центральної частини м. Львова, обмеженої просп. Свободи, пл. Торговою, пл. Данила Галицького, вул. Підвальною, вул. Валовою, пл. А. Міцкевича» вбачається, що «синя лінія», де дозволено зупинку/парковку жителів - починається від середини будинку за адресою АДРЕСА_1 , а також від середини будівлі Архикатедральної Базиліки Успіння Пресвятої Діви Марії РКЦ, що знаходиться за адресою: Катедральна, 1 і продовжується вздовж по вулиці Театральній.

Однак, із фотокопій вбачається, що транспортний засіб «HYUNDAI Santa Fe», д.н.з. НОМЕР_1 здійснив зупинку до початку лінії та знаку 5.38 "Місце для стоянки", де дозволено зупинку, стоянку та паркування транспортних засобів категорії "В".

Тому, суд вважає, що ОСОБА_1 здійснила стоянку транспортного засобу в межах дії дорожнього знаку 3.34 "Зупинку заборонено".

Окрім того, покликання позивача на те, що інспектором порушено процедуру розгляду справи, оскільки не складено протокол про адміністративне правопорушення, суд не приймає до уваги з огляду на наступне.

Порядок притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, що зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), інспектором з паркування, визначений статтями 279-1 - 279-4 КУпАП, - не передбачає винесення протоколу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог статті 279-1 Якщо адміністративне правопорушення, передбачене частинами першою, третьою статті 122 (в частині порушення правил зупинки, стоянки), частинами першою, другою статті 152-1 цього Кодексу, зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14'2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити відомості, передбачені частинами другою - четвертою статті 283 цього Кодексу, крім відомостей про особу, стосовно якої розглядається справа. Повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності має містити також інформацію про порядок виконання адміністративного стягнення, у тому числі реквізити для сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом 10 банківських днів з дня вчинення відповідного правопорушення, що вважатиметься виконанням адміністративного стягнення у повному обсязі.

Згідно з ч. 5 статті 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), може виноситися без участі особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Позивач також покликається на те, що використане модальне слово «може» зобов`язує інспектора повідомити позивача в телефонному режимі, оскільки номер мобільного телефону вказаний на перепустці, яка знаходиться під лобовим склом автомобіля.

Однак, суд зазначає, що відповідно до фотокопій правопорушення у транспортного засобу відсутні перепустки.

З огляду на вищевикладене, суд не приймає до уваги такі твердження позивача.

Щодо покликання позивача на те, що покази технічних засобів, на які здійснювалась фотофіксація правопорушення не дають права знімати та фотографувати, суд зазначає наступне.

Відеореєстратор моделі DMT1 за технічною специфікацією виробника "Shenzen Diamante Technology Co., Ltd", дає змогу здійснювати фотозйомку або відеозапис порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів. Відповідає таким державним стандартам України: EN 50371:2006; EN 60950-1:2014; EN 301 489-1:2014; ETSI EN 301 489-3:2009; ІЕС61000- 4-2;2008, а також міжнародному: ETSI EN 300 НОМЕР_2 , що підтверджується декларацією про відповідність. Відтак, такі прилади фотофіксації є належними та допустимими доказами у справі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбаченіКонституцією та законами України.

Відповідно до ст. 62 Конституції України вина особи, яка притягається до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється КУпАП, яким серед іншого визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності (частини 1, 2 ст. 7 КУпАП).

Згідно ст.ст. 245, 252 КУпАП України завданням провадження в справі про адміністративне правопорушення і обов`язком органу, який її розглядає, є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин справи і вирішення її в точній відповідності з законом. Оцінка доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні, інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, також має ґрунтуватися на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, на підставі закону.

Відповідно до ст.ст. 73,76 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Частина 2 цієї ж статті передбачає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд прийшов висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині визнання дій інспектора з паркування ОСОБА_2 протиправними та скасування постанови серії ЛВ №3651 про накладення адміністративного стягнення слід відмовити за недоведеністю.

Що ж стосується позовної вимоги про скасування постанови інспектора з паркування про адміністративне правопорушення ЛВ1720, про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП, суд вважає, що у такій необхідно відмовити, оскільки суду не надано жодних доказів, що така постанова була винесена. Окрім того, відповідачем у відзиві на позовну заяву зазначається, що постанова ЛВ1720 складена на іншу особу.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі.

Відповідно до вимог ст. 139 КАС України витрати по сплаті судового збору необхідно компенсувати за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 19, 62 Конституції України, ст. ст. 19, 77, 90, 242, 243, 246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

постанову інспектора з паркування управління безпеки міста Львівської міської ради по справі про адміністративне правопорушення ЛВ1720 залишити без змін, а позовну заяву ОСОБА_1 до Управління безпеки міста Львівської міста ради, Інспектора з паркування Бацика В.В. про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 21 травня 2019 року.

Суддя І.Р.Волоско