Справа № 1640/3459/18
Суддя: Бившева Л.І.
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 травня 2019 року

Київ

справа №1640/3459/18

касаційне провадження №К/9901/12542/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: Бившевої Л.І. (суддя-доповідач), Хохуляка В.В., Шипуліної Т.М., розглянув матеріали касаційної скарги Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019 у справі № 1640/3459/18 за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Полтавській області про визнання неправомірним та скасування податкового повідомлення - рішення,

У С Т А Н О В И В:

Полтавський окружний адміністративний суд рішенням від 20.12.2018, яке залишено без змін постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019, позов задовольнив частково: визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Полтавській області від 21.06.2018 № в частині застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 штрафу за платежем: "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" в розмірі 23786,93 грн; в решті позову відмовив.

Головне управління ДФС в Полтавській області подало до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до пункту 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України у справах розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Суд першої інстанції ухвалою від 08.10.2018 призначив розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги частково, виходили з того, що 31.03.2017 за результатами засідання робочої групи Кременчуцької ОДПІ з комплексного відпрацювання податкових ризиків з ПДВ, затвердженої розпорядженням від 14.06.2016 №65-р (по наказу ДФС України від 28.07.2015 №543), відносно ФОП ОСОБА_1 прийнято рішення про тимчасову заборону приймання звітності в електронному вигляді і реєстрацію податкових накладних, яке оформлене протоколом від 31.03.2017 №11, що фактично позбавило останнього можливості своєчасно, у встановлені податковим законодавством строки, зареєструвати податкові накладні від 26.03.2017 №15, від 27.03.2017 №16, від 27.03.2017 №17, від 10.04.2017 №1, від 20.04.2017 №2 та від 23.04.2017 №3 в ЄРПН з 31.03.2017 по 16.05.2017

Випадки, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційні скарзі таких застережень не міститься.

За таких обставин суд касаційної інстанції вважає касаційну скаргу на постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019, ухвалену за результатами апеляційного перегляду рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2018, необґрунтованою.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи зазначене, у відкритті касаційного провадження належить відмовити.

Керуючись пунктом 5 частиною першою, пунктом 2 частини другої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Полтавській області на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 20.12.2018 та постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019.

Копія ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами направити скаржнику, а копію касаційної скарги залишити в суді касаційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями і оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк

Т.М. Шипуліна