Справа № 120/863/19-а
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 травня 2019 р. Справа № 120/863/19-а

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук Максим Петрович,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом: фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до: Головного управління ДФС у Вінницькій області

про: визнання протиправним та скасування індивідуального акта

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області, яким просить визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 04.01.2019 року № Ф-9125-17 в сумі 17148,49 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що контролюючий орган безпідставно дійшов правового висновку про те, що позивач повинна сплачувати у подвійному обсязі єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як самозайнята особа та як суб`єкт підприємницької діяльності. На думку ОСОБА_1 , Закон України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування" та Податковий кодекс України не містять норм, які б регулювали умови та порядок сплати ЄСВ у випадку, якщо фізична особа одночасно є підприємцем та забезпечує себе роботою самостійно, що надає підстави фіскальному органу "свавільно втручатись" у право власності платників єдиного внеску, яке не засноване на законі. Тому вважає, що вимоги про сплату боргу (недоїмки) відповідача є протиправними та такими, які підлягають скасуванню.

Представником відповідача подано відзив в якому зазначається, що в разі перебування на обліку фізичної особи-підприємця та в подальшому взяття на облік цієї особи як самозайнятої, яка провадить незалежну професійну діяльність, така особа не звільняється від сплати ЄСВ та подання обов`язкової звітності як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, оскільки дохід такої особи підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. Також вказує, що позивач має ознаку ФО- інвалід, та стверджує, що їй не нараховується єдиний внесок як ФОП. Оскільки, ФОП в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування звільняються від сплати єдиного внеску, але позивач має ознаку незалежної професійної діяльності-адвокат, тому, саме на дану ознаку, а саме: адвоката й було нараховано єдиний внесок. Борг позивача зі сплати ЄСВ виник у зв`язку з тим, що ним не сплачено нарахування за 2017 та 2018 роки. Відтак контролюючий орган надіслав позивачу вимогу про сплату боргу із зазначенням актуальної суми на момент винесення суми боргу.

Згідно ухвали суду від 15.03.2019 року розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справ (у письмовому провадженні).

До суду надійшло клопотання представника відповідача, про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін відповідно до ч. 8 ст. 262 КАС України.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь - якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Ч. 6 ст. 262 КАС України визначено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін:

- якщо характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі незначної складності не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи.

Враховуючи, що відповідно до ч. 10 ст. 12 КАС України дану справу віднесено до справ незначної складності, для якої пріоритетним є швидке вирішення у встановлені ст. 262 КАС України строки, отже клопотання представника відповідача про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін задоволенню не підлягає.

На адресу суду, позивачем було надіслано відповідь на відзив, із запереченням доводів відповідача, щодо наявності нарахованого боргу за 01.10.2013 року в сумі 1328,9 грн., який був включений до податкової вимоги від 04.01.2019 року № Ф-9125-1, оскільки, даний борг був погашений ОСОБА_1 із пенсії по інвалідності. Тому, адміністративний позов підтримує та просить його задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення адміністративного позову, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця № НОМЕР_3 серія В03 17.02.2004 року зареєстрована, як фізична особа-підприємець (номер запису 01009692).

Як свідчать матеріали надані відповідачем, а саме: дані платника з АІС "Податковий блок", за позивачем рахується вид діяльності згідно КВЕД 74.11.1 - адвокатська діяльність. Також дана обставина підтверджується реєстрацією незалежної професійної діяльності від 23.07.2004 року № 397 .

Відповідно довідки 15.07.2010 року ФОП ОСОБА_1 , взята на облік платника страхових внесків в УПФ України Ленінського районну м. Вінниці.

Згідно довідки від 02.04.2013 року № 047 ОСОБА_1 , взята на облік до Вінницької ОДПІ із ознакою незалежної професійної діяльності - адвокат. Та не перебуває в стані припинення підприємницької діяльності.

З травня 2015 року і до даного часу позивач є інвалідом третьої групи, що підтверджуються довідками МСЕК та копіями довідок про призначення пенсії.

Як свідчать матеріали справи, а саме, інтегрована картка платника ЄСВ, позивачу нараховувалося ЄСВ з 2018 рік ФОП, в.т.ч. за незалежною професійною діяльністю.

Головним Управлінням ДФС у Вінницькій області ОСОБА_1 ., нараховано: єдиний внесок у 2018 році за 2017 рік, за І квартал 2018 року, ІІ квартал 2018 року, ІІІ квартал 2018 року:

09.02.2018 року - 8448,00 грн. (2017 р.);

19.04.2018 року - 2457.18 грн. (І квартал 2018 р.);

19.07.2018 року - 2457,18 грн. (ІІ квартал 2018 р.);

19.10.2018 року - 2457,18 грн. (ІІІ квартал 2018 р.).

Також органом ДФС у Вінницькій області було враховано борг перед Пенсійним фондом України, який рахувався за позивачем в сумі 1328,95 грн.

На підставі загальної заборгованості, яка виникла у ОСОБА_1 , податковим органом була сформована вимога від 04.01.2019 року № Ф- 9125-17 станом на 31.12.2018 року в сумі 17148,49 грн.

Не погоджуючись з даною вимогою позивач подала 22.01.2019 року до Державної фіскальної служби України скаргу та просила скасувати зазначену вимоги.

ДФС України прийняла рішення від 26.02.2019 року про результати розгляду скарги, яким вирішила вимоги про сплату боргу (недоїмки) залишити без змін, а скаргу фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 від 22.01.2019 року без задоволення.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням позивач звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 14.1.226 п. 14.1 ст. 14 ПК України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Згідно п. п. 63.1, 63.2 ст. 63 ПК України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Взяття на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.

Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того або іншого податку та збору.

Пунктом 63.5 ст. 63 ПК України визначено, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.

Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п. 65.2 ст. 65 ПК України, облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.

При цьому, згідно пп. 65.4.4 п. 65.4 ст. 65 ПК України контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.

Таким чином, Податковий кодекс України передбачає обов`язок самозайнятих осіб стати на облік у контролюючому органі. При цьому, такий обов`язок передбачено у разі коли особа здійснює підприємницьку діяльність, а також у разі, коли особа здійснює незалежну професійну діяльність. Однак, слід зазначити, що Кодексом передбачено, що контролюючий орган відмовляє у повторному взятті на облік особи, яка вже взята на облік як самозайнята особа, тобто, якщо особа взята на облік як самозайнята особа, яка здійснює підприємницьку діяльність, вона не повинна повторно ставати на облік та подавати документи як особа, яка здійснює незалежну професійну діяльність.

Відповідно до положень п. п. 178.1, 178.2 ст. 178 ПК України, особи, які мають намір здійснювати незалежну професійну діяльність, зобов`язані стати на облік у контролюючих органах за місцем свого постійного проживання як самозайняті особи та отримати довідку про взяття на облік згідно із ст. 65 цього Кодексу. Доходи громадян, отримані протягом календарного року від провадження незалежної професійної діяльності, оподатковуються за ставкою, визначеною п. 167.1 ст. 167 цього Кодексу.

Згідно ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом. Адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Аналіз положень Податкового кодексу України та Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" свідчить, що адвокатська діяльність підпадає під визначення незалежної професійної діяльності, а доходи, отримані від здійснення такої діяльності підлягають оподаткування згідно ст. 178 ПК України у випадку, якщо така особа не зареєстрована як фізична особа-підприємець відповідно до вимог законодавства.

Як встановлено з матеріалів справи, ОСОБА_1 здійснює діяльність за кодом КВЕД -74.11.1 адвокатська діяльність. Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а також, звільнена від сплати за себе єдиного внеску, оскільки є особою зі встановленою інвалідністю.

Відповідно до п. 2 ч. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 1 ст. 4 вказаного Закону платниками єдиного внеску є фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування та особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Суд зазначає, що законодавцем розмежовано фізичних осіб-підприємців, та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, при цьому порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності зазначеним Законом не передбачено.

Згідно п. 3 ч. 1ст. 7 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" єдиний внесок нараховується для фізичних-осіб підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування, - на суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Аналізуючи викладене, суд зазначає, що позивач повинна перебувати на податковому обліку як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності, вести єдиний податковий облік та здійснювати сплату ЄСВ (як інвалід звільнена від сплати ЄСВ) саме, як фізична особа-підприємець із зареєстрованими видами діяльності.

Тому, в даному випадку контролюючим органом безпідставно, пред`явлено вимогу за № Ф-9125-17 по сплаті ЄСВ на загальнообов`язкове соціальне страхування, як для платника, який провадить незалежну професійну діяльність.

Що стосується твердження відповідача, щодо боргу в сумі 1328.95 грн., перед Пенсійним фондом України який рахується за ОСОБА_1 та включений до суми недоїмки. На заперечення даної вимоги фіскального органу, позивачем надано довідку з Управління пенсійного фонду України від 08.08.2016 року № 237/Д-1, що на підставі виконавчого провадження № 49907785 від 16.06.2016 року з пенсії ОСОБА_1 здійснюються відрахування по 20% від загального розміру пенсії. Тому, суд не бере до уваги дану обставину.

Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" визначено правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону).

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 4 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" платниками єдиного внеску є, зокрема фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Крім того, суд наголошує, що відповідно до ч. 4 ст. 4 вказаного Закону, особи, зазначені у п. 4 та 5-1 ч. 1 цієї статті, звільняються від сплати за себе єдиного внеску, якщо вони отримують пенсію за віком або є особами з інвалідністю, або досягли віку, встановленого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску виключно за умови їх добровільної участі у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Приписами ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що пенсіонер - це особа, яка відповідно до цього закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Аналіз цієї норми свідчить про те, що звільнення фізичної особи-підприємця, який обрав спрощену систему оподаткування від сплати єдиного внеску можливе при наявності двох умов, по-перше, така особа повинна мати статус пенсіонера за віком або інваліда, по-друге, отримувати відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу.

Судом встановлено, що позивач є інвалідом третьої групи та отримує пенсію. В той же час, позивач здійснює незалежну професійну діяльність як адвокат, відповідно чого податковим органом з 02.04.2013 року ОСОБА_1 встановлено ознаку незалежної професійної діяльності (адвокат).

Слід вказати, що звільняються від сплати ЄСВ ФОП, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, які: отримують пенсію за віком (у тому числі на пільгових умовах (передбачену ч. 2 та 3 ст. 114, п. 2 розділу XV Закону № 1058)); отримують дострокову пенсію (у тому числі на пільгових умовах (передбачену ч. 5 ст. 115, п. 72 розділу XV Закону № 1058)); отримують пенсію зі зниженням пенсійного віку (у тому числі на пільгових умовах (передбачену ст. 55 Закону України від 28.02.91 р. № 796-ХІІ)); є особами з інвалідністю, незалежно від отримання пенсії або соціальної допомоги; досягли віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058, та отримують відповідно до закону пенсію або соціальну допомогу (незалежно від виду пенсії).

Отже, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, які є інвалідами та яким призначено пенсію, звільнені від обов`язку щодо сплати єдиного внеску.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що Головне управління ДФС у Вінницькій області безпідставно здійснює нарахування позивачу єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а тому вимога про сплату боргу (недоїмки) від 04.01.2019 року № Ф 9125-17 є протиправною та підлягає скасуванню.

Зважаючи на те, що позивача від сплати судового збору звільнено, підстави для вирішення питання щодо відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.код НОМЕР_2 ) до Головного управління ДФС у Вінницькій області (21100, вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, ) про визнання протиправним та скасування індивідуального акта задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДФС у Вінницькій області про сплату боргу (недоїмки) від 04.01.2019 року за № Ф-9125-17.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович