Справа № 2340/3949/18
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/3949/18 Головуючий у 1-й інстанції: Гарань С.М.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, головного спеціаліста відділу державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради Пономаренко В.П. про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради від 30.08.2018 про відмову у знятті з місця реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ;

- зобов`язати Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради зняти з місця проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 позов задоволено частково: визнано протиправним та скасувано рішення Управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради від 30.08.2018 про відмову у знятті з місця реєстрації ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 ; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач звернувся із апеляційною скаргою, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва від 10.08.2018, виданого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Кондаковою Н.В., позивач придбав квартиру за адресою АДРЕСА_1 , яка раніше належала ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101. Вищевказана квартира була придбана ОСОБА_1 на електронних торгах, які проводились 13.07.2018 в порядку примусового виконання виконавчого листа про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В подальшому, 29.08.2018 позивач звернувся до управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради із заявою та відповідним пакетом документів про зняття з місця реєстрації ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , на що 30.08.2018 отримав відмову - «у зв`язку з відсутністю рішення суду», що спонукало останнього звернутись з відповідним позовом до суду, за захистом порушених прав та інтересів з боку суб`єкта владних повноважень.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що зняття особи з місця реєстрації може здійснюватись зокрема на підставі заяви нового власника квартири, поданих ним документів про право власності на таке житло та у відповідності до вимог чинного законодавства України, а тому позов підлягає частковому задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що судове рішення не відповідає обставинам справи та, у зв`язку із неправильним застосуванням судом першої інстанції матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає доводи апелянта обґрунтованими та не погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини в даній справі регулюються Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», Правилами реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 та іншими нормативно правовими актами.

Статтею 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» встановлено, що місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради; реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Відповідно до пункту 3 Правил реєстрації місця проживання №207, реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно - територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

В силу статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та пункту 26 Правил реєстрації місця проживання, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку та інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи.

За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону.

У разі подання заяви представником особи додатково подаються: документ, що посвідчує особу представника; документ, що підтверджує повноваження особи як представника (законного представника). Зняття з реєстрації місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників.

Особа може доручити в установленому законодавством порядку подати заяву про зняття з реєстрації місця проживання відповідній посадовій особі виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку за місцем її проживання.

У відповідності до п. 27 Правил реєстрації місця проживання, працівник органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг перевіряє належність документа, до якого вносяться відомості про місце проживання, особі, що його подала, його дійсність, правильність заповнення заяви про зняття з реєстрації місця проживання та наявність документів, необхідних для зняття з реєстрації місця проживання, про що зазначений працівник робить відповідний запис у цій заяві.

Працівник органу реєстрації у день звернення особи (її представника) або в день отримання документів від центру надання адміністративних послуг, представника спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, посадової особи виконавців послуг з управління (утримання) багатоквартирного будинку (гуртожитку), об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, житлово-будівельного кооперативу, управителя багатоквартирного будинку: приймає рішення про зняття з реєстрації або про відмову у знятті з реєстрації місця проживання особи.

В силу п. 11 Правил реєстрації місця проживання, орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років.

Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику.

Як зазначалося вище, позивач звернувся до управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради із заявою та відповідним пакетом документів про зняття з місця реєстрації ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 .

За наслідками розгляду вказаної заяви, відповідачем прийнято рішення - відмовити в знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , у зв`язку з відсутністю рішення суду щодо позбавлення права власності ОСОБА_2 на дану квартиру.

Крім того, матеріали справи не містять документів, на підставі яких здійснюється зняття з реєстрації місця проживання особи, встановлені статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та пунктом 26 Правил реєстрації місця проживання.

При цьому, заява про зняття з реєстрації місця проживання від 29.08.2018, не є належним документом в розумінні вказаних правових норм, оскільки така заява є підставою для зняття з реєстрації за місцем проживання виключно особи, яка звертається з відповідною заявою або її малолітньої дитини, а подання відповідної заяви третіми особами, вимогами чинного законодавства не передбачено.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересувань та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема:

- заяви особи або її законного представника;

- судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та Постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 № 207 «Про затвердження правил реєстрації місця проживання» - працівник органу реєстрації або центру надання адміністративних послуг зобов`язаний перевірити належність та достовірність поданих документів, і у разі подання особою документів, в яких містяться недостовірні відомості або документи є недійсними - відмовити у знятті з реєстрації місця проживання.

Також, згідно правової позиції, що викладена у рішенні Верховного Суду України від 01.03.2016, справа №825/1335/13-а, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» (№ 1382-IV) є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Таким чином, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог:

1) про позбавлення права власності на житлове приміщення;

2) про позбавлення права користування житловим приміщенням;

3) про визнання особи безвісно відсутньою;

4) про оголошення фізичної особи померлою.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 30.06.2015 № 21-1438а15.

Натомість, в справі, що розглядається, особою, що вважає себе власником, у відповідності до результатів прилюдних торгів, не було надано рішення суду, яким вирішено питання про позбавлення права користування житловим приміщенням, позбавлення права власності на житлове приміщення та ін.

В силу ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Водночас, відповідно до статті 7 Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про:

1) позбавлення права власності на житлове приміщення;

2) позбавлення права користування житловим приміщенням, тощо.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту о рганізаційного забезпечення Черкаської міської ради, головного спеціаліста відділу державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради Пономаренко В.П. про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України у справі № 825/1335/13-а від 01.03.2016 та Верховного Суду від 21.03.2018 № 820/6316/15.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції прийняте рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт надав до суду докази, що спростовують правомірність рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315, п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції вирішив його скасувати та прийняти нове рішення, оскільки судом першої інстанції неправильно застосовано норми матеріального права та порушено норми процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради задовольнити.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 07.02.2019 - скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, головного спеціаліста відділу державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради Пономаренко В.П. про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 20.05.2019.