Справа № 140/594/19
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/4458/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Іщук Л.П., Онишкевича Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року про повернення позовної заяви, прийняту суддею Сорокою Ю.Ю. у місті Луцьку у справі за позовом ОСОБА_1 до Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області про визнання протиправними та скасування постанов,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування постанови головного державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Шашаєвої К.К. від 12.07.2018 року про стягнення виконавчого збору у розмірі 7446, 00 грн. у виконавчому провадженні №56740832 та постанови головного державного виконавця Ковельського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області Шашаєвої К.К. від 16.07.2018 року про відкриття виконавчого провадження №56778210.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року позовну заяву повернуто позивачу у зв`язку із пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Суд виходив з того, що обставини, викладені позивачем у новій редакції заяви про поновлення строку для звернення до суду вже досліджувались судом та їм надана оцінка в ухвалі про залишення позовної заяви без руху, тому такі не можуть визнаватися поважними та не є підставою для поновлення строку для звернення до суду.

Крім того, із доданої ОСОБА_1 довідки ПАТ «Українська залізниця» філія «Пасажирська компанія» виробничий підрозділ «Пасажирське вагонне депо Ковель» та листків непрацездатності вбачається, що вона знаходилася на лікуванні по 04.01.2019 року, проте до суду з вказаною позовною заявою звернулася лише 07.03.2019 року.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції ухвалено рішення із порушенням процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги покликається на те, що про існування постанови від 12.07.2018 року про стягнення виконавчого збору та постанови від 16.07.2018 року про відкриття виконавчого провадження №56778210 вона дізналася 16.07.2018 року.

Зазначені постанови 16.07.2018 року були оскаржені в адміністративному порядку.

31.07.2018 року Ковельським ВДВС надано відповідь на скаргу №36233/03-6-29/24, яка на адресу позивача надійшла 04.08.2018 року та в якій зазначено, що підстав для скасування оскаржуваних постанов немає.

З 07.08.2018 у зв`язку із необхідністю хірургічного втручання, позивач була госпіталізована та з 09.08.2018 року перебувала на стаціонарному лікуванні понад п`ять місяців.

Також зазначає, що після виписки з лікарні фізично не могла звернутись із позовною заявою до суду, оскільки її оформлення потребувало професійної юридичної підготовки, а її фізичний стан після перенесених хірургічних втручань, обезсилення організму, загроза інфікування, продовження лікування унеможливили на протязі двомісячного періоду з`являтись у громадських місцях та перебувати в контакті з іншими людьми.

Просить скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи, що апеляційну скаргу подано на ухвалу суду про повернення позовної заяви, в силу приписів ч.2 ст.312 КАС України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Судова колегія заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 12.03.2019 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Зокрема, в даній ухвалі зазначено, що позивачем подано позовну заяву з порушенням строків, визначених ст.ст. 122, 287 КАС України та запропоновано обґрунтувати дотримання строків звернення до суду і доказів цього, з урахуванням вимог статей 123, 161 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Враховуючи те, що наведені позивачем причини пропуску строку на звернення до суду, не дають підстав для визнання їх поважними, оскільки такі вже досліджувались судом, а також враховуючи те, що позивач мала можливість з 05.01.2019 року своєчасно звернутися до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів, то, відповідно до частини 3 статті 123 КАС України позовну заяву повернуто позивачу

Згідно ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 1 статті 287 КАС України також передбачено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч.1 ст.120 КАС України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Згідно з ч.1 ст.122 КАС України , позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 287 КАС України встановлені процесуальні строки для звернення учасників виконавчого провадження до суду з питань оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця. Так, згідно п.1 ч.2 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначила, що про оскаржувані постанови вона дізналася 16.07.2018 року та саме цього числа оскаржила їх в адміністративному порядку.

Відповідь на скаргу, датовану 31.07.2018 року, якою відмовлено у скасуванні оскаржуваних постанов, позивачем отримано 04.08.2018 року.

Суд враховує наявність у матеріалах справи листків непрацездатності, які підтверджують перебування ОСОБА_1 на лікуванні з 07.08.2018 року по 04.01.2019 року, як підставу поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду.

Однак, колегія суддів звертає увагу на те, що позовна заява подана 07.03.2019 року, тобто зі спливом двомісячного строку після закінчення лікування. Покликання апелянта на те, що після виписки з лікарні вона фізично не могла звернутись із позовною заявою до суду, оскільки її оформлення потребувало професійної юридичної підготовки, а її фізичний стан не дозволяв з`являтись у громадських місцях та перебувати в контакті з іншими людьми не підтверджується жодними доказами, а тому не може братися до уваги.

Слід зазначити, що процесуальним строком є проміжок часу, встановлений законом або судом, у який суд та особи, що беруть участь у справі, та інші учасники процесу вчиняють певні процесуальні дії, передбачені Кодексом адміністративного судочинства України, в результаті вчинення яких настають певні правові наслідки.

Отже, чинне законодавство встановленими строками обмежує звернення до суду за захистом своїх прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків має на меті досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Рішенням Конституційного Суду України №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року визначено, що держава може, встановленням відповідних процесуальних строків, обмежувати строк звернення до суду, що не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судових захист і доступ до правосуддя.

Окрім того, практика Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права, також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббіса та інш. проти Великобританії, рішення від 22.10.1996 р.,Девеер проти Бельгії, рішення від 27.02.1980 р.).

Відповідно до ч. 2 ст. 123 КАС України , якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Пунктом 9 частиною 4 статті 169 КАС України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

В розумінні ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним, обґрунтованим та відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи (питання).

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, ухвалу Волинського окружного адміністративного суду від 29 березня 2019 року про повернення позовної заяви у справі № 140/594/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Л. П. Іщук
Т. В. Онишкевич
Повний текст судового рішення виготовлено 22.05.2019 року.