Справа № 705/1243/19
Суддя: Годік Л. С.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа №705/1243/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 року м. Умань

Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючої-судді Годік Л.С.

при секретарі Юхименко А.В.

за участю: представника позивача - ОСОБА_3

представника позивача - адвоката - Пархети А.В.

представника Уманського МВ ДВС - Бойко Т.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Умані адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови про накладення штрафу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області про визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови про накладення штрафу.

В обґрунтування позовних вимог вказує про те, що 4 березня 2019 року вона отримала постанову головного державного виконавця Бойко Т.Д. від 25.02.2019 року про накладення на неї штрафу в розмірі 3400 грн. по виконавчому провадженню ВП № 50020281 за повторне невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії. Зазначає, що у державного виконавця були відсутні підстави для винесення постанови про накладення штрафу, оскільки винесенню постанови про накладення на неї штрафу передувало складання акту державного виконавця по примусовому виконанні виконавчого листа № 22-ц/793/1405/15, який був виданий на підставі рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 22 грудня 2015 року. Даним рішенням її зобов`язано усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 належною йому нежитловою будівлею магазину промислових та продовольчих товарів, яка розташована на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , шляхом перенесення розташованої на орендованій нею земельній ділянці по АДРЕСА_1 тимчасової споруди павільйону - кафе і розміщення цього об`єкту відносно належного ОСОБА_2 магазину промислових та продовольчих товарів у відповідності з вимогами п. 3.5 ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень» на відстані не менше 10 метрів.

Не чекаючи видачі виконавчого листа на вищевказане рішення апеляційного суду вона у добровільному порядку, самостійно повністю демотувала (знесла) тимчасову споруду павільйону-кафе, про що була складена відповідна довідка, яка нею передана державному виконавцю при виході останнім на місце виконання рішення суду. Державним виконавцем був складений відповідний акт і виконавче провадження було закрито у зв`язку з його виконанням.

Не погоджуючись з закриттям виконавчого провадження, ОСОБА_2 почав писати скарги у різні інстанції. У своїх скаргах він ставить питання про перенесення її інших торгових об`єктів, зокрема металевих кіосків, на відстань 10 метрів від його магазину промислових та продовольчих товарів. Однак дане твердження не може бути задоволене і державна виконавча служба не може його виконати, так як таких судових зобов`язань не має і у противному разі будуть суттєво порушені її права власності.

У мотивувальній частині рішення апеляційного суду від 22 грудня 2015 року прямо зазначено про те, що «вимоги про зобов`язання відповідачки перенести інші торгові об`єкти, розміщені на орендованій нею земельній ділянці не можуть бути задоволені, оскільки порушення прав позивача розташуванням цих об`єктів в судовому засіданні не встановлено».

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 22 грудня 2015 року нею давно виконано у повному обсязі, а її продовжують тероризувати як ОСОБА_2 так і державна виконавча служба в особі державного виконавця, яка і винесла незаконну постанову про притягнення її до відповідальності у вигляді штрафу за невиконання рішення апеляційного суду від 22.12.2015 року.

Суд ухвалою від 09.04.2019 відкрив провадження у справі.

Представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні просила не визнавати протиправними дії державного виконавця. Вказала, що не вважає свої дії протиправними, але в зв`язку з тим, що судами першої та апеляційної інстанції неодноразово визнавались дії державного виконавця неправомірними та скасовувались постанови про закінчення виконавчого провадження, виконавче провадження було відновлене і відповідно до ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження» державному виконавцю необхідно було вчиняти виконавчі дії. Внаслідок чого, вона зобов`язана була виконувати вимоги ст. 63 ЗУ «Про виконавче провадження» та винести постанови про накладення штрафу на ОСОБА_1 .. Подала відзив на позов.

Суд встановив, що на виконанні в Уманському МВ ДВС перебуває виконавче провадження ВП № 50020281 за заявою ОСОБА_2 по примусовому виконанню виконавчого листа № 22-ц/793/1405/15 виданого 26.01.2016 року Апеляційним судом Черкаської області про зобов`язання ОСОБА_1 усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 належною йому нежитловою будівлею магазину промислових та продовольчих товарів, яка розташована на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , шляхом перенесення розташованої на орендованій нею земельній ділянці по АДРЕСА_1 тимчасової споруди павільйону - кафе і розміщення цього об`єкту відносно належного ОСОБА_2 магазину промислових і продовольчих товарів у відповідності з вимогами п. 3.5 ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень» на відстані не менше 10 метрів.

Відповідно до листа начальника Уманського РВ Управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Черкаській області вказано, що в ході виїзду за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що станом на 14.02.2018 року здійснення перевірки стану пожежної безпеки тимчасової споруди павільйону-кафе за адресою: АДРЕСА_3 є неможливим в зв`язку з ліквідацією споруди (а.с. 14).

Згідно повідомлення виконавчого комітету Уманської міської ради від 17.08.2018 року вказано, зокрема, що 09.08.2018 року проведено комісійне обстеження за адресою: АДРЕСА_2 , за результатами якого встановлено, що розміщення міні ринку та встановлення металевих кіосків за вказаною адресою відповідає планувальній документації ринку (а.с. 13).

В поданому до суду відзиві головним державним виконавцем Бойко Т.Д. вказано про те, що неодноразовими виходами за місцем виконання рішення суду за адресою АДРЕСА_2 державним виконавцем було встановлено демонтування ОСОБА_1 павільйону-кафе, який являв собою каркас, виготовлений з металевої труби і покриття у вигляді синтетичного тенту з ПВХ покриттям, у зв`язку з чим державним виконавцем складалися відповідні акти та закривалося виконавче провадження.

Державним виконавцем не заперечується той факт, що ОСОБА_1 повністю демонтовано тимчасову споруду павільйону-кафе, тобто фактично виконано рішення Апеляційного суду Черкаської області від 22.12.2015 року.

Не дивлячись на це, головним державним виконавцем Бойко Т.Д. складено акт від 21.02.2019 року яким встановлено, що при виході за адресою АДРЕСА_1 в з метою перевірки виконання рішення суду ОСОБА_1 , яку було зобов`язано вимогою державного виконавця від 04.02.2019 року усунути перешкоди в користуванні ОСОБА_2 належною йому нежитловою будівлею магазину промислових і продовольчих товарів, яка розташована на земельній ділянці по АДРЕСА_1 , у відповідності з вимогами п. 3.5 ДБН 360-92 «Планування і забудова міських і сільських поселень» на відстані не менше 10 м., на місце виконання рішення не з`явилася, причини неявки не повідомила.

Та в подальшому, 25 лютого 2019 року головним державним виконавцем Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Бойко Т.Д. в ході виконавчого провадження ВП № 50020281 винесено постанову про накладення на ОСОБА_1 штрафу в розмірі 3400 грн. за повторне невиконання без поважних причин у встановленому виконавцем строк рішення.

Оцінюючи спірні правовідносини суд дійшов наступних висновків.

Згідно ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно ч. 1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.2 ст.74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст.63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець, зокрема, виносить постанову про накладення на боржника штрафу.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 Закону у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника.

Отже, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу, має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Як встановлено судом, що не заперечується і головним державним виконавцем Бойко Т.Д., Ревук О.В. фактично виконала рішення Апеляційного суду Черкаської області від 22.12.2019 року, оскільки демонтувала тимчасову споруду павільйону - кафе за адресою: АДРЕСА_1 в м. Умань ще в 2016 році.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у державного виконавця Уманського МВ ДВС Бойко Т.Д. не було законних підстав, згідно зі ст.63,75 Закону України "Про виконавче провадження", для винесення оскаржуваної постанови від 25.02.2019 року про накладення штрафу, а тому дана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 768,40 гривень, тому такі витрати підлягають стягненню на його користь.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 268-272, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконними дії головного державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Бойко Тетяни Дмитрівни.

Скасувати постанову головного державного виконавця Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Бойко Тетяни Дмитрівни від 25 лютого 2019 року про накладення на ОСОБА_1 штрафу на користь держави у розмірі 3400 гривень.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 768,40 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Уманського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуюча Л.С. Годік