Справа № 500/2721/18
Суддя: Попко Ярослав Степанович
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/3360/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Попка Я.С.

суддів Хобор Р.Б., Обрізка І.М.

за участю секретаря судового засідання Кітраль Х.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові апеляційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року, ухвалене суддею Шульгач М.П., 10:49:54 год., м. Тернопіль, дата складання повного тексту рішення 20 лютого 2019 року, у справі за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, третя особа - Відкрите акціонерне товариство «Тернопільське об`єднання «Текстерно» про зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

12.12.2018 позивач - ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, третя особа - Відкрите акціонерне товариство «Тернопільське об`єднання «Текстерно», в якому просить зобов`язати відповідача призначити їй пенсію відповідно до п.«є» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 09.10.2018.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 рокупозов задоволено. Зобов`язано Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію відповідно до п.«є» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» з 09.10.2018 року.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, щопозивач на час звернення до відповідача із заявою про призначення їй пенсії мала більше 53 років і мала стаж роботи на посаді ткача більше 20 років, а тому підпадає під норми п.«є» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», таким чином позовні вимоги підлягають до задоволення.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції,Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області оскаржилойого, подавши апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги апелянтзазначає, що позивач працювала ткалею на ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» з 11.07.1983 року по 15.04.1996 року, таз 15.10.2002 року по 19.11.2010 року. Починаючи з 1992 року на ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» згідно колективних договорів між адміністрацією та профспілковим комітетом застосовується режим скороченого робочого тижня, місяця, виходячи із наявності сировини та враховуючи реалізацію готової продукції, до пільгового стажу зараховується період роботи за фактично відпрацьований час згідно представленими уточнюючими довідками. Згідно довідки від 25.09.2018 року № 04/332, виданої ВАТ «Тернопільським об`єднанням «Текстерно», за період роботи з 11.07.1983 року по 15.04.1996 року, та з 15.10.2002 року по 19.11.2010 року спеціальний стаж роботи заявниці становить 12 років 07 місяців 17 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком на пільгових умовах. З підрахунку пільгового стражу виключені періоди відпусток без збереження заробітної плати та періоди відпусток по догляду за дітьми до досягнення трирічного віку.

Апелянт стверджує, що якщо зарахувати періоди відпусток по догляду за дітьми до досягнення трирічного віку у позивачки також не буде стажу зазначеної роботи 20 років.

Також зазначає, що відповідачем відмовлено у призначенні пільгової пенсії відповідно до пункту 6 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а суд першої інстанції зобов`язує відповідача призначити пенсію відповідно до пункту «є» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Учасники справи на виклик апеляційного суду не прибули, що не перешкоджає розгляду справи відповідно до ч.2 ст.313 КАС України.

На підставі ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Із змісту ст. 19 Конституції України вбачається, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , працювала у ВАТ «Текстерно» на посаді ткача з 11.07.1983 по 15.07.1996, та з 15.10.2002 по 19.11.2010. Вказане підтверджується записами в трудовій книжці позивача.

09.10.2018 року ОСОБА_1 звернулася до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення їй пенсії на пільгових умовах відповідно до п.«є» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Тернопільське об`єднане управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом від 28.11.2018 року № 17172/04 повідомило позивча про відмову їй у призначенні пенсії, посилаючись на довідку від 25.09.2018 р. № 04/332, видану ВАТ «Текстерно». Згідно вказаної довідки позивачу було зараховано лише 12 років 07 місяців 17 днів спеціального стажу, та не було враховано період перебування у декретних відпустках в спеціальний стаж.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення»(далі - Закон №1788-ХІІ) та Законом України № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Статтею 13 Закону № 1788-ХІІ визначено категорії осіб, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

За змістом пункту «є» статті 13 цього Закону на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, робітниці текстильного виробництва, зайняті на верстатах і машинах, - за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, - після досягнення 55 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними віку, встановленого абзацами третім-тринадцятим пункту «б» частини першої цієї статті.

Відповідно до пункту «б» частини першої ст.13 Закону № 1788-ХІІ до досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно.

Отже, робота на виробництві та за професією, зазначеними в пункту «є» статті 13 Закону № 1788-ХІІ, на підставі закону виокремлена в окрему категорію робіт та професій серед восьми інших, передбаченихстаттею 13 Закону № 1788-ХІІ, робота на яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

У період роботи позивача професія «ткаля» була зазначена у Списку виробництв і професій, робота на яких дає робітницям підприємств текстильної промисловості право на отримання пенсії по старості після досягнення 50 років і при стажі роботи в цих професіях не менше 20 років, затвердженому Постановою Ради Міністрів СРСР від 10 листопада 1967 року №1021, у розділі «бавовняне, ватне, льняне, вовняне, шовкове, конопле-джутове, трикотажне, текстильно-галантерейне і валяльно-повстяне виробництво, текстильні цехи у виробництвах штучного і синтетичного волокна». А після прийняття Закону № 1788-ХІІ - у Списку виробництв і професій, робота на яких дає робітницям право на пенсію за віком після досягнення 50 років і при стажі зазначеної роботи не менше 20 років, затвердженомупостановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 583.

Згідно з положеннямстатті 62 Закону № 1788-ХІІосновним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(далі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Сутнісний, нормативний, цільовий підхід до розуміння положень пункту «є`статті 13 Закону № 1788-ХІІв поєднанні із наведеними вище нормами дає підстави вважати, що призначення пільгової пенсії робітницям текстильного виробництва, зайнятим на верстатах і машинах, за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, залежить від наявності підстав та умов, передбачених саме цією нормою права, і не пов`язано з законодавчими передумовами, встановленими для інших категорій осіб, визначенихстаттею 13 цього Закону, які мають право на пільгову пенсію, але за умов і в порядку, передбачених окремо для кожної категорії таких осіб. Тобто, для призначення пенсії за пунктом «є`статті 13 Закону № 1788-ХІІособа мала бути робітницею не будь-якого текстильного виробництва, а текстильного виробництва за списком виробництв і професій, затверджуваним у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України, бути зайнятою (працювати) на верстатах і машинах, мати відповідні стаж роботи та вік. Трудовий стаж для призначення пільгової пенсії на підставі цього пункту підтверджується відповідно до положень Порядку з урахуванням тривалості, складу, режиму і порядку обліку робочого часу для робітниць текстильного виробництва. Для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Нормативні положення щодо обліку, тривалості чи режиму робочого часу, як-от перебування на роботі повний/неповний робочий день (наприклад, як це визначено пунктами «а», «б`статті 13 Закону № 1788-ХІІ), застосування яких приписано до інших категорій осіб, перелік яких наведений устатті 13 цього Закону, до осіб, які заявлять про право на пенсії за пунктом «є`статті 13 зазначеного Закону, не мають застосовуватися.

Отже, стаж роботи позивача за професією ткача в період з 11.07.1983 по 15.07.1996, та з 15.10.2002 по 19.11.2010 підтверджено трудовою книжкою та довідкою ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно»,

Суд апеляційної інстанції не бере до уваги покликання апелянта на довідку ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно» від 25.09.2018 р. № 04/332, в якій зазначено, що ОСОБА_1 не має необхідного пільгового стажу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки органом, який наділений правом визначати наявність стажу для призначення відповідної пенсії, є органи Пенсійного фонду України, а не ВАТ «Тернопільське об`єднання «Текстерно».

Крім того, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до ст.181 КЗпП України відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку та відпустка без збереження заробітної плати зараховуються як до загального, так і до безперервного стажу роботи і до стажу за спеціальністю.

Отже, до спеціального стажу, що дає право на пенсію за вислугу років і на пільгових умовах, зараховується час догляду працюючої особи за дитиною до досягнення нею 3-річного віку.

За таких обставин, період відпустки зараховується до загального стажу роботи, а також до спеціального стажу роботи, який дає право особі на пенсію за вислугу років. При цьому виключається можливість зменшення тривалості трудового стажу в зв`язку з невиконанням під час відпустки своїх безпосередніх трудових обов`язків.

З аналізу вказаних норм та обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 на момент звернення до відповідача із заявою про призначення їй пенсії мала необхідний стаж роботи та вік, що давали їй право на призначення пенсії відповідно до п.«є» ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а відтак судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги її позовні вимоги до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про зобов`язання вчинити дії.

Апелянтом не було надано доказів на підтвердження вимог апеляційної скарги.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, об`єктивно і всебічно з`ясованих обставинах, а доводи апелянта на правомірність прийнятогорішення не впливають та висновків суду не спростовують.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.229, ч.3 ст.243, ст.ст. 308, 310, 313, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2019 року у справі №500/2721/18 за позовом ОСОБА_1 до Тернопільського об`єднаного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, третя особа - Відкрите акціонерне товариство «Тернопільське об`єднання «Текстерно» про зобов`язання вчинити дії - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Я. С. Попко
судді Р. Б. Хобор
І. М. Обрізко
Повне судове рішення складено 22.05.2019.