Справа № 545/1036/19
Суддя: Шелудяков Л. В.
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/1036/19
Провадження № 2-а/545/44/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2019 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Шелудякова Л.В.,

при секретарі Нагорній І.Ю.,

за участю: представника позивача - адвоката Дем`янова В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Полтавського районного суду Полтавської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до інспектора роти №6 батальйону №4 УПП в Харківській області лейтенанта поліції Запарова Станіслава Євгенійовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти №6 батальйону №4 УПП в Харківській області лейтенанта поліції Запарова С.Є. про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що постановою ЕАВ №1082781, винесеною інспектором роти №6 батальйону №4 УПП в Харківській області лейтенанта поліції Запаровим С.Є. 20 квітня 2019 року на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за порушення Правил дорожнього руху, а саме, п.22.5 за керування транспортним засобом який за габаритами по висоті складав більше ніж 4 м, тобто 4,1 без відповідного дозволу органів НП.

Оскаржувана постанова містить суттєві недоліки, які також мають трактуватись на його користь, а саме, у постанові не вказано який саме транспортний засіб «вимірювався» відповідачем; яким саме технічним засобом і яким способом проводилось «вимірювання» його транспортного засобу; у п.7 постанови вказано про порушення ст.1-132 КУпАП, але такої статті у кодексі не існує, а є стаття 132-1 КУпАП; у п.9 не вказано які докази і матеріали по адміністративній справі додаються до постанови.

Він працює в ПП «Полтава-Консалтинг» на посаді водія вантажного автомобіля і його користуванні перебуває вантажне авто марки РЕНО д.н.з. НОМЕР_1 та вантажний причеп МЕТАСЩ д.н.з. НОМЕР_2 .

20 квітня 2019 року здійснюючи рейс по маршруту смт.Пересічне Дергачівського району Харківської області - м.Полтава, близько 8.00 год. на стаціонарному посту патрульної поліції в м.Валки Харківської області на 429 км. автодороги М03 його зупинено відповідачем. На його вимоги пояснити причини зупинки, останній нічого не пояснюючи разом зі своїми колегами почав міряти висоту причепу, з яким він рухався до місця вивантаження. Вказані заміри проводилися за допомогою двох дощок, скріплених між собою металевою петлею. На цих дошках були якийсь позначення, які важко назвати лінійкою чи метром. При цьому, його чи свідків до такого вимірювання не допущено. Документів на цей «технічний засіб» йому не надано. Що це за пристрій і чи має він відповідні документи дозвільного (метрологічного) характеру йому не відомо.

За результатами вимірювання, відповідачем заявлено йому про невідповідність висоти причепу дозволеним параметрам, і що на нього буде складено постанову про порушення ПДР.

Він відразу не погодився з цим, заперечував проти розгляду адміністративної справи відносно нього в той же час. Просив забезпечити йому присутність адвоката. Скласти протокол і розгляд справи перенести у м.Полтаву. На всі його зауваження від відповідача отримав категоричну відмову. В той же час він надав відповідачу письмові пояснення із запереченням дій відповідача, які повинні буди приєднані до матеріалів справи.

Вважає, що ним не було допущеного правил дорожнього руху, за вказаному автомобілі він працює близько року і у більшості керування відбувається разом з причепом, і вказаний маршрут для нього є постійним. На посту ПП у м.Валки патрульні поліцейські його кілька разів зупиняли, і до цього часу ніяких зауважень до транспортних засобів, вантажу чи документів не виникало. Автомобіль і причеп постійно проходять технічний огляд.

Враховуючи вказане, просив постанову ЕАВ №1082781 від 20 квітня 2019 року, винесену інспектором роти №6 батальйону №4 УПП в Харківській області ДПП лейтенантом поліції Запаровим С.Є. про накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. скасувати.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, дав пояснення аналогічні викладеному в позовній заяві.

Відповідач та представник третьої особи належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення, до суду не прибув, причини неприбуття не повідомив, тому справа вирішена на підставі наявних у ній доказів відповідно до вимог ст.286 КАС України.

Згідно ч.3 ст.268 КАС України не прибуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ встановлено § 2 глави 11 розділу ІІ КАС України.

Відповідно до ч.1 ст.286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом 10 днів з дня відкриття провадження у справі.

Таким чином, враховуючи, що відповідача та представника третьої особи належним чином, в передбачений строк повідомлено про день, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливим розглянути справу за відсутності даних учасників справи.

Заслухавши представника позивача, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ №1082781, винесеною інспектором роти №6 батальйону №4 УПП в Харківській області лейтенантом поліції Запаровим С.Є. 20 квітня 2019 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. за порушення Правил дорожнього руху, а саме, п.22.5 за керування транспортним засобом який за габаритами по висоті складав більше ніж 4 м, тобто 4,1 без відповідного дозволу органів НП (а.с.5).

Відповідно до ст.35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути; 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв. Поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Тобто, при зупинці транспортного засобу поліцейський був зобов`язаний повідомити ОСОБА_1 про причину зупинки, посилаюсь на конкретні обставини, визначені у ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», однак цього не зробив.

Відповідальність за ст.132-1 КУпАП настає за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

У відповідності до ст.33 Закону України «Про автомобільні дороги», рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 затверджено Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, пунктом 2 яких визначено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великогабаритним, якщо його габарити перевищують хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабiнету Мiнiстрiв України вiд 31 грудня 1993 року № 1094.

Пунктом 4 вказаних Правил зазначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на пiдставi дозволу на участь у дорожньому русi транспортних засобiв, ваговi або габаритнi параметри яких перевищують нормативнi (далi - дозвiл), виданим перевiзниковi Державтоiнспекцiєю, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобiв.

Отже для притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за порушення зазначених вимог Правил дорожнього руху України перш за все необхідно встановити факт перевищення у транспортному засобі нормативів габаритних параметрів.

Заміри транспортного засобу відповідач здійснив на місці зупинки.

Відповідно до п.1.10 Правил дорожнього руху України, габаритно-ваговий контроль - перевірка габаритних і вагових параметрів транспортного засобу (в тому числі механічного транспортного засобу), причепу і вантажу на предмет відповідності встановленим нормам щодо габаритів (ширина, висота від поверхні дороги, довжина транспортного засобу) та щодо навантаження (фактична маса, осьове навантаження), яка проводиться відповідно до встановленого порядку на стаціонарних або пересувних пунктах габаритно-вагового контролю.

Пунктом 2.4-1 Правил дорожнього руху України передбачено, що у місці здійснення габаритно-вагового контролю на вимогу працівника пункту габаритно-вагового контролю або поліцейського водій вантажного автомобіля (в тому числі механічного транспортного засобу) повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: а) передати для перевірки документи, зазначені в підпунктах «а», «б» і «г» пункту 2.1 цих Правил; б) надати транспортний засіб та причіп (за наявності) для вагового та/або габаритного контролю відповідно до встановленої процедури.

Відповідно до п.2.4.2 Правил дорожнього руху України, у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Відповідно до п.3 Порядку взаємодії Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті, Міністерства внутрішніх справ України, Державного агентства автомобільних доріг України під час організації та проведення робіт із зважування та здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів на автомобільних дорогах загального користування, затвердженого наказом Міністерства інфраструктури України, Міністерства внутрішніх справ України від 10 грудня 2013 № 1007/1207 (далі Порядок № 1007/1207) та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 4 лютого 2014 року за № 215/24992, габаритно-ваговий контроль транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування проводиться посадовими особами Укртрансінспекції та працівниками відповідних підрозділів МВС.

Згідно п.п.3, 15 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України

від 27 червня 2007 року № 879 (далі Порядок № 879), габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції. Контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Відповідно до п.п.16 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

Великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки (п.п.3 п.2 Порядку № 879).

Вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології (п.п.2 п.2 Порядку № 879).

Вимірювальне і зважувальне обладнання - технічні засоби, які застосовуються під час визначення габаритно-вагових параметрів транспортних засобів і мають нормовані метрологічні характеристики(п.п.6 п.2 Порядку № 879).

Вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології (п.12 Порядку № 879).

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані (п.13 Порядку № 879).

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення. У разі пред`явлення водієм транспортного засобу міжнародного сертифіката зважування габаритно-ваговий контроль у частині зважування не здійснюється (п.18 Порядку № 879).

За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних (п.20 Порядку № 879).

Таким чином, проведення габаритно-вагового контролю щодо здійснення відповідних вимірювань, віднесення того чи іншого транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних, є виключною компетенцією Укртрансбезпеки.

Згідно п.6 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

Відповідно доп.п.7-9 п.2 Порядку № 879 місце здійснення габаритно-вагового контролю - спеціально облаштоване місце розташування стаціонарних або пересувних пунктів габаритно-вагового контролю.

Стаціонарний пункт габаритно-вагового контролю (далі - стаціонарний пункт) - позначене відповідними дорожніми знаками та розташоване поблизу проїзної частини дороги відокремлене місце для здійснення контролю навантаження на вісь (осі) транспортних засобів, загальна маса та/або габарити яких перевищують установлені параметри, де розташовані спеціальні службові приміщення, споруди з вимірювальним і зважувальним обладнанням, а також майданчики для зберігання вантажів та стоянки транспортних засобів.

Пересувний пункт габаритно-вагового контролю (далі - пересувний пункт) - спеціальний транспортний засіб, обладнаний вимірювальною і зважувальною технікою для здійснення контролю. Ділянка дороги на відстані 100 метрів до пересувного пункту, 50 метрів за пересувним пунктом та узбіччя дороги за напрямком руху, де розташовано пункт, вважаються його межами. Місце здійснення габаритно-вагового контролю позначається відповідними тимчасовими дорожніми знаками.

Таким чином, габаритно-ваговий контроль здійснюється виключно у місці здійснення габаритно-вагового контролю, якими є відповідні стаціонарні та пересувні пункти.

Стаття 9 КУпАП визначає адміністративне правопорушення (проступок) як протиправну, винну (умисну або необережну) дію чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 132-1 КУпАП встановлена адміністративна відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Частиною 2 ст.39 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається в порядку встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту, і за плату, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідачем жодним чином не доведено, що габарити вантажу, який перевозив позивач, перевищували встановлені п. 22.5 Правил дорожнього руху, що зумовило б обов`язкове виконання п. 17 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами,затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 щодо комплектації великогабаритних транспортних засобів необхідним обладнанням.

Крім того, суд звертає увагу на те, що інспектор поліції притягнув ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за неіснуючою нормою КУпАП - ст.1-132 та в оскаржуваній постанові не вказано який саме транспортний засіб «вимірювався», яким саме технічним засобом і яким способом проводилось «вимірювання» транспортного засобу.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд вважає, що представник позивача довів відсутність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, оскільки надав суду докази на підтвердження його доводів, натомість відповідач не довів правомірності винесеної постанови та не спростував позиції позивача.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови та закриття справи ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню.

Керуючись, ст.ст. 2, 6, 19, 20, 77, 286 КАС України, ст.ст. 7, 9, 132-1, 251, 278-280, 293 КУпАП, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора роти №6 батальйону №4 УПП в Харківській області лейтенанта поліції Запарова Станіслава Євгенійовича, третя особа: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення задовольнити.

Скасувати постанову про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі від 20 квітня 2019 року серії ЕАВ №1082781 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Провадження в справі закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.132-1 КУпАП.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Другого апеляційного адміністративного суду через Полтавський районний суд Полтавської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_8 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: інспектор роти №6 батальйону №4 УПП в Харківській області лейтенант поліції Запаров Станіслав Євгенійович, місцезнаходження: 61033 м.Харків, вул.Шевченка,315-а.

Третя особа: Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції, , місцезнаходження: 61033 м.Харків, вул.Шевченка,315-а.

Суддя Полтавського районного суду

Полтавської області Л.В.Шелудяков