Справа № 804/16395/15
Суддя: Берназюк Я.О.
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

23 травня 2019 року

Київ

справа №804/16395/15

адміністративне провадження №К/9901/12401/19

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Берназюка Я.О., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2016 року, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2016 року, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року

за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

до Державної служби інтелектуальної власності України, Державного підприємства "Український інститут промислової власності",

про скасування рішень, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

02 травня 2019 року ОСОБА_1 (далі також - скаржник) звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року.

Перевіряючи касаційну скаргу на відповідність вимогам процесуального закону на час її подання, суд дійшов висновку про наявність підстав для її повернення з огляду на наступне.

Згідно з частиною першою статті 330 та частиною першою статті 331 КАС України касаційна скарга подається у письмовій формі безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Відповідно до частини восьмої статті 18 КАС України особи, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, подають процесуальні та інші документи, письмові та електронні докази, вчиняють інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, з використанням власного електронного цифрового підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", якщо інше не визначено цим Кодексом.

Згідно з частинами сьомою, восьмою, десятою статті 44 КАС України документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Процесуальні документи в електронній формі мають подаватися учасниками справи до суду з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом заповнення форм процесуальних документів відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним цифровим підписом учасника справи (його представника). Якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

З матеріалів касаційної скарги вбачається, що вона підписана ОСОБА_1 з використанням електронного цифрового підпису та направлена на електронну поштову адресу суду касаційної інстанції.

Водночас, за змістом підпункту 15.16 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система починає функціонувати через 90 днів з дня опублікування Державною судовою адміністрацією України у газеті "Голос України" та на веб-порталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

При цьому, відповідно до підпункту 15.1 підпункту 15 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

Разом із тим, на час звернення скаржника до Верховного Суду із касаційною скаргою Єдина судова інформаційно-телекомунікаційна система не розпочала роботу, що унеможливлює прийняття скарги в електронній формі без наявності власноручного підпису скаржника.

Згідно з вимогами пункту 1 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем якщо касаційна скарга подана особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписана або підписана особою, яка не має право її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

За такого правового регулювання та обставин справи касаційна скарга вважається не підписаною, а тому не може бути прийнята до розгляду і підлягає поверненню особі, яка її подала.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 19 грудня 2018 року у справі № 226/1204/18, ухвалах від 04 грудня 2018 року у справі № 2340/3060/18, від 23 листопада 2018 року у справі № 813/1368/18, від 14 грудня 2018 року у справі № 804/3580/18, від 03 травня 2019 року у справі № 160/2128/19.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що скаржником, при поданні касаційною скарги не дотримано вимог пункту 5 частини другої статті 330 КАС України, зокрема щодо зазначення вимог особи, що подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Згідно зі статтею 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення; 2) скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду; 3) скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд; 4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині; 5) скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині; 6) у визначених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині; 7) у визначених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, визначених пунктами 1-6 частини першої цієї статті.

З касаційної скарги вбачається, що скаржником заявлено вимоги до суду касаційної інстанції: повторно прийняти касаційну скаргу до розгляду та скасувати ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2016 року, від 05 серпня 2016 року, від 01 вересня 2016 року, від 27 вересня 2016 року, від 07 жовтня 2016 року, від 17 січня 2018 року про відмову у відкритті апеляційного провадження; розглянути справу у суді у якості суду першої інстанції та скасувати постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року.

Відтак, сформульовані скаржником вимоги не відповідають положенням статті 349 КАС України щодо повноважень суду касаційної інстанції.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом в ухвалах від 02 лютого 2018 року у справі № 296/8050/16-а та від 24 травня 2018 року у справі № 462/4769/17.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи.

Керуючись статтями 248, 328, 332, 355, 359 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у прийнятті касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 лютого 2016 року, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 05 серпня 2016 року, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 01 вересня 2016 року, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 27 вересня 2016 року, ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 жовтня 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 січня 2018 року за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Державної служби інтелектуальної власності України, Державного підприємства "Український інститут промислової власності" про скасування рішень, зобов`язання вчинити дії та відшкодування моральної шкоди.

2. Повернути скаржнику касаційну скаргу.

3. Надіслати учасникам справи копію ухвали про повернення касаційної скарги.

4. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

5. Ухвала є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя Я.О. Берназюк