Справа № 280/273/19
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року о 17 год. 45 хв.Справа № 280/273/19 м.Запоріжжя

Запорізький окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Новікової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Ширшова А.А.

представника позивача Буц О.В.,

представника відповідача Кіченко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_1

до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті

про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

18 січня 2019 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 (далі позивач) до Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області Державної служби України з безпеки на транспорті (далі - відповідач), в якому позивач просить суд визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №084440 від 09.01.2019.

Ухвалою суду від 23.01.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 20.02.2019.

20.02.2019 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 20.03.2019.

Ухвалою суду від 20.03.2019 витребувано додаткові докази по справі, продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів, а підготовче засідання відкладено на 10.04.2019.

10.04.2019 судом витребувано додаткові докази, а також закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 21.05.2019.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що постанова про накладення штрафу є безпідставною, оскільки позивач є фізичною особою підприємцем та здійснює основний вид господарської діяльності інша діяльність із забезпечення трудовими ресурсами. Вказує, що діяльність із перевезення пасажирів не здійснює та ніколи не здійснював. Зазначає, що 12.12.2018 він за проханням невідомої особи згодився підвезти її до кільця на трасі Харків-Сімферополь, оскільки позивачу було необхідно їхати в тому ж напрямку. Зупинившись біля поста поліції, де позивач висадив незнайому людину, до позивача підійшли співробітники Укртрансбезпеки та поліції та звинуватили позивача у здійсненні господарської діяльності з перевезення пасажирів без наявності ліцензії на здійснення зазначеного виду господарської діяльності. Разом з тим, позивач зазначає, що здійснював перевезення попутника безоплатно, а послуги таксі не надав, у зв`язку з чим застосування до нього штрафних санкцій є безпідставним.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив. Зазначає, що 12.12.2018 державними інспекторами Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області під час здійснення перевірки транспортного засобу марки Skoda, д/н НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_1 , виявлено порушення: надання послуг з перевезення пасажирів на таксі без оформлення документів передбачених ст.39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме ліцензії на перевезення пасажирів автомобільним транспортом. Зазначає, що позивач на розгляд справи з`явився, однак будь-яких підтверджуючих документів, про те, що він не є перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт» не надавав, тому 09.01.2019 Управлінням Укртрансбезпеки у Запорізькій області було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу. Вважає постанову правомірною та просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав позицію викладену в письмових запереченнях та просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.

З матеріалів адміністративної справи встановлено, що 12.12.2018 співробітниками Управління Укртрансбезпеки на 297 км. автодороги Харків-Сімферопіль проведено перевірку додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, відносно транспортного засобу Skoda, номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , за результатами якої складено Акт №090991.

Відповідно до висновків Акту перевірки від 12.12.2018 №090991 встановлено надання ОСОБА_1 послуг з перевезення пасажирів на таксі без оформлення документів передбачених статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», а саме ліцензії на перевезення пасажирів автомобільним транспортом.

09.01.2019 начальником Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №084440, якою до позивача застосовано штраф у сумі 1700,00 грн.

Не погоджуючись із спірною постановою позивач звернувся до суду із позовом про її скасування та визнання протиправними дій.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наведене нижче.

Постановою Кабінету Міністрів України №103 від 11.02.2015 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до пункту 1 якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті та у сфері безпеки на морському та річковому транспорті (крім сфери безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства).

Підпунктами 2 пункту 5 даного Положення передбачено, що Укртрансбезпека відповідно до покладених на неї завдань: здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства на автомобільному, міському електричному, залізничному, морському та річковому транспорті, підготовку пропозицій щодо їх удосконалення, а також законодавства про судноплавство на суднах, у морських і річкових портах, територіальних та внутрішніх водах, на внутрішніх водних шляхах України.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи та Держспецтрансслужбу.

Відтак, управління Укртрансбезпеки в Запорізькій області як територіальний орган Укртрансбезпеки має повноваження щодо здійснення перевірок додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт, перевірку документів на здійснення перевезень.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами, визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 (далі - Порядок № 1567).

Відповідно до пункту 3 вказаного Порядку органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансінспекція, її територіальні органи - управління в Автономній Республіці Крим, обласні, Київське та Севастопольське міські, районні управління.

Пунктами 2, 3 постанови Кабінету Міністрів України №592 від 26.06.2015 «Деякі питання забезпечення діяльності Державної служби з безпеки на транспорті» встановлено, що правонаступником майна, прав та обов`язків територіальних органів Державної інспекції з безпеки на наземному транспорті, що ліквідуються згідно з пунктом 1 цієї постанови, є Державна служба з безпеки на транспорті та утворені територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті як структурні підрозділи апарату Служби за переліком згідно з додатком 3, зокрема, управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області.

З огляду на викладене, управління Укртрансбезпеки в Запорізькій області під час здійснення своїх повноважень діє як суб`єкт владних повноважень, якому надано повноваження щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт.

Відповідно до п.4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення планових, позапланових та рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Згідно з п.14 зазначеного Порядку рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Пунктом 15 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, передбачено, що під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - Європейська угода); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для накладення на позивача штрафу став висновок про надання позивачем послуг з перевезення пасажирів на таксі без оформлення ліцензії.

Суд зазначає, що Закон України «Про автомобільний транспорт» визначає засади організації та діяльності автомобільного транспорту.

Статтею 39 Закону України «Про автомобільний транспорт» визначено перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Так, відповідно до приписів статті 39 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для фізичної особи, що здійснює перевезення пасажирів на таксі:

для автомобільного перевізника - ліцензія, інші документи, передбачені законодавством України;

для водія таксі - посвідчення водія відповідної категорії, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, інші документи, передбачені законодавством України.

Відповідно до пункту 86 Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.02.1997 №176, автомобільний перевізник, автомобільний самозайнятий перевізник, які здійснюють перевезення пасажирів та їх багажу на таксі (далі послуги таксі), повинен дотримуватися вимог законодавства про автомобільний транспорт та захист прав споживачів.

Для надання послуг таксі автомобільні перевізники, автомобільні самозайняті перевізники повинні мати зареєстровані відповідно до законодавства транспортні засоби, відповідну ліцензію і ліцензійну картку на кожний автомобіль, обладнаний відповідно до встановлених технічних вимог.

Суд зазначає, що враховуючи вищевикладені норми чинного законодавства України, особа, яка здійснює надання послуг таксі повинна мати відповідну ліцензію на здійснення такого виду господарської діяльності.

Разом з тим, позивач заперечував не факт відсутності у нього ліцензії, а заперечував факт надання послуг таксі взагалі.

Суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Отже, рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо.

При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Разом з тим, приймаючи рішення або вчиняючи дію, суб`єкт владних повноважень не може ставати на сторону будь-якої з осіб та не може виявляти себе заінтересованою стороною у справі, виходячи з будь-якого нелегітимного інтересу, тобто інтересу, який не випливає із завдань цього суб`єкта, визначених законом.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Таким чином, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

Суд зазначає, що таксі - легковий автомобіль, обладнаний розпізнавальним ліхтарем оранжевого кольору, який встановлюється на даху автомобіля, діючим таксометром, сигнальним ліхтарем із зеленим та червоним світлом, розташованим у верхньому правому кутку лобового скла, і який має нанесені композиції з квадратів, розташованих у шаховому порядку на дверцятах автомобіля з лівого та правого боків, призначений для надання послуг з перевезення пасажирів та їхнього багажу в індивідуальному порядку (стаття 1 Закону України «Про автомобільний транспорт»).

Згідно статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт», автомобільний самозайнятий перевізник - це фізична особа - суб`єкт господарювання, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів на таксі без застосування праці найманих водіїв.

Відповідачем до матеріалів адміністративної справи не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що 12.12.2018 ОСОБА_1 надавались на комерційній основі, як самозайнятим перевізником, послуги з перевезення пасажирів на таксі.

Суд зазначає, що Акт перевірки не містить жодних доводів з яких можливо дійти висновку, що позивачем 12.12.2018 надавались послуги таксі, оскільки в акті перевірки вказано лише на відсутність ліцензії, проте, не зазначено кого перевозив позивач, за яким маршрутом, чи сплачувались кошти за таке перевезення, оскільки послуги таксі надаються саме на комерційній основі.

Як і відсутні в Акті перевірки чи в додатку до нього пояснення пасажирів, яких начебто позивач перевозив в режимі таксі, відсутній відеозапис проведення перевірки, який міг підтвердити факт надання послуг таксі.

Надане до матеріалів адміністративної справи фото автомобіля Skoda, державний номер НОМЕР_2 (а.с.29), суд до уваги не приймає, оскільки на даному фото не міститься жодних ознак, які вказували б на здійснення даним автомобілем перевезення в режимі таксі.

Так само суд не бере до уваги фото мобільного телефону в якому містить запис: «ТАКСИ в 09:56, Skoda Fabia, Белый, НОМЕР_2 . Тариф 47 грн.», оскільки відповідачем не зазначено чий телефон на фото, не можливо встановити коли та ким зроблена відповідна світлина, тощо.

Крім того, для з`ясування обставин справи, судом витребувано від фірми Ivan Taxi, від якої начебто на виклик направлявся автомобіль Skoda Fabia, НОМЕР_2 , докази по справі. Так, відповідно до отриманої інформації від ФОП ОСОБА_2 , фірма Ivan Taxi з ОСОБА_1 не співпрацює та на виклик зазначений автомобіль фірмою Ivan Taxi не направлявся (а.с.45).

Також, суд не бере до уваги посилання відповідача на письмові пояснення ОСОБА_3 , оскільки з наданих пояснень не можливо встановити особу, якою надавались пояснення (відсутні паспортні дані, тощо), встановити ким та коли відбирались відповідні пояснення, крім того, про наявність зазначених пояснень не зазначено, ані в акті перевірки, ані у відзиві на позовну заяву, у зв`язку з чим суд критично ставиться до таких пояснень.

Отже, суд дійшов висновку, що відповідачем належним чином не доведено факту здійснення ОСОБА_1 на комерційній основі надання послуг з перевезення пасажирів на таксі.

Частиною першою статті 9 КАС України встановлено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною третьою статті 2 КАС України передбачено, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 ) задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області про застосування адміністративно господарського штрафу №084440 від 09.01.2019.

Стягнути на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768,40грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Управління Укртрансбезпеки у Запорізькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 23.05.2019.

Суддя І.В. Новікова