Справа № 644/2182/17
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

17 травня 2019 року

Київ

справа №644/2182/17

адміністративне провадження №К/9901/18024/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді -доповідача Берназюка Я.О., суддів: Коваленко Н.В., Гриціва М.І., розглянувши в письмовому провадженні у касаційному порядку адміністративну справу № 644/2182/17

за позовом ОСОБА_1

до Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова

про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії

за касаційною скаргою Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова

на постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова (у складі судді Саркісян О.А.) від 30 червня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду (у складі колегії суддів Григорова А.М., Подобайло З.Г., Тацій Л.В.) від 17 жовтня 2017 року

ВСТАНОВИВ :

У квітні 2017 року ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Індустріальному районі м. Харкова (ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 27 червня 2017 року замінено правонаступником - Індустріальним об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України м. Харкова) про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просив:

- визнати неправомірною відмову Управління Пенсійного Фонду України в Індустріальному районі м. Харкова у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з 20 жовтня 2016 року;

- зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 2 з 20 жовтня 2016 року з зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи: з 08 квітня 1977 року по 28 жовтня 1977 року, з 02 листопада 1977 року по 27 листопада 1979 року, з 14 січня 1980 року по 31 березня 1980 року, з 20 грудня 1982 року по 23 листопада 1983 року, з 24 листопада 1983 року по 29 вересня 1984 року, з 30 вересня 1984 року по 16 квітня 1985 року, з 17 квітня 1985 року по 02 березня 1986 року, а також із зарахуванням в пільговому обчисленні з застосуванням коефіцієнту 1,5 періодів роботи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі: 20 грудня 1982 року по 23 листопада 1983 року, з 24 листопада 1983 року по 29 вересня 1984 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що записами у трудовій книжці та уточнюючою довідкою підприємства підтверджується його пільговий трудовий стаж, який складає 6 років 17 днів, в тому числі 1 рік 9 місяців 10 днів - у місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, що повинні враховуватися при розрахунку стажу із застосуванням коефіцієнту 1,5, і який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах згідно статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення». У зв`язку з цим вважає неправомірною відмову відповідача у призначенні пенсії на пільгових умовах.

Постановою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 червня 2017 року, яка залишена без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року, адміністративний позов задоволено.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, та, залишаючи таке в силі, суд апеляційної інстанції виходили з того, що загальний трудовий стаж позивача становить більше 30 років, а спеціальний - більше 6 років та 3 місяці, що є достатнім для призначення пенсії із зниженням пенсійного віку відповідно до пункту "б" статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, посилаючись на неправильне застосування ними норм матеріального права, Індустріальне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова звернулося із касаційною скаргою, в якій просить про скасування постанови Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 червня 2017 року і ухвали Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року та ухвалення нового рішення про відмову у задоволення позову.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач з 15 квітня 1980 року по 29 вересня 1984 року за переведенням працював в місцевості, прирівняній до районів Крайньої Півночі, в "Минтяжстрой УССР Комбинат "Донецкжилстрой" Специализированный строительно-монтажный поезд "Укрстрой" БАМ, Хабаровский край, ст. Ургал-2".

20 жовтня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Орджонікідзевському (на час подання позову - Індустріальному) районі м.Харкова із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах згідно статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», проте рішенням від 01 листопада 2016 року відповідач відмовив позивачу у призначенні пільгової пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу.

Вважаючи зазначену відмову протиправною, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

У касаційній скарзі Індустріальне об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Харкова посилається на те, що пільговий стаж позивача складає 4 роки 3 місяці 20 днів, що є недостатнім для призначення пенсії за віком за Списком 2 зі зниженням пенсійного віку. Зазначає, що неможливо зарахувати до пільгового стажу наступні періоди роботи позивача: з 01 вересня 1973 року по 24 лютого 1977 року - навчання у Харківському будівельному технікумі; з 20 грудня 1982 року до 23 листопада 1983 року та з 24 листопада 1983 року по 29 вересня 1984 року, у зв`язку з поданням архівної довідки, яка не містить необхідної інформації, яка передбачена Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 року. Зауважує також, що застосування коефіцієнта 1,5 щодо періодів роботи позивача в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, є безпідставним, оскільки статтею 5 Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі» встановлено надання додаткових пільг, зокрема, зарахування одного року роботи у вказаних районах за один рік і шість місяців роботи при обчисленні стажу, що дає право на отримання пенсії за віком і по інвалідності працівникам, які переводились, направлялись або запрошувались на роботу в райони Крайньої Півночі і в місцевості, прирівняні до районів Крайньої Півночі, з інших місцевостей країни, за умови укладення ними трудових договорів про роботу в цих районах строком на п`ять років, тоді як відомостей про укладання трудових договорів, копій таких договорів позивач не надав.

Від ОСОБА_1 надійшли заперечення на касаційну скаргу, у яких вказується на безпідставність вимог касаційної скарги та законність рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам касаційної скарги, а також виходячи з меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 341 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з положенням частини третьої статті 211 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частини четвертої статті 328 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 159 КАС України (в редакції, чинній до 15 грудня 2017 року) та частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, стаття 2 та частина четверта статті 242 КАС України (в редакції, чинній після 15 грудня 2017 року) встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зазначеним вимогам процесуального закону рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають, а викладені у касаційній скарзі мотиви скаржника є неприйнятними з огляду на наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законами України «Про пенсійне забезпечення» від 5 листопада 1991 року №1788-XII (далі - Закон №1788-XII), «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року№1058-IV (далі - Закон 1058-IV).

Згідно з пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону № 1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідачем оспорюється можливість зарахування до пільгового стажу періодів роботи позивача з 20 грудня 1982 року до 23 листопада 1983 року та з 24 листопада 1983 року по 29 вересня 1984 року, а також застосування коефіцієнта 1,5 у ці періоди.

Пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01.12.2005 № 1451/11731, встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Список № 2 виробництв, цехів, професій та посад з важкими умовами праці, робота в яких надає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173 Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та у пільгових розмірах, містить посади «Машиністи (кочегари) котлів та їх помічники, старші машиніст (кочегари) котелень» (розділ XІV «Електростанції, енергопоїзди, паросилове господарство для виробничих цілей», підрозділ «а)» «Робітники"), а також посаду «Монтажник по монтажу металевих та залізобетонних конструкцій», розділ XXІX «Будівництво будівель і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, дорожньо-мостових, транспорту і зв`язку, житлових і культурно-побутових, а також надземних будівель і споруд шахт, рудників і комунікацій», підрозділ «а)» «Робітники».

Таким чином, посади машиніста котлів і монтажника по монтажу металевих та залізобетонних конструкцій, які обіймав ОСОБА_1 у спірні періоди, відносяться до Списку № 2, що був чинний на той час.

Крім цього, відповідно до розділу XXVІІ Будівництво Списку № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 року № 461 Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, посада монтажники з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій підпадає під список № 2. До розділу XІІІ «Електростанції, енергопоїзди, паросилове господарство» віднесена посада «машиніст котлів».

За приписами статті 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Відповідно до пункту 5 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування» період роботи до 1 січня 1991 року в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген зараховується до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло до 1 січня 1991 року.

Пільгове обчислення страхового стажу застосовується для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та на яких поширювалися пільги, передбачені для працюючих в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, відповідно до Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», постанови Ради Міністрів Союзу РСР від 10 лютого 1960 року №148 «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», Указу Президії Верховної Ради Союзу РСР від 26 вересня 1967 року «Про розширення пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі».

Пільгове обчислення страхового стажу провадиться на підставі трудової книжки, або письмового трудового договору, або довідки, в яких зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі, та користування пільгами, передбаченими вищезазначеними нормативно-правовими актами.

Відповідно до пунктів 4, 5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1, звернення особою за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію, але не раніше, ніж за місяць до досягнення пенсійного віку. Днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший.

Пунктом 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначений вичерпний перелік документів, що мають бути подані особою, яка звертається за призначенням пенсії. Відповідно до п. 7 параграф «б» цього Порядку до заяви про призначення пенсії за віком за відсутності трудової книжки мають бути додані у тому числі документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

При цьому пункт 7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» доповнює, що у якості документів про стаж, які передбачені вищезазначеним Порядком підтвердження наявного трудового стажу, за період роботи до 01 січня 1991 року на Крайній Півночі чи в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі колишнього Союзу РСР, а також на острові Шпіцберген можуть надаватись договори або інші документи, що підтверджують право працівника на пільги, передбачені для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі чи місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі.

Перелік районів Крайньої Півночі і місцевостей, прирівняних до районів Крайньої Півночі, на яких розповсюджується дія Указів Президії Верховної Ради Союзу РСР від 10 лютого 1960 року і від 26 вересня 1967 року «Про впорядкування пільг для осіб, які працюють в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі», визначений постановою Ради Міністрів СРСР № 1029 від 10 листопада 1967 року.

Спору, що місцевість, де працював позивач з 20 грудня 1982 року по 29 вересня 1984 року, прирівнюється до районів Крайньої Півночі, між сторонами не існує.

Як встановлено судами першої та апеляційної інстанцій, факт роботи позивача за переведенням у місцевість, яка прирівнюється до районів Крайньої Півночі, у вказані періоди в «Минтяжстрой УССР Комбинат «Донецкжилстрой» Специализированный строительно-монтажный поезд «Укрстрой» БАМ, Хабаровский край, ст. Ургал-2» підтверджено записом у його трудовій книжці та архівною довідкою (мовою оригіналу) филиала ОАО "ОЖД" Дальневосточная железная дорога від 29 квітня 2015 року № Ш-6/ДВОСТ НДАну, в якій містяться дані про те, що позивач користувався пільгами, передбаченими для осіб, які працювали в районах Крайньої Півночі.

При цьому, суд касаційної інстанції зазначає, що з огляду на вищенаведені норми права, для обчислення пільгового стажу при роботі в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до неї, повинні бути надані або трудова книжка, або письмовий трудовий договір, або довідка, в якій зазначено період роботи в районах Крайньої Півночі та місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі. Тобто достатньо одного із перерахованих документів, а не їх сукупність.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі № 590/871/17, від 7 червня 2018 року у справі №173/637/17, від 3 липня 2018 року у справі № 302/662/17-а, від 25 вересня 2018 року у справа № 554/1723/17, від 18 грудня 2018 року у справі № 263/13671/16-а, від 10 січня 2019 року у справі № 352/1612/15а.

Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи, суди дійшли правильного висновку, що дії відповідача щодо неврахування при призначені пенсії пільгового стажу роботи позивача в період з 20 грудня 1982 року по 29 вересня 1984 року в районах Крайньої Півночі і щодо відмови в пільговому обчисленні його стажу за цей період з розрахунку один рік роботи в районах Крайньої Півночі і в місцевостях, прирівняних до районів Крайньої Півночі за один рік і шість місяців, з підстав ненадання строкового трудового договору, є протиправними.

Доводи касаційної скарги не містять належних та об`єктивно обумовлених міркувань, які б спростовували наведені висновки судів першої та апеляційної інстанції, та є аналогічними як запереченням на адміністративний позов, так і поданій пенсійним органом апеляційній скарзі. Проте, таким доводам, з огляду на вищенаведені висновки, судами попередніх інстанцій надано належну правову оцінку з дотриманням норм матеріального права.

Суд визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень, внаслідок чого касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій - без змін.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу Індустріального об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Харкова залишити без задоволення, а постанову Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 30 червня 2017 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 17 жовтня 2017 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Я.О. Берназюк

Судді: М.І. Гриців

Н.В. Коваленко