Справа № 814/2291/17
Суддя: Устинов І. А.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2019 р. № 814/2291/17
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Устинова І.А., розглянув в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001

про:скасування податкового повідомлення - рішення від 30.06.2017р. № 2,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДФС у Миколаївській області (далі - відповідач) з вимогою скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Миколаївській від 30.06.2017р. № 1 про визначення позивачу податкового зобов`язання за платежем з орендної плати за землю в сумі 46956,97грн.

Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що прийняте відповідачем рішення щодо суми податкового зобов`язання з орендної плати з фізичних осіб в сумі 46956,97грн. є необґрунтованим та прийнятим без на те законних підстав. Позивач вважає, що нормативно грошова оцінка визначена не вірно, а тому вона не може бути застосована при обчисленні орендної плати. Виготовлений витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 34-14.03-0.3-2222/27 від 12.10.2016р., є необґрунтованим, оскільки сформований на підставі коефіцієнтів локальних факторів (Км3), які не були визначені Миколаївською міською радою. Крім того, відповідно до додатків рішення Миколаївської міської ради № 3/40 «Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Миколаєва» конкретні коефіцієнти локальних факторів не визначені, а саме таке рішення, як вказує позивач в позові, є нормативно-правовим (регуляторним) актом, який спрямований на правове регулювання господарських відносин.

Головне управління ДФС у Миколаївській області з позовними вимогами не погоджується, про що зазначило у відзиві на позовну заяву. Відповідач зазначив, що оскаржуване рішення прийняте на підставі пп.54.3.3 п.54 ст.54 та п.286.5 ст286 Податкового кодексу України (далі - ПК України), яким збільшено суму податкового зобов`язання з орендної плати за 2017 рік в розмірі 46956,97 грн. Сума орендної плати розрахована відповідно до договору оренди земельної ділянки № 8180(з урахуванням індексації - п.4.3 договору) та відповідно до витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 34-14.03-0.3-2222/27 від 12.10.2016р., коли встановлений розмір нормативно грошової оцінки земельної ділянки позивача у 2016р. становив 2953248,40грн. Крім того, відповідач зауважує, що позивач в позові не погоджується з самим витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, проте не ставить питання про визнання його протиправним.

Ухвалою суду від 07.11.2017 року провадження у справі та призначено справу до розгляду.

Ухвалою від 25.01.2018 року суд зупинив провадження у справі № 814/2291/17 до набрання законної сили судовим рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду по справі № 814/789/17.

Ухвалою від 19.02.2019р. суд поновив провадження у справі та призначив її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України, суд перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідив матеріали справи та докази, що містяться в ній, суд дійшов висновку про наступне.

Між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та Миколаївською міською радою укладено договір оренди землі № 8180 від 18.02.2011р., за яким Миколаївська міська рада на підставі рішення від 30.12.2010р. № 2/26 передає, а ОСОБА_1 , ОСОБА_2 приймають в оренду земельну ділянку для обслуговування майнового комплексу нежитлових приміщень за адресою АДРЕСА_2 (а.с. 11-12).

Відповідно до п.2.4 вказаного вище договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно з витягом з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 28.01.2011р. № 46 (останній коефіцієнт щорічної індексації 1,059 ) у 2011 році становить 511907грн.

Розділом 4 договору визначено порядок орендної плати за земельну ділянку.

Пунктом 4.2 договору визначено, що річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 3% від її нормативної грошової оцінки.

Виходячи з матеріалів справи, у 2011 році нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих в межах міста Миколаєва, була затверджена рішенням Миколаївської міської ради від 27 січня 2011 року № 3/40 та складала 511907 грн.

У подальшому розмір нормативної грошової оцінки щорічно змінювався і у 2016 році складав 2953248,40 грн, про що позивач дізнався з витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 12 жовтня 2016 року № 34-14.03-3-2222/27-16.

Відповідачем 30.06.2017р. винесено податкове повідомлення-рішення № 1 про зобов`язання позивача сплатити суму податкового зобов`язання в розмірі 46956,97грн.

Вказане рішення відповідача, ОСОБА_1 отримав поштою та не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся до суду про його скасування.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам визначеним в позовній заяві, а також виходячи з інших матеріалів справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження Миколаївської міської ради та ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області у спірних правовідносинах визначаються, зокрема, законами України «Про оренду землі», «Про оцінку земель».

Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Згідно з положеннями частини п`ятої статті 288 Податкового кодексу України розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки.

Частиною першою статті 13 Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться, зокрема, у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оцінку земель», нормативна грошова оцінка земельних ділянок - капіталізований рентний дохід із земельної ділянки, визначений за встановленими і затвердженими нормативами.

Статтею 18 Закону України «Про оцінку земель» встановлено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до державних стандартів, норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, незалежно від їх цільового призначення, проводиться не рідше, ніж один раз на 5 - 7 років.

За результатами нормативної грошової оцінки земель складається технічна документація (частина перша статті 20 Закону України «Про оцінку землі»).

Відповідно до статті 15 цього ж Закону підставою для проведення оцінки земель, у тому числі нормативної грошової оцінки земельних ділянок, є рішення органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Згідно з положеннями статті 23 Закону України «Про оцінку землі» виготовлена технічна документація нормативної грошової оцінки земельних ділянок у межах населених пунктів затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою.

Рішення рад щодо технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок набирають чинності у строки, встановлені відповідно до пункту 271.2 статті 271 Податкового кодексу України. Зокрема, у цьому пункті зазначено, що рішення рад щодо нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосування нормативної грошової оцінки земель або змін (плановий період).

В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що нормативна грошова оцінка землі проводиться в обов`язковому порядку для визначення розміру орендної плати за землі комунальної та державної форм власності.

При цьому, технічна документація з нормативної грошової оцінки земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів, затверджується рішенням відповідної сільської, селищної чи міської ради. Таке рішення офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 3-476гс15, Верховного Суду від 31 липня 2018 року у справі № 804/7823/14, від 30 жовтня 2018 року у справі № 804/2111/14.

Виходячи з матеріалів справи, судом встановлено, що рішенням Миколаївської міської ради № 3/40 від 27 січня 2011 року (зі змінами та доповненнями, внесеними рішеннями міськради у грудні 2011 та березні 2012 року) затверджено нормативну грошову оцінки земельних ділянок, розташованих в межах міста Миколаїва. Дане рішення є чинним, його законність не оскаржувалась, у встановленому порядку воно не скасоване.

Дані про нормативну грошову оцінку стосовно окремої земельної ділянки за правилами частини другої статті 20 Закону України «Про оцінку земель» оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель. Відповідно до частини третьої статті 23 вказаного вище Закону витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Постановою КМУ від 23.03.1995 року № 213 затверджено Методику нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин; далі - Методика № 213).

Згідно з пункту 2-1 Методики № 213 дані за результатами проведення нормативної грошової оцінки земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земель, що видається територіальним органом Держгеокадастру за місцезнаходженням земельної ділянки у строк, що не перевищує трьох робочих днів з дати надходження відповідної заяви.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що витяг з технічної документації є документом, який оформлюється за результатом проведення нормативної грошової оцінки та відображає дані стосовно окремої земельної ділянки. Тобто витяг складається на основі розрахованих у встановленому порядку показників (коефіцієнтів), які визначені у технічній документації, що затверджується рішенням відповідної сільської, селищної або міської ради.

ОСОБА_2 , який разом з позивачем уклав договір оренди землі № 8180 від 18.02.2017р. з Миколаївською міською радою, оскаржив до суду витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 34-14.03-0.3-2222/27 від 12.10.2016р.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018р. рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.02.2018р. по справі № 814/789/17 скасовано, прийнято нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради, Головного управління Держгеокадастру в Миколаївській області про скасування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки № 34-14.03-0.3-2222/27 від 12.10.2016р. відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 12.11.2018р. у справі № 814/789/17 касаційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 12.06.2018р. залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції у справі № 814/789/17 скасував рішення суду першої інстанції, дійшовши до висновку про те, що оскаржуваний витяг не є рішенням суб`єкта владних повноважень, відтак, не може бути предметом судового оскарження.

Таким чином, суд розглядаючи матеріали справи 814/2291/17 за позовом ОСОБА_1 , вважає, що право на судовий захист гарантоване статтею 55 Конституції України.

Відповідно до статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Позивач в позовній заяві зазначає, що рішення Миколаївської міської ради № 3/40 Про затвердження нормативної грошової оцінки земель міста Миколаєва» є нормативно-правовим (регуляторним) актом, який спрямований на правове регулювання господарських відносин.

З цього приводу, суд зазначає таке.

За змістом частини першої статті 4 КАС України рішення суб`єкта владних повноважень є нормативно-правовим або індивідуальним актом.

Нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування.

Індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

На цій підставі обґрунтованим є висновок суду апеляційної інстанції у справі № 814/789/17 про те, що витяг з технічної документації про грошову оцінку землі не є рішенням суб`єкта владних повноважень, оскільки не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, а лише носить інформаційний характер.

Також суд вважає за необхідне зауважити, що позивач міг дізнатися про порушення свого права лише з моменту отримання витягу з технічної документації про грошову оцінку землі.

Разом з тим, жодних висновків про те, що витяг з технічної документації є рішенням суб`єкта владних повноважень в матеріалах справи не міститься, а предметом оскарження у цій справі є рішення суб`єкта владних повноважень - скасування податкового повідомлення-рішення, винесеного на підставі норм податкового законодавства з урахуванням рішення Миколаївської міської ради та договору укладеного між позивачем та міською радою.

Отже, суд з урахуванням висновків Верховного Суду у справі № 814/789/17, приходить до висновку про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення винесено в межах норм чинного законодавства, тому позовну вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу, а в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб?єкта владних повноважень обов?язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, довів свою позицію суду та обґрунтував її.

За таких обставин позов задоволенню не підлягає.

Судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ) відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Миколаївський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І. А. Устинов