Справа № 826/10011/16
Суддя: Стрелець Т.Г.
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2019 року

Київ

справа №826/10011/16

адміністративне провадження №К/9901/20001/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Стрелець Т.Г.,

суддів: Білоуса О.В., Желтобрюх І.Л.,

за участю:

секретаря судового засідання - Головко О.В.,

позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - Невкритого В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 826/10011/16

за позовом ОСОБА_2 до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2017 року (прийняту у складі: головуючого судді - Мазур А.С.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді - Беспалова О.О., суддів: Грибан І.О., Губської О.А.),

у с т а н о в и в :

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. ОСОБА_2 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення посадових осіб Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації;

- зобов`язати Солом`янську районну у місті Києві державну адміністрацію зняти з реєстраційного обліку колишніх мешканців квартири АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

2. Протокольною ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 06.10.2016 залучено до участі у справі в якості третіх осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Короткий зміст рішення суду І інстанції

3. 17 січня 2017 року Окружний адміністративний суд міста Києва вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову посадових осіб Солом`янської районної у місті Києві державної адміністрації у знятті з реєстрації місця ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Зобов`язати Солом`янську районну у місті Києві державну адміністрацію зняти з реєстраційного обліку колишніх мешканців квартири АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

У іншій частині позовних вимог відмовити.

4. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем під час звернення до відповідача із заявою про зняття третіх осіб з реєстрації місця проживання було надано необхідні документи, які підтверджують перехід до нього права власності на вищезазначену квартиру, а тому дії відповідача щодо відмови в знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є протиправними. Разом з тим, судом встановлено, що 05.10.2016 року ОСОБА_3 був знятий з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_1 . За таких обставин суд відмовив у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_3 .

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. 16 березня 2017 року Київський апеляційний адміністративний суд вирішив:

Апеляційну скаргу Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2017 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2017 року залишити без змін.

6. Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні. Також суд вказав, що треті особи втратили право власності на жиле приміщення та право ним користуватися після продажу квартири позивачу, з огляду на що, документом, який свідчить про припинення підстав на право користування житловим приміщенням є договір купівлі-продажу, а не рішення суду, як помилково вважає відповідач.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

7. 31 березня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації.

8. У касаційній скарзі скаржник просить постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

9. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 03 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження за скаргою Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року.

10. 24 квітня 2017 року позивач подав заперечення на касаційну скаргу.

11. 12 лютого 2018 року вказана касаційна скарга Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації надійшла до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

А. Доводи відповідача у справі

12. Касаційна скарга обґрунтована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанції ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягають скасуванню. Відповідач зазначає, що приймаючи рішення про відмову в знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , діяв на підставі Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Крім того, на обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник зазначає, що суди попередніх інстанцій втрутилися у дискреційні повноваження відповідача.

Б. Доводи позивача у справі

13. У запереченнях на касаційну скаргу позивач просить касаційну скаргу Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації залишити без задоволення, а судові рішення - без змін. Вказує, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

14. 25.03.2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 .

Договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лосєвим В. В. та зареєстрований в реєстрі за № 159.

21.04.2016 р., 02.06.2016 р., 24.06.2016 р. ОСОБА_2 звертався до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації із заявами про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

21.04.2016, 03.06.2016, 24.06.2016 року Солом`янською районною в місті Києві державною адміністрацією позивачу відмовлено у знятті з реєстрації місця проживання та зазначено, що згідно постанови КМ України № 207 від 02.03.2016 р. зняття з реєстрації третіх осіб здійснюється за рішенням суду.

26.04.2016 року позивач звернувся до голови Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації з скаргою на дії співробітників Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації, які проявляються в відмові у знятті з реєстрації місця проживання ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

За наслідком розгляду вказаної скарги, відповідач листом № 108-108/ОП/Ш-645-1458 від 06.05.2016 року повідомив заявника про порядок зняття осіб з місця реєстрації та зазначив, що відмова у знятті з реєстраційного обліку громадянина ОСОБА_4 , обумовлена тим, що поданий неповний перелік документів передбачений Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

05.05.2016 року позивач звернувся з заявою до голови Київської державної адміністрації Кличка В. В., в якій просив надати роз`яснення щодо можливості зняття з реєстраційного обліку колишніх мешканців квартири АДРЕСА_1 .

IV. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

15. Вирішуючи даний спір суди попередніх інстанцій виходили з того, що спір у цій справі є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

На думку колегії суддів, такий висновок не ґрунтується на правильному застосуванні норм права, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (заяви № 29458/04 та № 29465/04) зазначив, що фраза "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії" (заява № 7360/76, доповідь Комісії від 12 жовтня 1978 року) Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)".

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом, далі - КАС України) до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до частини другої статті 4 КАС України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Спором адміністративної юрисдикції у розумінні пункту 1 частини першої статті 3 КАС України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) є переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб`єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

За правилами пункту 1 частини другої статті 17 КАС України (в редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За визначенням, закріпленим у пункті 7 частини першої статті 3 згаданого Кодексу, суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим, приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового, особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, зазвичай майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

Разом з тим участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою класифікації спору як публічно-правового. Однак не кожен спір за участю суб`єкта владних повноважень є публічно-правовим.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що спірні правовідносини стосуються права користування та розпорядження майном, а саме - квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач звернувся до суду з даним позовом щодо зняття з реєстраційного обліку колишніх мешканців квартири АДРЕСА_1 , а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Отже, предметом спірних правовідносин є майнові права на квартиру АДРЕСА_1 . Вимоги ж до Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації є похідними від них. Таким чином, спір має приватноправовий характер та підлягає розгляду за правилами ЦПК України.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №337/2535/2017 (провадження №14-130цс18).

Відповідно до частини першої статті 15 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції, чинній на час звернення позивача до суду з позовом) суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Аналогічна норма закріплена й у частині першій статті 19 Цивільного процесуального кодексу України (у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів»).

Враховуючи викладене, за суб`єктним складом сторін та сутністю спору дана справа підлягає розгляду місцевими загальними судами в порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом касаційної інстанції) суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

За правилами абзацу першого частини першої статті 354 КАС України (в редакції, чинній на момент розгляду справи судом касаційної інстанції) суд касаційної інстанції скасовує судові рішення в касаційному порядку повністю або частково і залишає позовну заяву без розгляду або закриває провадження у справі у відповідній частині з підстав, встановлених відповідно статтями 238, 240 цього Кодексу.

При цьому за змістом абзацу другого цієї ж процесуальної норми порушення правил юрисдикції адміністративних судів є обов`язковою підставою для скасування рішення із закриттям провадження незалежно від доводів касаційної скарги.

За таких обставин постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2017 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року підлягають скасуванню із закриттям провадження у справі.

Враховуючи положення частини шостої статті 143 КАС України та відсутність заяви скаржника про розподіл судових витрат (повернення судового збору), приписи частини другої статті 238 цього Кодексу застосуванню не підлягають.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 354, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду

п о с т а н о в и в :

1. Касаційну скаргу Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації - задовольнити частково.

2. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 17 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 16 березня 2017 року у справі № 826/10011/16 - скасувати.

3. Провадження у справі № 826/10011/16 - закрити.

4. Роз`яснити позивачеві право на звернення до суду в порядку цивільного судочинства.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Т. Г. Стрелець

Судді О. В. Білоус

І. Л. Желтобрюх