Справа № 620/676/19
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/676/19 Суддя (судді) першої інстанції: Клопот С.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Ганечко О.М.,

Аліменка В.О.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року (повний текст виготовлено 01 квітня 2019 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- зобов`язати Чернігівське об`єднане Управління Пенсійного фонду України зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах період його роботи з 01.02.1985 по 23.12.1998 та призначити з 17.08.2018 пенсію на пільгових умовах за списком № 2 згідно п. «б» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року позовні вимоги задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Із записів в трудовій книжці позивача вбачається, що ОСОБА_1 працював в ЗАТ «Виробничо-торгова фірма «Сіверянка» наступні періоди на відповідних посадах:

З 30.07.1984 року по 01.02.1985 року - слюсар-ремонтник 4 розряду в ЕМО;

З 01.02.1985 року по 01.06.1989 року - слюсар-ремонтник 5 розряду з виробництва засобів хімзахисту;

З 01.06.1989 року по 01.11.2001 року - слюсар-ремонтник 5 розряду швейного цеху;

З 01.11.2001 року по 10.04.2002 року - електромеханік по обслуговуванню торгового і холодильного обладнання (а.с. 14-16).

Довідкою ПАТ «Виробничо-торгова фірма «Сіверянка» від 13.07.2018 року № 19 підтверджується виконання ОСОБА_1 у період 01.02.1985 року по 31.12.1991 року робіт безпосередньо у виробництві засобі хімічного захисту за посадою слюсар-ремонтник 5 розряду (а.с. 22).

Також, у матеріалах справи наявний наказ № 168 від 23.12.1993 року, яким затверджено перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням, згідно з списками №1 та 2, в який включено, зокрема, посаду слюсара по ремонту технічного устаткування у хімічному виробництві (а.с. 23-24).

Листом № 306-13 від 05.06.2001 року, виданим Державною експертизою умов праці Головного управління праці і соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, вказано, що умови праці, які дають право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 для професіями, приведеними в наказі № 168 , працівникам ЗАТ «Сіверянка» підтверджено на термін 23 грудня 1998 року (а.с. 25).

Загальний трудовий стаж, на момент звернення до Чернігівського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України за призначенням пенсії, становив тридцять чотири роки 02 місяці 18 днів.

Позивач, вважаючи, що в період з 01.02.1985 по 23.12.1998 працював слюсарем - ремонтником в шкідливих умовах праці, виходив з того, що його загальний стаж роботи зі шкідливими умовами праці становить 13 років 10 місяців 23 дні.

Відповідно до п. б ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого Постановою Правління ПФУ від 25.11.2005 № 22-1, (надалі - Порядок) згідно якої звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку, 17.08.2018 ОСОБА_1 звернувся до Чернігівського об`єднаного Управління Пенсійного Фонду України з проханням призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах.

Листом № 29332/06 від 10.12.2018 відповідач відмовив позивачу у призначенні пенсії посилаючись на те, що у нього відсутній необхідний пільговий стаж для призначення пенсії за списком № 2 (а.с. 12-13).

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, що оскільки загальний пільговий стаж позивача становив 13 років 10 місяців 23 днів, то відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх дій та рішення. Суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення, виходив з того, що позивач після 20.08.1992 року продовжував працювати в приміщенні зі шкідливими умовами праці, оскільки в трудовій книжці запис про те, що з 20.08.1992 позивач змінював умови праці, відсутній.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Законом України «Про пенсійне забезпечення», який гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій та встановлює єдність умов і норм пенсійного забезпечення робітників, членів колгоспів та інших категорій трудящих.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію за віком мають: чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Пунктом «б» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Відповідно до абз.1 ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявності страхового стажу не менше 15 років.

При цьому, ст.100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що особам, які працювали до введення в дію цьогоЗакону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Відповідно до ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка, за відсутності її або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. Пунктом 3 даного Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, то для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Тобто, за відсутності в трудовій книжці записів про підтвердження стажу роботи, такий стаж встановлюється на підставі інших документів, уточнюючих довідок, відомостей та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пунктів 3, 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У відповідності до п.3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Згідно Списку № 2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, до такої категорії працівників віднесені, серед іншого, робітники та інженерно-технічні робітники, безпосередньо зайняті в цехах, виробництвах (на правах цехів) и окремих установках нижченаведених виробництв, зокрема, гумового та шинного в цехах, ділянках: каландрових, збірних, рукавних, транспортерних стрічок та приводних ременів, автокамерних та шинних, формової та неформової техніки (за виключенням обробки гумових формових та неформових деталей), гумового взуття (за виключенням ділянок сортування та упаковки), закройно-намазочних, маканних виробів, ебоніту та виробів з нього, повітроплавного та інженерного майна, губчатих виробів, засобів хімічного захисту, прогумованих тканин, гумування закритих ємностей та хімічної апаратури, валів та інших виробів; регенерата (за виключенням ділянок старої гуми та підготовчих цехів); гутаперчі (розділ ХІ «Хімічне виробництво», підрозділ 1 «Основне виробництво», п.4).

Відповідно до Списку №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10, до такої категорії працівників відносяться робітники, зайняті у виготовленні засобів хімічного захисту (розділ ХХ. Легка промисловість 2211000а-17541).

Отже, колегія суддів зазначає, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відповідно до довідки ПАТ «Виробничо-торгова фірма «Сіверянка» від 13.07.2018 року № 19 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, ОСОБА_1 працював повний робочий день на Чернігівській фабриці гумо-технічних виробів за період з 01.02.1985 року по 31.12.1991 року та виконував роботи безпосередньо у виробництві засобів хімічного захисту за професією, посадою слюсар-ремонтник 5 розряду, яка передбачена Списком №2 розділу 11 підрозділу 1 пункту 4 постанови Ради Міністрів України СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 (а.с. 22).

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що за період з 01 лютого 1985 року по 20 серпня 1992 року підтверджується робота позивача, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Так, як вірно зазначив суд першої інстанції, на вказаний період пільговий стаж позивача становить 07 років 07 місяців 20 днів.

В той же час, в оскаржуваному рішенні суд першої інстанції виходив з того, що після 20.08.1992 року позивач продовжував обслуговувати проклеєні, швейні машини, фрикціонні мотори в приміщенні зі шкідливими умовами праці в яких клеїли та шили засоби хімзахисту, що підтверджується відсутністю в трудовій книжці запису про те, що з 20.08.1992 він змінював умови праці.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, як вбачається із записів в трудовій книжці позивача, ОСОБА_1 працював в ЗАТ «Виробничо-торгова фірма «Сіверянка» наступні періоди на відповідних посадах:

З 30.07.1984 року по 01.02.1985 року - слюсар-ремонтник 4 розряду в ЕМО;

З 01.02.1985 року по 01.06.1989 року - слюсар-ремонтник 5 розряду з виробництва засобів хімзахисту;

З 01.06.1989 року по 01.11.2001 року - слюсар-ремонтник 5 розряду швейного цеху;

З 01.11.2001 року по 10.04.2002 року - електромеханік по обслуговуванню торгового і холодильного обладнання (а.с. 14-16).

Тобто, з вищевказаних записів в трудовій книжці неможливо встановити, що після 20.08.1992 року позивач працював слюсаром-ремонтником 5 розряду швейного цеху.

Наказом Чернігівської швейної фабрики «Сіверянка» від 23 грудня 1993 року №168 затверджено перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням, згідно спискам №1, №2, в який включено, зокрема, посаду слюсара по ремонту технічного устаткування у хімічному виробництві (а.с. 23-24).

Листом № 306-13 від 05.06.2001 року, виданим Державною експертизою умов праці Головного управління праці і соціального захисту населення Чернігівської обласної державної адміністрації, вказано, що умови праці, які дають право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 для професіями, приведеними в наказі № 168 , працівникам ЗАТ «Сіверянка» підтверджено на термін 23 грудня 1998 року (а.с. 25).

Отже, згідно додатку до наказу Чернігівської швейної фабрики «Сіверянка» від 23 грудня 1993 року №168 «Перелік робочих місць, виробництв, професій та посад, працівникам яких підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення», до списку №2 не віднесено посаду слюсара-ремонтника швейного цеху, яку у цей період обіймав позивач.

Колегія суддів наголошує, що продовження роботи позивача зі шкідливими умовами праці у період після 20.08.1992 року не є підтвердженим жодними належними доказами.

Таким чином період роботи позивача на посаді слюсара-ремонтника 5 розряду швейного цеху з 20 серпня 1992 року по 23 грудня 1998 року не підлягає зарахуванню до пільгового стажу з підстав відсутності доказів на підтвердження шкідливих умов праці у підприємстві «Сіверянка» та проведення атестації робочого місця за вказаний період.

Відтак, з системного аналізу норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку проведення атестації робочих місць, необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Таким чином, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Відтак, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо підтвердження умов праці позивача зі шкідливим виробництвом після проведення атестації робочих місць та наявність необхідного пільгового стажу у позивача для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Позиція щодо аналогічних правовідносин викладена в постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 750/7525/17, яка в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України має бути врахована судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

В той же час, з огляду на наявність у ОСОБА_1 загального трудового стажу 34 роки 02 місяці 18 днів та 07 років 07 місяців 20 днів стажу на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що він має право на пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку, встановлене абзацом 1 частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи при досягненні 57 років.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов`язання вчинити певні дії.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року - задовольнити.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Чернігівського об`єднаного управління Пенсійного фонду України про зобов`язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 21.05.2019.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді О.М. Ганечко,

В.О. Аліменко