Справа № 160/9328/18
Суддя: Єфанова Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 травня 2019 року Справа № 160/9328/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіЄфанової О.В.
за участі секретаря судового засіданняМанько К.А.
представника позивача Доненко О.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпро адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про скасування постанови
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
визнати протиправною та скасувати постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН-1339/1406/АВ/ТД-ФС/593 від 02 жовтня 2018 року.
В обґрунтування позову зазначено, що Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області проведено інспекційне відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та встановлені порушення вимог законодавства про працю, які зафіксовані актом інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю від 11.09.2018 року №1339/1406/АВ, видано припис про усунення виявлених порушень №ДН1339/1406/АВ/П від 11.09.2018 року та прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 02.10.2018 року №ДН1339/1406/АВ/ТД-ФС/593, якою накладено на фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штраф у розмірі 335070,00 грн., на підставі абз.2 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України. Позивач вважає, що ним не було допущено порушень трудового законодавства України, зокрема, ч.1ст.21,ч.3 ст.24 Кодексу законів про працю України, а отже у відповідача були відсутні підстави для вжиття заходів щодо притягнення його до відповідальності. Крім того, позивач вважає вказану постанову протиправною, оскільки 14.09.2018 року відповідно до відомостей з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 припинено, а тому постанова підлягає скасуванню.
Представником відповідача подано відзив на адміністративний позов, в якому останній зазначив, що інспекційне відвідування було проведено відповідно до вимог Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295. Також порушення позивачем вимог законодавства про працю, які викладені у акті від 11.09.2018 року №1339/1406/АВ є доведеними, а отже при винесені постанови про накладення штрафу контролюючий орган діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Також зазначив, що внесення відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про припинення підприємницької діяльності не є підтвердженням того, що фізична особа позбулась статусу підприємця, а тому до такої особи застосовується відповідальність, передбачена ст.265 КЗпП України.
Представник позивача у судовому засіданні адміністративний позов підтримав та просив задовольнити його.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав клопотання про відкладення розгляду справи.
Суд ухвалив про продовження розгляду справи за відсутності відповідача.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 з питань додержання вимог законодавства про працю, за результатами якого складено акт від 11.09.2018 року №1339/1406/АВ.
В ході проведення інспекційного відвідування було виявлено порушення вимог ч.1 ст.21, ч.1,3 ст.24 Кодексу законів про працю України. Згідно вимог вказаних статей не допускається праця найманих працівників без оформлення трудового договору та повідомлення органу Державної фіскальної служби про прийняття такого працівника на роботу.
З метою усунення виявлених порушень, ФОП ОСОБА_1 було видано припис №№ДН1339/1406/АВ/П від 11.09.2018 року, згідно якого встановлено строк для надання письмової інформації з документальним підтвердженням про вжиті заходи щодо його виконання - до 14.09.2018р.
Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області винесено постанову №ДН-1339/1406/АВ/ТД-ФС/593 від 02 жовтня 2018 про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу в сумі 335070,00 грн. на підставі ч.1 ст.21, ч.1,3 ст.24 Кодексу законів про працю України.
Не погодившись з винесеною постановою, позивач оскаржив її до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.
Відповідно до ст.43 Конституції України держава створює умови для здійснення громадянами права на працю. Нагляд і контроль за додержанням законодавства про працю є важливими способами захисту трудових прав працівників, гарантією забезпечення законності в трудових відносинах.
Статтею 259 Кодексу законів про працю України визначено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Центральні органи виконавчої влади здійснюють контроль за додержанням законодавства про працю на підприємствах, в установах і організаціях, що перебувають у їх функціональному підпорядкуванні, крім органів доходів і зборів, які мають право з метою перевірки дотримання податкового законодавства здійснювати такий контроль на всіх підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування.
Відповідно до ч.1 ст.260 Кодексу законів про працю України державний нагляд за додержанням законодавчих та інших нормативних актів про охорону праці здійснюють, зокрема, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони праці.
Положенням про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №96, визначено, що центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб, є Державна служба України з питань праці (Держпраці) (п.1).
Згідно п.7 Положення №96 Держпраці здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи.
Статтею 1 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) в сфері господарської діяльності" від 05.04.2007р. №877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування (далі органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Заходами державного нагляду (контролю) є планові та позапланові заходи, які здійснюються шляхом проведення перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та інших дій.
Процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначає Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 року №295.
Пунктом 2 Порядку №295 визначено, що державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці:
Держпраці та її територіальних органів;
виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин).
Згідно з п.19 та п.20 Порядку №295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення. Акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.
Згідно з п.27 Порядку №295 у разі наявності порушень вимог законодавства про працю, зафіксованих актом інспекційного відвідування або актом невиїзного інспектування, після розгляду зауважень об`єкта відвідування (у разі їх надходження) інспектор праці проводить аналіз матеріалів інспекційного відвідування або невиїзного інспектування, за результатами якого вносить припис та/або вживає заходів до притягнення винної у допущенні порушень посадової особи до встановленої законом відповідальності.
Так, з матеріалів справи вбачається, що під час інспекційного відвідування встановлено допуск до роботи позивачем працівників без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням, а також без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу. Дане порушення зафіксовано актом інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю від 11.09.2018 року №1339/1406/АВ, видано припис про усунення виявлених порушень №ДН1339/1406/АВ/П від 11.09.2018 року та прийнято постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 02.10.2018 року №ДН1339/1406/АВ/ТД-ФС/593.
При цьому, судом встановлено, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 14.09.2018 року внесено запис про припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за власним рішенням.
Оскаржувана постанова №№ДН1339/1406/АВ/ТД-ФС/593 ГУ Держпраці у Дніпропетровській області винесена 02.10.2018 року, тобто вже після припинення підприємницької діяльність позивачем.
З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зазначити про таке.
Так, відповідно до ч.2 ст.50 Цивільного кодексу України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.
Одним з основних принципів державної реєстрації є обов`язковість державної реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, про що зазначено у пункті 1 частини 1 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань».
Пунктом 4 частини 1 ст.1 даного Закону передбачено, що державна реєстрація фізичних осіб підприємців є офіційним визнанням шляхом здійснення державою факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою.
Відповідно до частини 8 статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.
Статтею 265 Кодексу законів про працю України передбачена відповідальність за порушення законодавства про працю.
Частиною 1 ст.265 Кодексу законів про працю України визначено, що посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.
Згідно абз.2 ч.2 ст.265 Кодексу законів про працю України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі: фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідно статті 265 Кодексу законів про працю України відповідальність у вигляді штрафу можуть нести, в тому числі, фізичні особи-підприємці. Оскільки, 14.09.2018 року припинено підприємницьку діяльність позивача, то ОСОБА_1 як фізична особа не може нести відповідальності відповідно до вимог ст.265 Кодексу законів про працю України за порушення законодавства про працю.
З огляду на наведене, суд приходить до висновку про протиправність оскаржуваної постанови про накладення штрафу №ДН-1339/1406/АВ/ТД-ФС/593 від 02 жовтня 2018 року та про її скасування, а отже про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Згідно до ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа, тому судові витрати в розмірі 3350,70 грн. підлягають стягненню на користь позивача.
Керуючись ст. ст.243-246, 250 , Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити.
Визнати протиправною та скасувати Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН1339/1406/ТД-ФС/593 від 02.10.2018 року.
Стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 3359,70 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 27 травня 2019 року.

Суддя О.В. Єфанова