Справа № 716/619/19
Суддя: Стрілець Я. С.
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 716/619/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.19 року Заставнівський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Стрільця Я.С.

з участю секретаря судових засідань Климус Г.В.

позивача Голодняка С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Заставна адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 , до поліцейського Теребовлянського ВП у Тернопільській області старшого сержанта поліції Лукачик Ігоря Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до до поліцейського Теребовлянського ВП у Тернопільській області старшого сержанта поліції Лукачик Ігоря Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову посилається на те, що 27.03.2019 року поліцейським Теребовлянського ВП у Тернопільській області старшим сержантом поліції Лукачик І.М. відносно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО №495676 від 27.03.2019 року. Відповідно до вказаної постанови позивач визнаний винним у здійсненні правопорушення передбаченого ч. 3, 1, 2 ст. 121, 122, 36 КУпАП. З даною постановою позивач не погоджується. Зокрема вказав, що автомобіль яким він керував, а саме «Фольксваген поло», д.н.з. 22.12.2018 року, не підлягає обов`язковому технічному контролю, також вказав, що місце де він зупинив керований ним автомобіль не містить вказівку проте, що там заборонена зупинка. Також посилається на те, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення відповідач не складав протокол про адміністративне правопорушення, не взяв до уваги його пояснення, а одразу виніс оскаржувану постанову.

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив його задовольнити з подстав указаних в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, яке міститься в справі, відомостей про причини неявки суду не надав, заяв чи клопотань про розгляд справи у його відсутності чи перенесення розгляду справи на іншу дату від нього також не надходило. Відзив на позовну заяву також не надходив до суду.

Відповідно до ч.1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до ч.3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

За вказаних обставин, справу розглянуто без участі відповідача. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, заслухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, що позов доведений та обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню з огляду наступного.

Судом встановлено, що 27.03.2019 року поліцейським Теребовлянського ВП у Тернопільській області старшим сержантом поліції Лукачик І.М. відносно позивача була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДПО №495676 від 27.03.2019 року, згідно якої останнього притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3, 1, 2 ст. 121, 122, 36 КУпАП, а саме за те, що позивач керував транспортним засобом марки «Фольксваген поло» д.н.з. НОМЕР_1 без наявності протоколу обов`язкового технічного контролю та здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено».

Стаття 19 Конституції передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно пункту 11 частини 1 статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Статтею 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення встановлено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 (далі - Інструкція N 1395), визначає процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі (п. 1 р. І Інструкції N 1395).

Згідно пункту 4 розділу І Інструкції N 1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частинами 1, 2, 3, 5 і 6 статті 121 КУпАП.

Відповідно до пункту 1 та 2 р. III Інструкції N 1395 справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема частинами 1, 2, 3, 5 і 6 статті 121 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

З аналізу вищезазначених норм вбачається, що посадова особа Національної поліції наділена повноваженнями щодо здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, які реалізуються, зокрема, у разі виявлення правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема, порушень, передбачених ч. 3 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП, розглядати справи про адміністративне правопорушення та винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення, без складення відповідного протоколу про адміністративне правопорушення.

З огляду на вищенаведене, суд вважає правомірними дії відповідача щодо складення постанови серії ДПО №495676 від 27.03.2019 року про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення без складання протоколу.

Разом з цим, із досліджених матеріалів вбачається, що оскаржувана постанова була складена відповідачем за те, що позивач марки «Фольксваген поло» д.н.з. НОМЕР_1 без наявності протоколу обов`язкового технічного контролю та здійснив зупинку транспортного засобу в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено». Своїми діями порушив вимоги ч. 3 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно ч. 3 ст. 121 КУпАП адміністративна відповідальність настає у випадку керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов.

А відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП адміністративна відповідальність настає в разі Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Положенням п. 31.3 (б) Правил дорожнього руху України, затвердженими постановою KM України №1306 від 10.10.2001 р. (з відповідними змінами та доповненнями) передбачено, що забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством якщо вони не пройшли обов`язковий технічний контроль (для транспортних засобів, що підлягають такому контролю).

Згідно п.п. 1,2 ч. 1 ст. 35 ЗУ «Про дорожній рух» обов`язковому технічному контролю не підлягають легкові автомобілі усіх типів, марок і моделей, причепи (напівпричепи) до них (крім таксі та автомобілів, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку), мотоцикли, мопеди, мотоколяски та інші прирівняні до них транспортні засоби - незалежно від строку експлуатації; легкові автомобілі, що використовуються для перевезення пасажирів або вантажів з метою отримання прибутку, вантажні автомобілі незалежно від форми власності вантажопідйомністю до 3,5 тонни, причепи до них - із строком експлуатації до двох років.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 27.03.2019 року керував легковим автомобілем марки «Фольксваген поло» д.н.з. НОМЕР_1 , а отже згідно законодавства вказаний автомобіль не підлягає обов`язковому технічному контролю. За вказаних обставин в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 121 КУпАП.

Що стосується наявності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, то суд приходить до наступного.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи, а саме фототаблиці, схеми та пояснень до протоколу (а.с. 9, 11-12), а також з врахуванням пояснень позивача встановлено, що позивач27.03.219 року після 14-00 години прямував по вул.. Князя Василька із сторони Чортківського напрямку на автомобілі «Фольксваген поло» д.н.з. НОМЕР_1 та здійснив зупинку автомобіля по стороні яка була дозволена по причині необхідності відповісти на дзвінок, після цього здійснив в дозволеному місці розворот та припар кувався на краю проїзної частини біля приміщення «Аваль банку». Від місця розвороту до місця його зупинки знаків, що забороняють зупинку, або дорожньої розмітки, що забороняє зупинку не було. З схеми руху та зупинки автомобіля (а. с.11) видно, що керуючи згаданим автомобілем позивач технічно не міг бачити, що він здійснив зупинку№2 в зоні дії знаку 3.34 «Зупинку заборонено», оскільки вказаний знак позивач не міг бачити в силу його маршруту.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно ст.ст. 72, 76, 211 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Аналізуючи вищевказані норми закону та дослідивши повно та всебічно матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Відповідно вимог статті 62 Конституції України та передбаченого у ній принципу презумпції невинуватості, згідно якого обвинувачення особи не може ґрунтуватись на припущеннях.

Так, враховуючи положення Конституції України про те, що обвинувачення не може ґрунтуватись на припущеннях і всі сумніви щодо недоведеності вини особи тлумачаться на її користь, суд приходить до висновку, що відповідачем не проведено всебічного, повного та об`єктивного дослідження та зібрання фактичних даних у справі, що не дає підстав для висновку про скоєння позивачем адміністративних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 121, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що позовна вимога про визнання оскаржуваної постанови протиправною та її скасування обґрунтована та підлягає задоволенню.

Разом з тим, позовна вимога щодо визнання дій відповідача щодо винесення оскаржуваної постанови задоволенню не підлягає з огляду з огляду на таке.

Згідно з ч. 3 ст. 286 КАСУ за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право;

1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;

2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);

3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;

4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Даний перелік можливих судових рішень є вичерпним, і не передбачає право суду визнавати дії суб`єкта владних повноважень протиправними у даній категорії справ.

Крім того, позовні вимоги про визнання дій інспектора протиправними охоплюються вимогами про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, оскільки відносяться до процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому окремому розгляду не підлягають

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.2, 9, 72, 76, 77, 211, 220, 241, 242, 243, 246, 250, 251, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ДПО №495676 про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.

Суддя Стрілець Я. С.