Справа № 160/8957/18
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2019 року Справа № 160/8957/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіНеклеса О.М.
за участі секретаря судового засіданняКолесника І.О.
представника позивача представника відповідачаБратцевої Н.С. Олійник В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фірма "Лего" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов та пунктів припису,
Товариство з обмеженою відповідальністю ФІРМА «ЛЕГО» (далі - позивач, ТОВ ФІРМА «ЛЕГО») звернулось до суду із адміністративним позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській област (далі - відповідач), в якому просить: - визнати протиправними та скасувати пункти 1,2 припису про усунення виявлених порушень №ДН1756/252/АВ/П від 17.10.2018р.; - визнати протиправною та скасувати постанову №ДН1756/252/АВ/ТД-ФС/689 від 08.11.2018 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, якою накладено на ТОВ Фірма "Лего" штраф у розмірі 3 909150 грн. (три міліонна дев`ятсот дев`ять тисяч сто п`ятдесят грн.); - визнати протиправною та скасувати постанову №ДН1756/252/АВ/МГ-ФС/690 від 08.11.2018 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, якою накладено на ТОВ Фірма "Лего" штраф у розмірі 967980 грн. (дев`ятсот шістдесят сім тисяч гривень дев`ятсот вісімдесят грн.).; - судові витрати покласти на відповідача.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що не погоджується із застосуванням до нього штрафних санкцій та вважає висновки відповідача помилковими та упередженими, зробленими без повного з`ясування дійсних обставин справи та їх аналізу, у відповідності до вимог чинного законодавства, а винесені пункти 1 та 2 Припису про усунення виявлених порушень та Постанови про застосування штрафних санкцій протиправними та такими, що підлягають скасуванню, з огляду на наступне. Позивач також посилається на те, що цивільно-правові договори, укладені позивачем з громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 ; ОСОБА_16 ; ОСОБА_17 ; ОСОБА_18 ; ОСОБА_19 ; ОСОБА_20 ; ОСОБА_21 ; ОСОБА_22 ; ОСОБА_23 ; ОСОБА_24 ; ОСОБА_25 ; ОСОБА_26 ; ОСОБА_27 ; ОСОБА_28 ; ОСОБА_29 ; ОСОБА_30 ; ОСОБА_31 ; ОСОБА_32 ; ОСОБА_33 ; ОСОБА_34 ; ОСОБА_35 не передбачають умов дотримання останніми правил внутрішнього трудового розпорядку підприємства, такі договори не мають ознак трудового договору у розумінні ст.ст. 21, 24 КЗпП України, а мають ознаки договору підряду. Висновок інспектора праці є надуманим і таким, що не відповідає вимогам законодавства, оскільки відносини між позивачем та фізичними особами (виконавцями) мають суто цивільно-правовий характер і не можуть тлумачитись як трудові відносини, а тому не мали оформлювались трудовим договором. Крім того, ТОВ ФІРМА «ЛЕГО» не погоджується з висновком відповідача, про те, що він припустився порушення ч. 1 ст. 53 КЗпП України та ч. 1 ст. 106 КЗпП України, в частині часткового не донарахування заробітної плати у подвійному розмірі за роботу в надурочний час 07.03.2018 р. та 08.05.2018 р., оскільки тривалість робочого дня на підприємстві на передодні святкових днів як 07.03.2018 р., так і 08.05.2018 р. тривала з 09:00 до 17:00, з перервою на обід з 13:00 до 14:00, про що було видано розпорядження № 2-р та розпорядження № 3-р відповідно. Зі змістом зазначених розпоряджень були ознайомлені працівники ТОВ ФІРМА «ЛЕГО», що підтверджується листами ознайомлення. Крім того, до матеріалів справи позивачем долучені пояснення працівників ТОВ ФІРМА «ЛЕГО» щодо тривалості робочого дня 07.03.2018 р. та 08.05.2018 р. відповідно. Також, під час службового розслідування, проведеного на підприємстві позивача було встановлено, що складення табелю за 07 березня та 08 травня 2018 року економістом ОСОБА_36 , на яку було покладено відбовідні обовязки, відбулось з помилками: так, замість фактично відпрацьованих працівниками 07 березня та 08 травня 2018 року семи годин, було вказано помилково вісім годин, що не відповідало дійсним обставинам. Враховуючи, що позивач не припустився порушень, зазначених у пунктах 1 та 2 Припису про усунення виявлених порушень № ДН1756/252/АВ/П від 17.10.2018 р., підстав для його виконанння, у строки, визначені відповідачем немає, з огляду на його протиправність. Застосування до позивача штрафних санкцій за ніби-то вчинені правопорушення при оформленні цивільно-правових відносин з фізичними особами (виконавцями) та залучення до роботи в надурочний час працівників підприємства є безпідставним і незаконним, що надає позивачу право на цей позов, а суду надає можливість відновити права та інтереси позивача, порушені неправомірним рішеннями (постановами) відповідача.
Ухвалою від 30 листопада 2018 року позовну заяву залишено без руху.
Недоліки позовної заяви були усунуті у встановлений судом строк та ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.01.2019 року відкрито провадження в адміністративній справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 07.02.2019 року о 10:00.
06 лютого 2019 року на адресу суду від відповідача, Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області, надійшов відзив на адміністративний позов, в якому відповідач заперечує проти доводів адміністративного позову, посилаючись на законність прийнятих постанов та припису, просить відмовити у задоволенні позовної заяви. В обґрунтування законності прийнятих пунктів 1 та 2 Припису про усунення виявлених порушень та Постанов про накладення штрафу відповідач посилається на те, що під час інспекційного відвідування позивача було встановлено, що окремі умови цивільно-правових договорів, укаладених з з громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 ; ОСОБА_16 ; ОСОБА_17 ; ОСОБА_18 ; ОСОБА_19 ; ОСОБА_20 ; ОСОБА_21 ; ОСОБА_22 ; ОСОБА_23 ; ОСОБА_24 ; ОСОБА_25 ; ОСОБА_26 ; ОСОБА_27 ; ОСОБА_28 ; ОСОБА_29 ; ОСОБА_30 ; ОСОБА_31 ; ОСОБА_32 ; ОСОБА_33 ; ОСОБА_34 ; ОСОБА_35 . свідчать про те, що роботи за такими договорами мають ознаки, притаманні саме трудовим відносинам, а не цивільно-правовим, оскільки у цивільно-правових договорах відсутня будь-яка інформація про погоджені сторонами обсягу та переліку робіт (послуг), в договорах передбачено право контролю замовником якості виконання робіт, встановлено випробувальний термін, а також в договорах невизначено термін дії цивільно-правових договорів. На думку відповідача, позивач потребує професійного добору кадрів, враховуючи здійснення діяльності у сфері будівництва. Крім того, ведення табелю обліку цивільно-правових договорів також може свідчити про ознаки трудових взаємовідносин позивача з громадянами. Факт оформлення з фізичними особами договорів цивільно-правового характеру, які виконували обов`язки штатних працівників, замість укладання трудового договору, що є порушенням з ч. 3 ст. 24 КЗпП України. Укладання цивільно-правових договорів позбавляє права найманого працівника на обовязкові елементи нормативно-правових актів трудового законодавства, в тому числі право на одержання щорічної відпустки, гарантій в сфері загальнообовязкового державного соціального страхування, охорони праці, з огляду на що встановлено порушення ч. 1 ст. 21 КЗпП України. Відповідач наголошує на те, що в даному випадку між позивачем та фізичними особами існували трудові відносини, які не оформлені відповідно до законодавства, що тягне за собою відповідальність у вигляді штрафу, який і було застосовано до позивача. Крім того, інспекційним відвідуванням встановлено, що відповідно до табелів обліку робочого часу тривалість рочого дня складала 7 березня 2018 р. напередодні святкового дня 8 березня 2017 р. (Міжнародний жіночий день)- 8 годин у наступних працівників:1. ОСОБА_37 , 2. ОСОБА_38 ; 3. ОСОБА_39 ; 4. ОСОБА_40 ; 5. ОСОБА_36 , 6. ОСОБА_41 ; 7. ОСОБА_42 ; 8. ОСОБА_43 ; 9. ОСОБА_44 , 10. ОСОБА_45 ; 11. ОСОБА_46 , 12. ОСОБА_47 ; 13. ОСОБА_48 ; 14. ОСОБА_49 ; 15. ОСОБА_50 ; 16. ОСОБА_51 ; 17. ОСОБА_52 ; 18. Митрофанов ОСОБА_53 , 19. ОСОБА_54 8 травня 2018 р. напередодні святкового дня 9 травня 2018 р. (День Перемоги)- 8 годин у наступних праціників: 1. ОСОБА_37 , 2. ОСОБА_38 ; 3. ОСОБА_39 ; 4. ОСОБА_40 ; 5. ОСОБА_36 , 6. ОСОБА_41 ; 7. ОСОБА_42 ; 8. ОСОБА_43 ; 9. ОСОБА_55 , 10. ОСОБА_45 ; 11. ОСОБА_56 , 12. ОСОБА_47 ; 13. ОСОБА_48 ; 14. ОСОБА_49 ; 15. ОСОБА_50 ; 16. ОСОБА_51 ; 17. ОСОБА_52 ; 18. Митрофанов ОСОБА_53 , 19. ОСОБА_54 ; 20. Сухач ОСОБА_57 , 21. ОСОБА_58 , 22. ОСОБА_59 , 23. Горнієва ОСОБА_60 ., 24. ОСОБА_61 мають понаднормовані надурочні години робочого часу у вищезазначених періодах роботи. Відповідно до ч. 1 ст. 106 КЗпП України: «За погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки». Заробітна плата за надурочні години, вищезазначеним працівникам не нараховувалась та не виплачувалась, що порушує вимоги ч.1 ст. 106 КЗпП. На думку відповідача, Головне управління Державної служби України з питань праці у Дніпропетровській області щодо здійснення інспекційного відвідування позивача діяло лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 р. № 295 та Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської дяльності тощо.
В судовому засіданні 07.02.2019р. було оголошено перерву до 28.02.2019 року.
28 лютого 2019 року позивач в судовому засіданні надав відповідь на відзив, в якій висловлює незгоду із аргументами відповідача, зазначеними у відзиві, та стверджує, що висловлені в акті висновки та прийняті на підставі акту припис та постанови є документами, які не підтверджують наявність в діях позивача порушень законодавства про працю. Позивач зауважив, що цивільно-правові договори були укладені між позивачем і 35 фізичними особами через необхідність, оскільки підприємство не мало на той час працівників відповідної кваліфікації для виконання робіт визначених у цивільно-правових угодах. Умовами 35 цивільно-правових договорів, укладених між позивачем та фізичними особами передбачено про те, що термін і місце виконання робіт/надання послуги в кожному конкретному випадку визначається за погодженням сторін. Оплата проводилась саме по факту наданих конкретних послуг за актами приймання-передачі наданих послуг, а не за сам процес виконання трудових обов`язків протягом трудового дня. На підтвердження вказаного факту до кожного з 35 цивільно-правових договорів надано акти приймання-передачі наданих послуг. Укладені цивільно-правові договори про виконання робіт не містять ознак трудових договорів, зокрема: обов`язку виконавців бути присутніми на підприємстві у визначені робочі години; обов`язку дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку; регламентації процесу праці, часу та тривалості робочого часу тощо, натомість зазначається про те, що виконавець сам організовує процес виконання робіт тощо. До того ж деякі з фізичних осіб, що виконували роботи за замовленням позивача мали трудові відносини на постійній основі в інших підприємствах, деякі виконували роботи за замовленням інших замовників, що практикується у галузі будівництва, у зв`язку з чим не бажали вступати в трудові відносини з позивачем. Відносно залучення працівників підприємства до надурочних робіт у передсвяткові дні, позивач заявляє, що жоден найманий працівник не працював в надурочний час 07.03.2018 р. та 08.05.2018 р., оскільки тривалість робочого дня на підприємстві напередодні святкових днів як 07.03.2018 р., так і 08.05.2018 р. тривала з 09:00 до 17:00, з перервою на обід з 13:00 до 14:00, тому підстави для донарахування заробітної плати у подвійному розмірі за роботу в надурочний час відсутні. Цей факт підтверджується долученими до матеріалів справи розпорядженням № 2-р від 05.03.2018 р. про скорочення напередодні святкового дня 08 березня тривалості робочого часу 07.03.2018 р. на одну годину, розпорядженням № 3-р від 04.05.2018 р. про скорочення напередодні святкового дня 09 травня тривалості робочого часу 08.05.2018 р. на одну годину, листами ознайомлення працівників позивача до зазначених розпоряджень, поясненнями працівників позивача щодо тривалості робочого дня 07.03.2018 р. та 08.05.2018 р. відповідно, які було долучено позивачем до заперечень на Акт перевірки, наданих на адресу відповідача, а також матеріалами службового розслідування, проведеного на підставі наказу директора ТОВ ФІРМА «ЛЕГО» від 05.11.2018 р. № 117 «Про службове розслідування, у зв`язку з виявленням факту використання в 2018 році некоректних документів для обліку осіб, що виконували роботи за цивільно-правовими договорами, та факту невірного заповнення табелю за 07 березня та 08 травня 2018 року».
В судовому засіданні 28.02.2019р. було оголошено перерву до 20.03.2019 року.
В судовому засіданні 20 березня 2019 року усною ухвалою суду з занесенням до протоколу судового засідання підготовче провадження було продовжено на 30 днів.
16 квітня 2019 року підготовче судове засідання було закрито, суд перейшов до розгляду справи по суті в цьому судовому засіданні.
Представником позивача надані до суду клопотання про допит в якості свідків громадян ОСОБА_40 , ОСОБА_36 , ОСОБА_48 , ОСОБА_52 , ОСОБА_39 та ОСОБА_41 , оскільки вони можуть повідомити суду обставини щодо тривалості робочого часу напередодні святкових днів 07.03.2018 р. та 08.05.2018 р. та свідків громадян ОСОБА_35 ; ОСОБА_31 , ОСОБА_28 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_20 , ОСОБА_6 , ОСОБА_29 , які можуть повідомити суду обставини та умови за яких були укладені цивільно-правові договори з позивачем.
Суд задовольнив зазначені вище клопотання позивача щодо допиту свідків.
В подальшому, представником позивача було подано клопотання про відмову позивача від допиту в якості свідків наступних громадян: ОСОБА_28 , ОСОБА_27 .. ОСОБА_20 , ОСОБА_6 , ОСОБА_29 , ОСОБА_36 , оскільки деякі з заявлених свідків знаходяться за межами країни, та працюють за кордоном, деякі не можуть взяти участь у судовому засіданні, у зв`язку з перебуванням за межами міста, з огляду на сімейні обставини.
Суд задовольнив клопотання позивача про відмову позивача від допиту в якості свідків наступних громадян: ОСОБА_28 , ОСОБА_27 .. ОСОБА_20 , ОСОБА_6 , ОСОБА_29 , ОСОБА_36 , враховуючи їх неможоивість прибуди до суду.
В судовому засіданні 16.04.2019 року вищевказані особи були заслухані в якості свідків.
В судовому засіданні 16.04.2019 року було оголошено перерву до 13.05.2019 року.
Представник позивача у судовому засіданні підтримала доводи, викладені в позовній заяві та відповіді на відзив, просила задовольнити позовну заяву в повному обсязі.
Представник відповідача заперечив проти задоволення позову, посилаючись на доводи викладені у відзиві на позов.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, зясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову, з огляду на наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що в період з 12 по 16 жовтня 2018 р. Головним державним інспектором відділу з питань додержання законодавства про працю, застрахованих осіб, зайнятість, працевлаштування інвалідів та з питань дитячої праці Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Бабкіною В.І. було проведено інспекційне відвідування ТОВ ФІРМА «ЛЕГО» .
05.11.2018 р. позивач отримав від Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи, яка використовує найману працю № ДН1756/252/АВ від 16.10.2018 р. та Припис про усунення виявлених порушень № ДН1756/252/АВ/П від 17.10.2018 р. Не погодившись з результатами інспекційного відвідування, викладеними в Акті та Приписі позивач надав заперечення до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області. Аргументи позивача, викладені в запереченнях враховані не були, та 08.11.2018 р. відповідачем були винесені Постанова № ДН 1756/252/АВ/ТД-ФС/689 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами та Постанова № ДН 1756/252/АВ/МГ-ФС/690 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами, які ТОВ ФІРМА «ЛЕГО» отримало засобами поштового звязку 14.11.2018 р.
Згідно з Постановою № ДН 1756/252/АВ/ТД-ФС/689 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами сума штрафу складає 3 909 150 (три мільйони мільйони дев`ятсот дев`ять тисяч сто п`ятдесят) гривень.
Згідно з Постановою № ДН 1756/252/АВ/МГ-ФС/690 про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами сума штрафу складає 967 980 грн. (дев`ятсот шістдесят сім тисяч дев`ятсот вісімдесят ) гривень.
Підставою для винесення оскаржуваних постанов був винесений у відношенні позивача Акт та Припис про усунення виявленних порушень від 17.10.2018 р. № ДН 1756/252/АВ/п, яким позивача було зобов`язано усунути порушенння, у строки, зазначені відповідачем.
Не погоджуючись з зазначеними вище приписом, в частині пунктів 1 та 2, а також постановами про накладення штрафу, позивач звернувся до суду з позовною заявою до суду.
Вирішуючи спір по суті суд виходить з наступного.
Статтею 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Конституція України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.
Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Стаття 68 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України, законів України.
В статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зазначено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Відповідно до ч.1 ст.259 КЗпП України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з питань праці (далі - Положення № 96), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2015 року № 96, Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.
Згідно з пунктом 2 Положення № 96 Держпраці у своїй діяльності керуєтться Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.
За приписами підпункту 9 пункту 4 Положення № 96 Держпраці відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням вимог законодавства про працю, зайнятість населення в частині дотримання прав громадян під час прийому на роботу та працівників під час звільнення з роботи; використання праці іноземців та осіб без громадянства; наймання працівників для подальшого виконання ними роботи в Україні в іншого роботодавця; дотримання прав і гарантій стосовно працевлаштування громадян, які мають додаткові гарантії у сприянні працевлаштуванню; провадження діяльності з надання послуг з посередництва та працевлаштування.
Підпунктом 6 пункту 4 Положення № 96 встановлено, що Держпраці, здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.
Державна служба України з питань праці (Держпраці) відповідно до покладених на неї завдань здійснює державний контроль за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю. (пп.6 п.6 Положення №96).
Пунктом 7 Положення №96 передбачено, що Держпраця здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. На утворені територіальні органи Держпраці може покладати виконання завдань за міжрегіональним принципом.
У відповідності до зазначених норм відповідачу делеговано повноваження щодо здійснення на території області державного контролю за дотриманням законодавства про працю юридичними особами, у тому числі їх структурними та відокремленими підрозділами, які не є юридичними особами, та фізичними особами, які використовують найману працю.
Процедуру проведення Управліннями Держпраці перевірки стану додержання законодавства про працю, визначено Законом України Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності від 05.04.2007 № 877-V (далі Закон №877-V) та Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №295 від 26.04.2017 (далі Порядок №295).
Відповідно до ст. 1 Закон №877-V державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Згідно ч.4 ст.2 Закону №877-V заходи контролю здійснюються, в т.ч., органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
Відповідно до п.2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, зокрема: Держпраці та її територіальних органів.
Інспекційні відвідування проводяться, зокрема за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту (пп.3 п.5 Порядку №295).
Згідно п.п. 8, 9 Порядку № 295 про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі. Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню.
Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення.
Відповідно до п.11 Порядку №295 інспектори праці за наявності службового посвідчення безперешкодно, без попереднього повідомлення мають право, зокрема під час проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин за наявності підстав, визначених пунктом 5 цього Порядку, самостійно і в будь-яку годину доби з урахуванням вимог законодавства про охорону праці проходити до будь-яких виробничих, службових, адміністративних приміщень об`єкта відвідування, в яких використовується наймана праця.
Керуючись вищенаведеними нормами, відповідачем за результатами інспекційного відвідуванння було складено Акт.
В Акті відповідач вказує на підміну трудових відносин з громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 ; ОСОБА_16 ; ОСОБА_17 ; ОСОБА_18 ; ОСОБА_19 ; ОСОБА_20 ; ОСОБА_21 ; ОСОБА_22 ; ОСОБА_23 ; ОСОБА_24 ; ОСОБА_25 ; ОСОБА_26 ; ОСОБА_27 ; ОСОБА_28 ; ОСОБА_29 ; ОСОБА_30 ; ОСОБА_31 ; ОСОБА_32 ; ОСОБА_33 ; ОСОБА_34 ; ОСОБА_35 на цивільно-правові, що, як вважає інспектор праці, є порушенням трудового законодавства України. Зокрема, відповідач в Акті доходить до висновку, що всім укладеним цивільно-правовим договором притаманні ознаки трудових договорів. На думку відповідача, специфіка діяльності позивача вимагає професійного добору, враховуючи здійснення діяльності у сфері будівництва, оскільки для виконання робіт з підвищеною небезпекою необхідно проходити спеціальне навчання і щорічну перевірку знань з питань охорони праці. Крім того, за результатами аналізу укладених цивільно-правових договорів відповідачем встановлено, що в договорах відсутня будь-яка інформація про погодження сторонами обсягу та конкретного переліку робіт (послуг), укладені договори містять пункт, яким встановлено, що замовник має право у будь-який час перевіряти та контролювати процес виконання та якість робіт; в договорах відсутня будь-яка інформація про погодження сторонами обсягу та конкретного переліку робіт (послуг), деякі договори містять умови щодо випробувального терміну, термін дії діяких укладених договорів не визначений, натомість зазначена дія договору з моменту його підписання і діє до моменту виконання. Також відповідач зазначив у акті про те, що ТОВ ФІРМА «ЛЕГО» веде табель обліку використання робочого часу фізичних осіб, з якими укладені цивільно-правові договори.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та 35 фізичними особами : ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 ; ОСОБА_16 ; ОСОБА_17 ; ОСОБА_18 ; ОСОБА_19 ; ОСОБА_20 ; ОСОБА_21 ; ОСОБА_22 ; ОСОБА_23 ; ОСОБА_24 ; ОСОБА_25 ; ОСОБА_26 ; ОСОБА_27 ; ОСОБА_28 ; ОСОБА_29 ; ОСОБА_30 ; ОСОБА_31 ; ОСОБА_32 ; ОСОБА_33 ; ОСОБА_34 ; ОСОБА_35 були укладені цивільно-правові договори про виконання робіт, копії яких містяться в матеріалах справи. Всі фізичні особи, що зазначені вище, не виконували роботи, повязані з небезпекою, оскільки основний обсяг робіт на об`єктах виконували підрядні та субпідрядні організації, в тому числі роботи, пов`язані з небезпекою.
Відповідно до предметів вказаних цивільно-правових договорів про виконання робіт замовник доручає, а виконавці беруть на себе зобов`язання виконати певні види робіт у порядку та строки встановлені договорами. Умовами всіх цивільно-правових договорів, укладених між позивачем та фізичними особами передбачено, що термін і місце виконання/надання послуги в кожному конкретному випадку визначається за погодженням сторін. В договорах зазначено, що виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку замовника, а сам організовує процес надання послуг, в кожному договорі встановлюється відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Крім того, договорами передбачено, що після надання конкретного обсягу послуг виконавець складає акти прийому-передачі послуг. Оплата за виконані роботи проводилась по факту виконаних робіт, що підтверджується актами приймання-передачі виконаних робіт. В той же час укладені з фізичними особами (виконавцями) цивільно-правові договори про виконання робіт не містять обов`язку виконавців бути присутніми на підприємстві у визначені робочі години; обов`язку дотримуватися правил внутрішнього трудового розпорядку; регламентації процесу праці, часу та тривалості робочого часу тощо.
Цивільно-правові договори, укладені між позивачем та фізичними особами укладались через необхідність, оскільки позивач не мав на той час працівників відповідної кваліфікації для виконання робіт визначених у цивільно-правових договорах, до того ж всі 35 фізичних осіб не бажали вступати у трудові відносини з позивачем, оскільки частина з них працевлаштовані на інших підприємтвах, інші виконують роботи/надають послуги одночасно на декількох об`єктах будівництва тощо.
Специфіка діяльності позивача полягає в тому, що для виконання великих обсягів робіт за замовленням основного Замовника, позивачу необхідно залучати інші підрядні/субпідрядні організації на великі обсяги робіт, в деяких випадках фізичних осіб на незначні та безпечні обсяги робіт. Враховуючи особливості специфіки діяльності позивача, в тому числі сезонний харакетр робіт, саме укладення договорів підряду/субпідряду та цивільно-правових договорів про надання послуг є єдиним можливим способом реалізації проектів позивача для взаємодії зв своїми контрагентами.
Так, незначні та безпечні обсяги робіт виконували 35 фізичних осіб, які зазначені вище, на об`єктах за наступними адресами: м. Івано - Франківськ, вул. Івана Павла ІІ (вул. Будівельників), 18-А, м. Івано - Франківськ, вул. Галицька, 57, м АДРЕСА_1 - АДРЕСА_2 , вул. АДРЕСА_3 , м АДРЕСА_1 - АДРЕСА_2 вул АДРЕСА_4 , м. Луцьк, вул. Ковельська, 68. Однак на великі обсягі робіт позивач залучив інші підрядні/субпідрядні організації. Так, з метою проведення реконструкції об`єктів будівництва між ТОВ Фірма «ЛЕГО» та ТОВ «Істрейт» було укаладено договір підряду № 24-11/1 від 24.11.2017 р. на реконструкцію об`єкта, розташованого за адресою: м. Івано - Франківськ, вул. Івана Павла ІІ (вул. Будівельників), 18-А. В подальшому роботи з реконструкції зазначеного об`єкта виконували за договорами підряду/субпідряду ТОВ «Будін-Торг», ТОВ «Грейзі ІК», ТОВ «ЕлектроПолюс-ІФ»; ПП «Антисепнтик 0-1»; ТОВ «ПП Інтерстройсервіс», ТОВ «Тадалс - Буд», ТОВ «Фірма «Почин». З метою проведення реконструкції об`єкта, розташованого за адресою: м. Івано - Франківськ, вул. Галицька, 57 між ТОВ Фірма «ЛЕГО» та ТОВ «АТБ-торгстрой» було укладено договір підряду № 06-04/7 від 06.04.2018 р. В подальшому роботи з реконструкції зазначеного об`єкта виконували за договорами підряду/субпідряду ТОВ «ПП Інтерстройсервіс», ТОВ «Тадалс - Буд», ТОВ «Фірма «Почин». З метою проведення реконструкції об`єкта, розташованого за адресою: м. Івано - Франківськ, вул. Галицька, 139-А між ТОВ Фірма «ЛЕГО» та ТОВ «АТБ-інвест» було укладено договір підряду № 15-12/6 від 15.12.2017 р. В подальшому роботи з реконструкції зазначеного об`єкта виконували за договорами підряду/субпідряду ТОВ «Будін-Торг», ТОВ «Грейзі ІК», ТОВ «ЕлектроПолюс-ІФ», ТОВ «ПП Інтерстройсервіс», ТОВ «Тадалс - Буд», ТОВ «Фірма «Почин». З метою проведення реконструкції об`єкта, розташованого за адресою: м. Івано - Франківськ, вул АДРЕСА_5 Гната Хоткевича, 63 а, між ТОВ Фірма «ЛЕГО» та ТОВ «Істрейт» було укаладено договір підряду № 03-10/2 від 03.10.2017р. В подальшому роботи з реконструкції зазначеного об`єкта за договорами підряду/субпідряду виконували ТОВ «ПП Інтерстройсервіс», ТОВ «Фірма «Почин». З метою проведення реконструкції об`єкта, розташованого за адресою: м. Луцьк, вул. Ковельська, 68 між ТОВ Фірма «ЛЕГО» та ТОВ «АТБ-торгстрой» було укладено договір підряду № 23 від 23.02.2018р. . В подальшому роботи з реконструкції зазначеного обєкта виконувало ТОВ «ПП Інтерстройсервіс».
Слід зазначити, що особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників і регулюються цивільним законодавством, зокрема Цивільним кодексом України (далі ЦКУ).
Учасниками цивільних відносин є, зокрема, фізичні особи та юридичні особи (ст. 2 ЦКУ), а підставами виникнення цивільних прав і обов`язків із дій осіб (фізичних і юридичних) є, зокрема, договори (ст. 11 ЦКУ), порядок укладення яких (залежно від видів визначених договором зобов`язань) регулюється окремими статтямиЦКУ.
Згідно із ст.6 ЦКУ сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Відповідно до ч.1 ст.626 ЦКУ договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Статтею 627 ЦКУ встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Зміст договорів цивільно-правового характеру становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільно-правового законодавства (ст. 628 ЦКУ).
Строком договору є час, протягом якого сторони (а сторонами можуть бути як фізичні, так і юридичні особи) можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст. 631-632 ЦКУ).
Договір підряду згідно із Цивільним кодексом Україниє різновидом цивільно-правового договору. Відповідно до статті 837 ЦКУза договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
За договором підряду, підрядник зобов`язується за винагороду виконати для замовника індивідуально визначену роботу. Метою договору є отримання певного матеріального результату. При цьому, підрядник сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.
За договором підряду оплачується результат праці. Він визначається після закінчення роботи та оформляється актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату.
У статті 204 Цивільного кодексу України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.
Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
Відповідно до ст.215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Доказів наявності у цивільно-правових договорах укладених між позивачем та громадянами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 ; ОСОБА_16 ; ОСОБА_17 ; ОСОБА_18 ; ОСОБА_19 ; ОСОБА_20 ; ОСОБА_21 ; ОСОБА_22 ; ОСОБА_23 ; ОСОБА_24 ; ОСОБА_25 ; ОСОБА_26 ; ОСОБА_27 ; ОСОБА_28 ; ОСОБА_29 ; ОСОБА_30 ; ОСОБА_31 ; ОСОБА_32 ; ОСОБА_33 ; ОСОБА_34 ; ОСОБА_35 ознак нікчемних правочинів відповідачем суду не надано, як і не надано доказів визнання судом таких договорів недійсними.
За приписами ст. 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.
Удаваність цивільно-правових договорів, шляхом підміни трудового договору, на якій наполягає Відповідач, повинна бути доведена в установленому законом порядку.
Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, також не спростовано факту дійсності (чинності) укладених між ТОВ Фірма «ЛЕГО» та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ; ОСОБА_3 ; ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; ОСОБА_6 ; ОСОБА_7 ; ОСОБА_8 ; ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ; ОСОБА_11 ; ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ; ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 ; ОСОБА_16 ; ОСОБА_17 ; ОСОБА_18 ; ОСОБА_19 ; ОСОБА_20 ; ОСОБА_21 ; ОСОБА_22 ; ОСОБА_23 ; ОСОБА_24 ; ОСОБА_25 ; ОСОБА_26 ; ОСОБА_27 ; ОСОБА_28 ; ОСОБА_29 ; ОСОБА_30 ; ОСОБА_31 ; ОСОБА_32 ; ОСОБА_33 ; ОСОБА_34 ; ОСОБА_35 цивільно-правових договорів про виконання робіт/надання послуг, тим більше, що відсутні будь-які судові рішення про визнання їх недійсними.
Щомісячне повне виконання умов цивільно-правових договорів (надання визначених у договорах послуг) підтверджується наданими до суду актами прийняття-передачі наданих робіт.
Відповідно до ч.1 ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.
Згідно з ст.24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим:
1) при організованому наборі працівників;
2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я;
3) при укладенні контракту;
4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі;
5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187цього Кодексу);
6) при укладенні трудового договору з фізичною особою;
7) в інших випадках, передбачених законодавством України.
При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.
Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Слід зазначити, що Мінпраці в листі від 03.02.2003 р. № 06/2-4/13 розяснив, що під терміном «характер майбутньої роботи» слід розуміти, що робота не виконується постійно. Тобто строковий трудовий договір на час виконання певної роботи характеризується певним обмеженим строком її виконання, після чого працівник підлягає звільненню за п. 2 ст. 36 КЗпП(закінчення строку) (крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення).
Цей різновид строкового трудового договору слід відмежовувати від цивільно-правового договору підряду на виконання робіт. Як зазначає Мінпраці в листі від 26.12.2003 р. № 06/1-4/200 та Мінсоцполітики в листі від 16.05.2011 року № 151/06/186-11 на відміну від строкового трудового договору за договором ЦПД: - у трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи; - фізособа-виконавець не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку підприємства, вона сама організовує свою роботу та виконує її на власний ризик; - підтвердженням виконаної роботи або наданої послуги є акт, підписаний замов-ником-підприємством і виконавцем - фізичною особою.
Цивільно-правовий договір між фізичною та юридичною особою - це угода між громадянином і організацією (підприємцем, тощо) на виконання першим певної роботи або надання послуги (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці або певної послуги, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство.
При цьому за цивільно-правовим договором, укладеним між юридичною особою і громадянином, останній зобов`язується за винагороду виконувати для підприємства (підприємця) певну індивідуально визначену роботу або надавати обумовлену умовами договору послугу.
Основною ознакою, що відрізняє договірні відносини від трудових, є те, що трудовим законодавством регулюється процес трудової діяльності, її організація. За цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець, на відміну від працівника, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик.
За трудовим договором працівника приймають на роботу (посаду), включену до штатного розкладу підприємства, для виконання певної роботи (певних функцій) за конкретною кваліфікацією, професією, посадою. Працівникові гарантується заробітна плата, встановлені трудовим законодавством гарантії, пільги, компенсації тощо.
За цивільним договором оплачується не процес праці, а її результат, котрий визначають після закінчення роботи і оформлюють актами здавання-приймання виконаних робіт (наданих послуг), на підставі яких провадиться їх оплата. Договором також може бути передбачено попередню або поетапну оплату. У трудовій книжці не робиться запис про виконання роботи за цивільно-правовими договорами.
У разі порушення працівником обовязків трудового договору його може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності (догана або звільнення). Крім того, працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Відповідальність виконавця робіт, послуг за порушення цивільно-правового договору насамперед має встановлюватися самим договором або чинним законодавством України.
Верховний Суд у своїй постанові від 04.07.2018 року по справі № 820/1432/17 виклав наступну правову позицію: «Трудовим законодавством регулюється процес організації трудової діяльності в той час як за цивільно-правовим договором процес організації трудової діяльності залишається за його межами, метою договору є отримання певного матеріального результату. Виконавець, який працює за цивільно-правовим договором, на відміну від працівника, який виконує роботу відповідно до трудового договору, не підпорядковується правилам внутрішнього трудового розпорядку, хоча і може бути з ними ознайомлений, він сам організовує свою роботу і виконує її на власний ризик, працівник не зараховується до штату установи (організації), не вноситься запис до трудової книжки та не видається розпорядчий документ про прийом його на роботу на певну посаду. З аналізу наведених норм видно, що трудовий договір - це угода щодо здійснення і забезпечення трудової функції. За трудовим договором працівник зобов`язаний виконувати не якусь індивідуально-визначену роботу, а роботу з визначеної однієї або кількох професій, спеціальностей, посади відповідної кваліфікації, виконувати визначену трудову функцію в діяльності підприємства. Після закінчення виконання визначеного завдання трудова діяльність не припиняється. Предметом трудового договору є власне праця працівника в процесі виробництва, тоді як предметом договору цивільно-правового характеру є виконання його стороною певного визначеного обсягу робіт».
У своїй постанові від 24.04.2019 р. у справі № 822/1487/18, Верховний Суд зазначає, що само по собі виконання робіт на підставі цивільно-правової угоди не може свідчити про порушення норм законодавства про працю при оформленні взаємовідносин з виконавцями робт.
Оскільки законодавство не містить обов`язкових приписів у яких випадках сторони зобов`язані укладати трудові договори, а в яких цивільно-правові договори (угоди) на виконання певних робіт або надання послуг, отже сторони договору вільні у своєму виборі щодо форми оформлення відносин, а тому на свій розсуд вправі визначати вид такого договору.
Факт виконання фізичними особами робіт для замовника-ТОВ Фірма «ЛЕГО» саме на підставі цивільно-правових договорів підтверджується наступною офіційною звітністю позивача, а саме: податковими розрахункам сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (Форма № 1ДФ) за 1 квартал 2018 року та за 2 квартал 2018 року; звітами про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування до органів доходів і зборів за січень 2018 року (з додатками), за березень 2018 року (з додатками) та за квітень 2018 року (з додатками) тощо. З аналізу зазначеної звітності вбачається, що позивач виплачував виконавцям послуг не заробітну плату, а саме винагороду згідно умов договорів. Так, в таблиці 1 (додаток до звітності) «Нарахування єдиного внеску», сума винагород за договорами цивільно-правового характеру» зазначена окремо від суми нарахованої заробітної плати працівників за трудовим договором. В таблиці 6 (додаток до звітності) «Відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам» ця форма передбачає відображення одним списком як працівників, так і осіб, що отримають винагороду за ЦПД, адже податкове навантаження в обох випадках однакове. Так, штатні працівники відображені в додатку із зазначенням коду категорії застрахованої особи 1, а особи, що отримують плату за цивільно-правовими договорами під номерами із зазначенням коду категорії застрахованої особи 26 , що згідно із Таблицею відповідності кодів категорій застрахованих осіб та кодів бази нарахування і розмірів ставок єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України № 441 від 11.04.2016; із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства фінансів України № 813 від 07.09.2016, розшифровується як: Фізичні особи, які виконують роботи (надають послуги) на підприємствах, в установах та організаціях, в інших юридичних осіб, зазначених в абзаці другому пункту 1 частини першої статті 4 Закону, чи у фізичних осібпідприємців або осіб, які забезпечують себе роботою самостійно, за цивільно-правовими договорами (крім фізичних осіб підприємців, якщо виконувані ними роботи (надані послуги) відповідають видам діяльності, зазначеним у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), або коротка назва: особи, які працюють за угодами ЦПХ.
Так у судовому засіданнні 16.04.2019 р. було допитано свідків ОСОБА_35 ; ОСОБА_31 , ОСОБА_26 , які повідомили суду, про те, що виконували роботи за цивільно-правовими договорами на об`єктіах замовника, договори укладали з директором до початку виконання робіт, виконувані роботи були безпечними для життя, вони самі організовували свою роботу, правилам внутрішнього трудового розорядку не підпорядковувались, випробувальний термін для них не встановлювався, за виконані роботу отримували винагороду безпосереньо через касу замовника після підписання актів прийому-передання виконаних робіт.
Свідок ОСОБА_35 працює на ТОВ «ПП Інтерстройсервіс» на посаді інженера-проектувальника, свідок ОСОБА_31 також працює на ТОВ «ПП Інтерстройсервіс» на посаді головного енергетика, у вільний від основної роботи час виконують работи для різних замовників у різних містах України. Свідок ОСОБА_26 зазначив, що він офіційно ніде не працюю, однак виконує будівельні роботи для різних замовників та підрядників, наприклад, може на декілька місяців виїхати до іншого міста і там виконувати роботи для одного замовника, потім для іншого тощо.
Свідки ОСОБА_35 , ОСОБА_31 та ОСОБА_26 зазначили, що ніколи не мали намір працювати у штаті ТОВ ФІРМА «ЛЕГО».
Суд погоджується з позицію позивача відносно того, що підприємство як суб`єкт господарювання вправі було на власний розсуд організовувати власні статутні завдання, в т.ч. з укладанням договорів цивільно-правового характеру з надання будь-яких послуг чи виконання будь-яких робіт (в т.ч. як підвищеної небезпеки, так і неповязаних з небезпекою) із зазначеними у акті інспекційного відвідування фізичними особами, за умови досягнення між ними такої домовленості.
Всі штатні працівники допускалися позивачем до роботи тільки після укладення трудового договору в письмовій формі і видання відповідного наказу, проте специфіка діяльності позивача вимагала також укладення цивільно-правових договорів, в тому числі із фізичними особами про надання послуг/виконання робіт, що не суперечить чинному законодавству України.
Укладення трудового договору завжди передбачає волевиявлення двох сторін, а саме працівника і роботодавця, в той час як відповідачем не надано доказів того, що фізичні особи, з якими укладено цивільно-правові договори, зверталися до позивача з заявами про укладення з ними трудового договору.
Виникнення, зміна чи припинення відносин між позивачем та фізичними особами, які залучалися позивачем для виконання певних робіт, була зумовлена не примусом, а вільним волевиявленням обох сторін цивільно-правового договору.
Крім того, примушування до укладення саме трудового договору є втручанням у діяльність субєкта господарювання, яка здійснюється у межах закону, що є порушенням одного з основних принципів державного нагляду (контролю).
Чинне законодавство України не містить обов`язкових приписів, у яких випадках сторони зобов`язані укладати трудові договори, а в яких цивільно-правові договори (угоди) на виконання певних робіт, тому сторони договору вільні у своєму виборі щодо форми оформлення відносин, і на свій розсуд вправі визначати вид такого договору.
Зобов`язати підприємство та фізичну особу укласти трудовий договір, коли між ними фактично існують відносини іншого характеру, або ж визнати існуючий між ними договір недійсним не входить до компетенції органів Держпраці.
Відповідно до положень ст. 18 Закону України «Про охорону праці» передбачено, що до роботи не допускаються працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з охорони праці.
Згідно ст. 1 Закону України «Про охорону праці» працівник це виключно та особа, яка працює на підприємстві, в організації, установі та виконує обов`язки або функції згідно з трудовим договором (контрактом).
Оскільки фізичні особи залучалися позивачем до виконання робіт на підставі цивільно-правових, а не трудових договорів чи контрактів, вони відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону праці» не вважалися працівниками, а тому на них не розповсюджувалися положення статей 18 та 21 вказаного Закону.
Доводи відповідача про те, що жоден пункт в укладених між позивачем і фізичними особами цивільно-правових договорах не містить перелік виконуваної роботи, спростовуються наданими позивачем для оцінки зазначеними вище цивільно-правовими договорами, якими передбачено, що обсяг, термін і місце виконання послуги в кожному конкретному випадку визначається за погодженням сторін. Сторони, підписавши цивільно-правові договори, дійшли згоди щодо всіх його істотних умов, які не суперечать нормам чинного законодавства України, що відображено у відповідних договорах.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобовязується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу.
За самим визначенням надання послуги/виконання роботи передбачають наявність певного завдання, вказівок з боку Замовника цієї послуги, інакше неможливо виконати умови договору і надати послугу, якої потребує Замовник.
Зазначення в деяких цивільно - правових договорах про випробувальний термін за твердженням позивача є технічною помилкою, оскільки виконання робіт за цивільно-правовим договором не передбачає втановлення випробувального терміну, оскільки як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, фізичні особи не перебували в штаті позивача, а дійсно виконували невеличкі обсяги робіт на несистематичній основі, за що отримували винагороду.
Вказані в даних договорах особи не є штатними співробітниками, деякі мають постійне місце роботи в інших підприємствах. установах, організаціях, а тому за виконані роботи отримують не заробітну плату, а винагороду за виконані роботи.
За приписами ст. 905 Цивільного кодексу України строк договору про надання послуг встановлюється за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до статті 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.
Судом встановлено, що за результатами розгляду Акту та Припису, директором ТОВ ФІРМА «ЛЕГО» було видано наказ від 05.11.2018 р. № 117 «Про службове розслідування, у зв`язку з виявленням факту використання в 2018 році некоректних документів для обліку осіб, що виконували роботи за цивільно-правовими договорами, та факту невірного заповнення табелю за 07 березня та 08 травня 2018 року».
Для проведення службового розслідування було створено комісію у складі: голова комісії - заступник директора ОСОБА_38 .; член комісії - головний бухгалтер ОСОБА_39 ; член комісії начальник відділу матеріально-технічного забезпечення ОСОБА_40
Комісії було доручено провести службове розслідування в термін до 07 листопада 2018 року включно щодо факту використання в січні, березні та квітні 2018 року економістом ОСОБА_36 некоректних документів для обліку осіб, що виконували роботи за цивільно-правовими договорами, факту невірного заповнення табелю обліку використання робочого часу працівників підприємства за 07 березня та 08 травня 2018 року та подати на затвердження акт про службове розслідування.
Комісією в період з 05 листопада по 07 листопада 2018 року включно в рамках проведення службового розслідування були досліджені оригінали документів «табель обліку використання робочого часу», складені економістом ОСОБА_36 для обліку осіб, що надавали послуги (виконували роботи) за укладеними із підприємством цивільно-правовими договорами, в періоди січень, березень та квітень 2018 року; досліджені оригінали цивільно-правових договорів, укладених між підприємством та особами, зазначеними у формі документу табель обліку використання робочого часу; досліджена звітність підприємства по формі 1-ДФ за перший та другий квартал 2018 року; витребувані та досліджені письмові пояснення економіста ОСОБА_36
В своїх поясненнях, наданих комісії ОСОБА_36 пояснила, що на підставі розпорядження директора на неї було покладено здійснення обліку осіб, що надають послуги (виконують роботи) за цивільно-правовими договорами.
Під час обліку осіб, що надавали послуги (виконували роботи) за цивільно-правовими договорами, укладеними із ТОВ фірма «Лего», за звітні періоди, а саме за січень, березень та квітень 2018 року Зубчик В.Г. з власної ініціативи для зручності була використана форма такого документу як табель обліку використання робочого часу. Наказом Держкомстату України № 489 від 05.12.2008 р. була затверджена типова форма № П-5 «Табель обліку використання робочого часу», ця форма носить рекомендаційний характер і не є обов`язковою у використанні підприємством. За допомогою форми цього документу ОСОБА_36 здійснювала не табелювання робочого часу працівників підприємства, а облік у відповідному звітному періоді тих фізичних осіб, які надавали послуги (виконували роботи) за цивільно-правовими договорами.
Комісія, дослідивши документи, звітність та надані письмові пояснення економіста ОСОБА_36 та працівників підприємства, прийшла до висновку, що особи, зазначені у табелі обліку використання робочого часу за періоди січень, березень та квітень 2018 року, складеному економістом Зубчик ОСОБА_62 Г., надавали послуги (виконували роботи) за цивільно-правовими договорами на користь підприємства у вищезазначених періодах.
Використання економістом ОСОБА_36 такої форми документу як табель обліку використання робочого часу здійснювалось для обліку осіб, що надавали послуги (виконували роботи) за цивільно-правовими договорами у відповідних періодах.
Використання цієї форми документу здійснювалось економістом за власною ініціативою та не санкціонувалось директором підприємства або головним бухгалтером.
Використання такої форми документу як табель обліку використання робочого часу, зважаючи на інші документи, в тому числі цивільно-правові договори, податкову звітність підприємства, не є доказом наявності трудових відносин між підприємством та особами, вказаними в цій формі документу за вищезазначені періоди.
Таким чином суд погоджується з доводами позивача, що цивільно-правові договори укладені між позивачем та фізичними особами не містять ознаки трудового договору, з огляду на наступне: виконавець сам, на власний розсуд визначає обсяг послуг, який він надає замовнику, період часу, на протязі якого він ці послуги надає, сам організовує свій робочий час і процес надання послуг виходячи із власних інтересів, потреб клієнтів, зайнятості за основним місцем роботи, інших факторів; за надані замовнику послуги виконавець отримує плату, яка не має систематичного характеру, позивачем не видавався наказ про прийняття на роботу, не робилися записи в трудовій книжці, в штатному розкладі відсутні відповідні посади у кількості 35 одиниць, зазначені особи не мали закріпленого за ними робочого місця, їм не виплачувалася заробітні плата, вони не підпорядковувалися правилам внутрішнього трудового розпорядку, винагорода за цивільно-правовими договорами виплачувалася фізичним особам, з якими ці договори укладені на їх особисті (не зарплатні) банківські картки або видавалися готівкою, що підтверджується відомостями на виплату грошей. Крім того, специфіка надання послуг за цивільно-правовими договорами полягає в тому, що неможливо встановити чітко визначений розпорядок дня, план та графік роботи, тобто послуги надаються не систематично. До того ж сума оплати за надані послуги за більшістю укладених цивільно-правовоих договораі договорів перевищує розмір мінімальної заробітної плати. Отже, метою укладення цивільно-правових договорів було не ухилення від сплати податків або єдиного соціального внеску, а саме досягнення певного результату, передбаченого цими договорами, тобто отримання послуги на визначених договорами умовах.
Враховуючи встановлення судом відсутності в діях позивача порушень ч.ч.1 і 3 ст.24 та ч.1 ст.21 КЗпП України, суд вважає, що накладення відповідачем на позивача штрафу у розмірі 3 909 150 (три мільйони дев`ятсот дев`ять тисяч сто п`ятдесят) гривень грн. не може вважатись правомірним.
Крім того, інспекційним відвідуванням встановлено, що відповідно до табелів обліку робочого часу тривалість рочого дня у середу 7 березня 2018 р. напередодні святкового дня 8 березня 2017 р. (Міжнародний жіночий день)- складала 8 годин у наступних працівників: 1. ОСОБА_37 , 2. ОСОБА_38 ; 3. ОСОБА_39 ; 4. ОСОБА_40 ; 5. ОСОБА_36 , 6. ОСОБА_41 ; 7. ОСОБА_42 ; 8. ОСОБА_43 ; 9. ОСОБА_44 , 10. ОСОБА_45 ; 11. ОСОБА_46 , 12. ОСОБА_47 ; 13. ОСОБА_48 ; 14. ОСОБА_49 ; 15. ОСОБА_50 ; 16. ОСОБА_51 ; 17. ОСОБА_52 ; 18. Митрофанов ОСОБА_53 , 19. ОСОБА_54
У вівторок 8 травня 2018 р. напередодні святкового дня 9 травня 2018 р. (День Перемоги) тривалість рабочого дня також складала 8 годин у наступних працівників: 1. ОСОБА_37 , 2. ОСОБА_38 ; 3. ОСОБА_39 ; 4. ОСОБА_40 ; 5. ОСОБА_36 , 6. ОСОБА_41 ; 7. ОСОБА_42 ; 8. ОСОБА_43 ; 9. ОСОБА_55 , 10. ОСОБА_45 ; 11. ОСОБА_56 , 12. ОСОБА_47 ; 13. ОСОБА_48 ; 14. ОСОБА_49 ; 15. ОСОБА_50 ; 16. ОСОБА_51 ; 17. ОСОБА_52 ; 18. ОСОБА_63 , 19. ОСОБА_54 ; 20. ОСОБА_64 , 21. ОСОБА_58 , 22. ОСОБА_59 , 23. ОСОБА_65 , 24. ОСОБА_61
Відповідно до ч. 1 ст. 106 КЗпП України: «За погодинною системою оплати праці робота в надурочний час оплачується в подвійному розмірі годинної ставки».
Заробітна плата за надурочні години працівникам підприємства не нараховувалась та не виплачувалась, що порушує вимоги ч.1 ст. 106 КЗпП.
Матеріалами справами встановлено, що тривалість робочого дня на підприємстві позивача 07.03.2018 р. та 08.05.2018 р. становила 7 годин, з 09:00 до 17:00, з перервою на обід з 13:00 до 14:00.
05.05.2018 р. директором ТОВ ФІРМА «ЛЕГО» було видано розпорядження № 2-р про скорочення напередодні святкового дня 08 березня тривалості робочого часу 07.03.2018 р. на одну годину та встановлення робочого дня з 09:00 до 17:00, з перервою на обід з 13:00 до 14:00. Зі змістом розпорядженням № 2-р від 05.05.2018 р. були ознайомлені працівники ТОВ ФІРМА «ЛЕГО», що підтверджується листом ознайомлення до зазначеного розпорядження.
04.05.2018 р. директором ТОВ ФІРМА «ЛЕГО» було видано розпорядження № 3-р про скорочення напередодні святкового дня 09 травня тривалості робочого часу 08.05.2018 р. на одну годину та встановлення робочого дня з 09:00 до 17:00, обідня перерва з 13:00 до 14:00. Зі змістом розпорядженням № 3-р від 04.05.2018 р. були ознайомлені працівники ТОВ ФІРМА «ЛЕГО», що підтверджується листом ознайомлення до зазначеного розпорядження.
Також в матеріалах справи містяться письмові пояснення працівників ТОВ ФІРМА «ЛЕГО» щодо тривалості робочого дня 07.03.2018 р. та 08.05.2018 р, які долучались позивачем до заперечень на Акт.
Судом встановлено, що під час службового розслідування комісією також було виявлено, що складення табелю за 07 березня та 08 травня 2018 року економістом ОСОБА_36 відбулось з помилками: так, замість фактично відпрацьованих працівниками 07 березня та 08 травня 2018 року семи годин, було вказано вісім годин, що не відповідало дійсним обставинам.
Що стосується заповнення табелю обліку використання робочого часу працівників підприємства за 07 березня та 08 травня 2018 року, ОСОБА_36 у своїх поясненнях Комісії зазначила про наступне: «До моїх обов`язків входить також облік робочого часу працівників. У відповідності до статті 53 Кодексу законів про працю України напередодні святкових і неробочих днів тривалість роботи працівників скорочується на одну годину як при п`ятиденному, так і при шестиденному робочому тижні. Всі працівники підприємства, 07 березня та 08 травня 2018 року працювали сім годин замість звичайних щоденних восьми годин. Але при заповненні табелю через неуважність допустила технічну помилку як при заповненні табелю за 07 березня, так і за 08 травня, та замість семи годин, фактично відпрацьованих працівниками, вказала вісім годин. Свою провину у помилковому заповненні табелю за 07 березня та 08 травня 2018 року визнаю, прошу до дисциплінарної відповідальності не притягувати, зобов`язуюсь в майбутньому заповнювати табелі з чітким дотриманням вимог законодавства».
Під час дослідження цього факту, комісія встановила наступне: в діях економіста ОСОБА_36 щодо складення табелю за 07 березня та 08 травня 2018 року наявні ознаки порушення трудової дисципліни, але, зважаючи на визнання економістом ОСОБА_36 своєї провини, а також на приписи ст. 148 КЗпПУ щодо неможливості накладення дисциплінарного стягнення пізніше шести місяців з дня вчинення проступку, відсутні підстави для притягнення економіста ОСОБА_36 до дисциплінарної відповідальності.
Крім того, у судовому засіданні 16.04.2019 р. було допитано свідків ОСОБА_40 , ОСОБА_48 , ОСОБА_52 , ОСОБА_39 та ОСОБА_41 , які повідомили суду, про те, що тривалість робочого дня на передодні святкових днів на підприємстві позивача завжди становить на одну годину менше, крім того на підприємстві директором практикується на передодні святкових днів відпускати працівників раніше. Зазвичай на передодні святкових днів директор видає наказ або розпорядження про тривалість робочого дня, з цим наказом або розпорядженням ознайомлюють всіх працівників підприємства під підпис. Так, відбулось 07.03.2018 р. та 08.05.2018 р., оскільки режим роботи згідно розпоряджень директора тривав з 09:00 до 17:00, з перервою на обід з 13:00 до 14:00. До роботи в надурочний час працівників підприємства директор ТОВ ФІРМА «ЛЕГО» не залучав, про що всі працівникі підприємства, що працювали 07.03.2018 р. та 08.05.2018 р., надавали письмові пояснення на адресу відповідача, які були залучені до заперечнь позивача на акт відповідача, складений за результатами інспекційного відвідування.
Отже, на думку суду, враховуючи, що наймані працівники ТОВ ФІРМА «ЛЕГО» не працювали в надурочний час 07.03.2018 р. та 08.05.2018 р., тому підстави для донарахування заробітної плати у подвійному розмірі за роботу в надурочний час 07.03.2018 р.та 08.05.2018 р. відсутні, в зв`зяку із чим пункти 1,2 припису та застосування штрафних санкцій у розмірі 967 980 (дев`ятсот шістдесят сім тисяч дев`ятсот вісімдесят) гривень є протиправними.
Відповідно до ч.ч.1, 2 статті 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Відповідно до частини другої статті 2 КАС Україниу справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Згідно частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідачем по справі, як суб`єктом владних повноважень, не виконано покладеного на нього обов`язку щодо доказування правомірності прийняття оскаржуваної постанови.
Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскаржувані постанови та пункти 1 та 2 припису є необґрунтованими, прийнятими не у відповідності до норм чинного законодавства, у зв`язку із чим є протиправними та підлягають скасуванню.
Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Враховуючи наявність підстав для задоволення позовної заяви товариства з обмеженою відповідальністю ФІРМА «ЛЕГО», суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на користь позивача суму сплаченого ним судового збору у повному обсязі.
Керуючись ст.ст.2,5,72,77,139,241,243-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними та скасувати пункти 1,2 припису про усунення виявлених порушень №ДН1756/252/АВ/П від 17.10.2018р.
Визнати протиправною та скасувати постанову №ДН1756/252/АВ/ТД-ФС/689 від 08.11.2018 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, якою накладено на ТОВ Фірма "Лего" штраф у розмірі 3 909150 грн. (три міліонна дев`ятсот дев`ять тисяч сто п`ятдесят грн.).
Визнати протиправною та скасувати постанову №ДН1756/252/АВ/МГ-ФС/690 від 08.11.2018 року про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, якою накладено на ТОВ Фірма "Лего" штраф у розмірі 967980 грн. (дев`ятсот шістдесят сім тисяч гривень дев`ятсот вісімдесят грн.).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 розділу VII Перехідні положення Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 23 травня 2019 року.

Суддя О.М. Неклеса