Справа № 580/915/19
Суддя: В.П. Тимошенко
Дата ухвалення: 2019-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року справа № 580/915/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тимошенко В.П., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов?язання вчинити дії,

встановив:

18 березня 2019 року до суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (18008, м. Черкаси, вул. Смілянська, 131, ), в якій просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, видане у формі наказу №13 від 15.01.2019 Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту із землеустрою;

2) зобов?язати відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 вх. 22777/0/5-17-СГ від 29.11.2017 Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та прийняти рішення у формі наказу про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у відповідності до поданого клопотання;

3) в порядку ч. 1 ст. 382 КАС України зобов?язати відповідача не пізніше 10 днів з дня набрання законної сили рішенням суду у даній справі подати до суду звіт про його виконання.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що звернувся до відповідача з клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність, як члену фермерського господарства земельної ділянки у розмірі 3,31 га для ведення фермерського господарства та отримав відмову, оформлену листом від листі від 05.12.2017 №10423/6-17. Вказана відмова оскаржена до суду та рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11.04.2019 у справі № 823/287/18, відмова відповідача визнана протиправною, зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 29.11.2017 №22777/0/5-17-СГ Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та прийняти рішення відповідно до вимог ч.7 ст.118 Земельного кодексу України з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. Наказом від 15.01.2019 позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Позивач зазначає, що підставою відмови у наданні дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Ухвалою суду від 25.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі.

Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що наказ Головного управління про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою винесений в порядок і спосіб визначений законодавством, а тому позовна вимога про визнання протиправним і скасування рішення Головного управління у вигляді наказу від 15.01.2019 № 13 не підлягає задоволенню. Стосовно позовної вимоги про зобов`язання Головного управління повторно розглянути клопотання позивача та прийняти рішення у формі наказу «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою» відповідач зазначив, що дії щодо задоволення суперечать Конституції України та принципу розподілу влади в державі та Кодексу відповідно до якого даний дозвіл зацікавлена особа отримує на підставі рішення відповідного органу, а не за рішенням суду.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

Відповідно до нової редакції Статуту фермерського господарства « ОСОБА_2 .», затвердженого рішенням №2 голови (засновника) ФГ «Кобзар Г.В,» від 10.01.2018, ОСОБА_1 є одним із членів господарства.

29 листопада 2017 року до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області із клопотанням звернувся представник позивача ОСОБА_3 О ОСОБА_4 . (вхідний номер Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області № 22777/0/5-17-СГ від 29.11.2017). У вказаному клопотанні представник позивача просив відповідно до статті 118, 121 Земельного кодексу України надати ОСОБА_1 , члену фермерського господарства ОСОБА_2 ., дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність заявника земельної ділянки для ведення фермерського господарства у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території Ярославської сільської ради Шполянського району Черкаської області орієнтовним розміром 3,31 га за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 .

До вказаного клопотання представником позивача додано: витяг з ДРРПНМ від 01.06.2017 індексний номер 88602875, витяг з статуту ФГ Кобзар Г.В., нотаріально посвідчене погодження землекористувача ФГ Кобзар Г.В. на вилучення частини земельної ділянки, що перебуває у його користуванні на користь заявника, довідку відділу у Шполянському районі ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 30.06.2017 № 32-23-0.360-254/114-17, довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями (за даними форми 6-зем) від 30.08.2017 № 287/174-17, паспорт та довідку про присвоєння РНОКПП заявника, довіреність заявника на представника ОСОБА_5 .

Листом від 05.12.2017 №10423/6-17 відповідач повідомив про неможливість вирішення порушеного питання, так як заява та подані документи не відповідають вимогам статті 32 та статті 121 Земельного Кодексу України.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11.04.2018 у справі № 823/287/18, адміністративний позов задоволено частково. Визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області у наданні ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, викладену у листі від 05.12.2017 №10423/6-17. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 29.11.2017 №22777/0/5-17-СГ Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та прийняти рішення відповідно до вимог ч.7 ст.118 Земельного кодексу України з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

На виконання рішення Черкаського окружного адміністративного суду, враховуючи службову записку юридичного управління Головним управлінням повторно розглянуто клопотання ОСОБА_1 від 29.11.2017 №22777/0/5-17-СГ та прийнято рішення у формі наказу від 15.01.2019 № 13.

Вважаючи вказане рішення протиправним позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає про таке.

Земельні відносини в Україні, відповідно до статті 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

За приписами частини 3 статті 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам, зокрема, для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Громадянам України - членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність надані їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради (ч. 1 ст. 32 ЗК України).

Частиною 1 статті 121 ЗК України визначено, що громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства - в розмірі земельної частки (паю), визначеної для членів сільськогосподарських підприємств, розташованих на території сільської ради, де знаходиться фермерське господарство.

Особливості надання земельних ділянок для ведення фермерського господарства визначені Земельним кодексом України та Законом України "Про фермерське господарство" від 19.06.2003 року № 973-ІV (далі - Закон № 973-ІV).

Згідно із ст. 7 Закону № 973-ІV надання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність або користування для ведення фермерського господарства здійснюється в порядку, передбаченому Земельним кодексом України.

Так, відповідно до частини 1 статті 13 Закону № 973-ІV члени фермерського господарства мають право на одержання безоплатно у власність із земель державної і комунальної власності із земельних ділянок у розмірі земельної частки (паю).

Членам фермерських господарств передаються безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради (ч. 2 ст.13 Закону № 973-ІV).

Таким чином, ч. 1 ст. 32 ЗК УКраїни та ч. 2 ст. 13 Закону № 973-ІV передбачено право членів фермерського господарства на отримання безоплатно у приватну власність із раніше наданих їм у користування земельні ділянки у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства.

Судом встановлено, що позивач є членом фермерського господарства Кобзар ОСОБА_6 .В, яке орендує земельну ділянку кадастровий № НОМЕР_2 площею 19,6927 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в Черкаській області, Шполянський район, сільська рада Ярославська, строком до 01.01.2022, відповідно до договору оренди землі від 14.03.2007 та рішення господарського суду Черкаської області від 11.04.2017 у справі №925/247/17.

Відтак, відповідно до статті 31 Земельного кодексу України та статті 13 Закону №973 позивач має право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення фермерського господарства за рахунок земельної ділянки кадастровий НОМЕР_2 площею 19,6927 га яка знаходиться в Черкаській області, Шполянський район, сільська рада Ярославська, строком до 01.01.2022 та перебуває в оренді у фермерського господарства ОСОБА_2 .

Відповідно до частини 6 статті 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення, зокрема, для фермерського господарства у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу.

За приписами частини 7 статті 118 ЗК України відповідний орган розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах безоплатної передачі є невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти висновку, що Земельним кодексом України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень статті 118 Земельного кодексу України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18 вересня 2018 року в справі № 806/5106/15.

Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області, відмовляючи у задоволенні клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в розмірі 3,31 га для ведення фермерського господарства в адміністративних межах Ярославської сільської ради Шполянського району Черкаської області посилається на службову записку юридичного управління від 15.01.2019 №8/3-19-0.21.

У вказаній службовій записці начальник юридичного управління Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області вказує, що документи, подані до Головного управління не відповідають вимогам статті 118 Кодексу, оскільки у поданих на розгляд до Головного управління документах відсутні документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). Крім того зазначено, що відповідно до відомостей з Державного земельного кадастру бажана до відведення земельна ділянка площею 3,31 га в адміністративних межах Ярославської сільської ради Шполянського району входить до складу земельної ділянки площею 19.6927 га в адмінмежах Ярославської сільської ради Шполянського району, яка сформована та має кадастровий номер НОМЕР_2 .

Разом з тим, наведена підстава відмови не передбачена статтею 118 Земельного кодексу України.

З огляду на це, суд дійшов висновку про те, що відмова Головного управлінням Держгеокадастру у Черкаській області у наданні дозволу на розроблення на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність заявника земельної ділянки для ведення фермерського господарства у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території Ярославської сільської ради Шполянського району Черкаської області орієнтовним розміром 3,31 га за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 , є неправомірною та такою, що підлягає скасуванню.

При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Аналогічна правова позиція висловлена у постановах Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року в справі № 815/5987/14 та Верховного Суду від 27 лютого 2018 року в справі № 545/808/17.

Посилання позивача на постанову Верховного Суду від 31.01.2019 у справі №806/1772/18 не приймається судом до уваги, оскільки підстави та обставини в справі №806/1772/18 та справі №580/915/19 є різними.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність заявника земельної ділянки для ведення фермерського господарства у розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території Ярославської сільської ради Шполянського району Черкаської області орієнтовним розміром 3,31 га за рахунок земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_2 , суд зазначає таке.

За приписами п. 2 ч. 2ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень. Частиною третьою вказаної статті передбачено, що у разі скасування нормативно-правового чи індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, що виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалось примусове виконання рішення.

Якщо відмова відповідного органу визнана судом протиправною, а іншого варіанту поведінки у суб`єкта владних повноважень не існує, то суд має право зобов`язати такий орган влади вчинити конкретні дії, які б гарантували захист прав і свобод позивача. Застосування судами зазначеного способу захисту порушеного права не вважається втручанням у дискреційні повноваження.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.03.2018 у справі №823/795/17.

Суд зазначає, що позивач з метою відновлення порушеного права звертався до Черкаського окружного адміністративного суду, рішенням якого зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 від 29.11.2017 №22777/0/5-17-СГ Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та прийняти рішення відповідно до вимог ч.7 ст.118 Земельного кодексу України з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні, однак виконанням вказаного рішення суду порушене право позивача не було відновлено.

Враховуючи вищевикладене для ефективного захисту прав позивача суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги про зобов?язання відповідача повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 вх. 22777/0/5-17-СГ від 29.11.2017 Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та прийняти рішення у формі наказу про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у відповідності до поданого клопотання.

Щодо клопотання позивача про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення, суд дійшов до таких висновків.

Згідно зі статтею 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановленому законом.

Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом (частина 4 статті 372 КАС України).

Відповідно до частин 1, 8 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу.

З огляду на з`ясовані у даній справі обставини та визначений судом спосіб захисту прав позивача, суд не вбачає підстав для встановлення судового контролю під час ухвалення судового рішення.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За змістом пунктів 1, 3 частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі.

Згідно ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

Відтак, витрати позивача по сплаті судового збору підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 14, 72, 76 - 79, 90, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення відповідача, видане у формі наказу №13 від 15.01.2019 Про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту із землеустрою;

Зобов?язати Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області (18008, м. Черкаси, вул. Смілянська, 131, ) повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) вх. 22777/0/5-17-СГ від 29.11.2017 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» та прийняти рішення у формі наказу про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у відповідності до поданого клопотання;

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області (18008, м. Черкаси, вул. Смілянська, 131, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) судовий збір за подання позову в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до суду апеляційної інстанції через Черкаський окружний адміністративний суд. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 24.05.2019.

Суддя В.П. Тимошенко