Справа № 280/970/19
Суддя: Конишева Олена Василівна
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

21 травня 2019 року (13 год. 25 хв.)Справа № 280/970/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд

у складі головуючого судді Конишевої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Бойко К.О.,

представників сторін:

позивача - Іщенко І.В.,

відповідача - Лактіонова О.М., Олександров М.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Запорізької митниці ДФС (69041, м. Запоріжжя, вул. Сергія - Синенка, 12, )

про визнання протиправним та скасування рішення та куртку відмови у прийнятті митної декларації

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до Запорізької митниці ДФС (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати Рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UА112080/2019/000012/1 від 10 лютого 2019 року;

визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №иА112080/2019/00173;

зобов`язати Запорізьку митницю ДФС в установленому законодавством порядку скласти та направити Головному управлінню Державної казначейської служби України у Запорізькій області висновок про повернення ОСОБА_1 з Державного бюджету України надмірно сплачених митних та інших платежів в сумі 15693 гри. 00 коп.

Крім того, просить суд стягнути зі спеціальних асигнувань Запорізької митниці ДФС на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1536 грн. 80 коп. та затрати пов`язані з послугами Адвоката на надання правової допомоги в розмірі 1700 гри. 00 коп.

Ухвалою суду від 11.03.2019 відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 08.04.2019.

Протокольною ухвалою суду від 08.04.2019 відкладено підготовче засідання на 15.04.2019.

Ухвалою суду від 15.04.2019 позовну заяву залишено без руху. Позивачем через канцелярію суду надані документи на виконання ухвали суду, якими були усунуті недоліки позовної заяви.

Ухвалою суду від 16.04.2019призначено підготовче засідання на 02.05.2019.

Протокольною ухвалою суду від 02.05.2019 закрито підготовче провадження та за клопотанням сторін призначено справу до судового розгляду на той же день.

02.05.2019 у судовому засіданні оголошено перерву до 21.05.2019.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, зокрема зазначив, що відповідачем протиправно, в порушення норм Митного кодексу України та за наявності усіх документів, які підтверджують заявлену декларантом митну вартість товару - транспортного засобу марки Renault, модель Megan, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 2014 року випуску (далі за текстом - Автомобіль) та обраний метод його визначення, а саме основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), здійснено визначення митної вартості товару, який ввозиться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту за другорядним методом (резервним), внаслідок чого прийнято оскаржувані картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UА112080/2019/00173 від 14.02.2019 року та рішення про коригування митної вартості товарів за №UА112080/2019/000012/1 від 14.02.2019. Позивач вказує, що вартість Автомобіля згідно рахунку-фактури (інвойс) від 21.01.2019 становить 5000,00 Євро. Позивач стверджує, що відповідач безпідставно поставив під сумнів поданий позивачем перелік документів і необґрунтовано скоригував митну вартість Автомобіля. В зв`язку з такими діями відповідача позивач подала 14.02.2019 митну декларацію із зазначенням визначеної відповідачем митної вартості Автомобіля і сплатила з цієї вартості належні платежі. Крім того, зазначав, що платіжний документ АТ КБ "Приватбанк" від 22.01.2019, документ експортної політики, документ щодо страхування транспортного засобу надавались відповідачу, з цих документів вбачається, що вартість Автомобіля складає 5000,00 Євро. Отже, у відповідача не було підстав для коригування митної вартості.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, зокрема зазначив, що під час митного оформлення позивачем Автомобіля не був представлений повний перелік документів, який визначений Митним кодексом України, зокрема, не надано документи, що підтверджують ціну, яка була сплачена за товар або підлягає сплаті за нього. Відповідач пояснює, що до митного оформлення надано рахунок № AUK 10692 , в якому відсутній підпис покупця товару,касовий чек, який не містить ознак ідентифікації транспортного засобу. Також зазначає про наявність інформації щодо вищої митної вартості товару. Крім того, відповідач стверджує, що до митного оформлення не надавались документи, додані до позову: платіжний документ АТ КБ "Приватбанк" від 22.01.2019, документ експортної політики, документ щодо страхування транспортного засобу. Оскільки позивач відмовився надавати додаткові документи, відповідач вважає, що ним правомірно визначено вартість товару за резервним методом. Відповідач звертає увагу, що поданням декларації 14.02.2019 із зазначенням визначеної митницею вартістю Автомобіля позивач фактично погодився з цією вартістю, самостійно визначив митні платежі і сплатив їх.

Розглянувши матеріали та з`ясувавши всі обставини адміністративної справи, які мають юридичне значення для розгляду та вирішення спору по суті, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд встановив наступне.

13.02.2019 митним брокером ПП "Леон-броксервіс", уповноваженим позивачем, подано до Запорізької митниці ДФС декларацію № ІМ 40ДЕ UA112080/2019/005436, якою заявлено до митного оформлення автомобіль марки Renault, модель Megan, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , 2014 року випуску. Позивачем самостійно визначено митну вартість товару за основним методом, тобто, за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), яка складає 5 000 євро.

Оскільки спірним між сторонами є факт того, які саме документи надані декларантом митниці, суд вирішуючи це питання виходить із наступного.

В пункті 44 декларації № ІМ 40ДЕ UA112080/2019/005436 зазначено коди і дати дев`яти документів. Відповідно до Класифікатора документів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України №1011 від 20.09.2012, це:

- 1701. Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 05.02.2019 № UA20903/2019/09714;

-2800.Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 06.01.2014 № 2014АВ1270178;

-4207.Договір про надання послуг митного брокера;

- 9000.Висновок ЗНДЕКЦ МВС України від 08.02.2019 № 08/2341/2257;

-9610.Копія митної декларації країни відправлення від 22.01.2019 № 19PL402010E0065902

-9701.Документ, що підтверджує право власності громадянина на транспортний засіб від 21.01.2019 № AUK 10692 ;

-9703 .Сертифікат відповідності від 08.02.2019 № UA.009.41233-19

-9801.Паспортний документ фізичної особи, що дає право на перетин державного кордону України від 27.10.2017

-9802.Паспортний документ фізичної особи, що містить інформацію про місце постійного або тимчасового проживання на території України від 08.06.2000.

Крім того, відповідачем додано до відзиву копію фіскального документа від 21.01.2019, виданого Dobrocar Sp. z. o.o., який також було подано з митною декларацією.

Тобто, митна декларація № ІМ 40ДЕ UA112080/2019/005436 не містить посилання на те, що крім зазначених вище документів позивачем подавався платіжний документ АТ КБ "Приватбанк" від 22.01.2019 і документ щодо страхування транспортного засобу, як це зазначено в позові. Враховуючи, що митна декларація складалась саме позивачем (митним брокером як уповноваженою особою), на нього покладався обов`язок внесення до декларації відомостей щодо поданих документів. Інших доказів на підтвердження того, що ці документи подані до митного оформлення позивачем не надано. Отже, доказів того, що позивачем був поданий до митниці платіжний документ АТ КБ "Приватбанк" від 22.01.2019 і документ щодо страхування транспортного засобу, суду наданий не був.

Із матеріалів справи вбачається, що 13.02.2019 відповідач повідомив декларанта про наявність сумніві щодо достовірності фактичної вартості заявленого до митного оформлення товару, надані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять усіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар. Також доведено до відома декларанта , що він має право протягом 10 календарних днів для підтвердження заявленої митної вартості товару надати додаткові документи. Зазначене повідомлення містить два записи, зроблені декларантом, а саме про те, що він ознайомлений з повідомленням і про те, що додаткові документи надати не має можливості.

Судом встановлено, що 14.02.2019 відповідач склав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення за №UА112080/2019/00173 від 14.02.2019 року та прийняв рішення про коригування митної вартості товарів за №UА112080/2019/000012/1 від 14.02.2019.

Як вбачається з графи 33 вказаного рішення про коригування митної вартості товарів, як на підставу коригування митної вартості відповідач послався на наступне: "Відповідно до ч. 4 ст. 368 Митного кодексу України (далі - МК України) у митного органу є сумніви щодо достовірності фактурної вартості заявленого до митного оформлення товару та відповідно до ч.3 ст. 53 МК України надані до митного оформлення документи містять розбіжності та не містять усіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар. 1. До митного оформлення надано рахунок № AUK10692 від 21.01.2019,в якому відсутній підпис покупця товару. 2. Відповідно до рахунку № AUK10692 від 21.01.2019 сплату за товар здійснено готівкою. До митного оформлення надано касовий чек від 21.01.2019, який не містить ознак ідентифікації транспортного засобу зазначеного у рахунку. 3. У органу доходів і зборів наявна інформація щодо вищої митної вартості подібного товару на рівні 6850 Євро/шт., що призвело до виникнення сумнівів у правильності визначення декларантом митної вартості товару.

Щодо платіжного документу АТ КБ "Приватбанк" від 22.01.2019, позивач пояснила, що цьому документі є ознаки ідентифікації транспортного засобу, її фамілія та зазначена сума 5500 євро. З приводу різниці у сумі позивач зазначила, що на 500 євро були придбані шини, оплата і за машину і за шини проводилася одночасно за домоленістю з продавцем,однак належних доказів, що 500 євро було сплачено, саме за шини у придбаному автомобілі, суду надано не було.

З приводу оплати 22.01.2019 , а ні 21.01.2019, позивач пояснила, що фіскальний чек був виписаний в кінці робочого дня, коли вже каси не працювали, тому оплату було здійснено вже 22.01.2019.

Враховуючи те, що касовий чек від 21.01.2019 не містить ознак ідентифікації транспортного засобу зазначеного у рахунку, платіжний документ АТ КБ "Приватбанк" від 22.01.2019, як було встановлено судом, до митниці не надавався, крім того містить іншу суму ніж зазначено в поданих до митниці документах, тому суд вважає сумніви митниці у правильності визначення декларантом митної вартості товару об`єктивними.

У рішенні про коригування митної вартості від 14.02.2019 описано послідовність застосування методів визначення митної, а також причини застосування резервного методу відповідно до ст. 64 МК України. Так, зазначено, що митна вартість товару, що імпортується, визначається із застосуванням резервного методу згідно наявної у органу доходів і зборів інформації, з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами й положеннями Генеральної угоди з тарифів І торгівлі (ГАТТ). Враховуючи вимоги ч.2 ст.64 МК України використана наявна в митниці Інформація щодо раніше визнаних/визначених митних вартостей за основним та другорядними методами з розрахунку 6850 євро/шт. (система оцінки транспортних засобів SCHWACKENET www.schwakenetde)

Декларанта ознайомлено із вказаним рішенням про коригування митної вартості.

14.02.2019 позивачем подано до митниці нову декларацію UA 112080/2019/005640, за якою митна вартість автомобіля визначена з урахуванням коригування, тобто в сумі 209804,54 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та аргументам учасників справи, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

За приписом ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно з частинами 1-3 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій ст. 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У пунктах 1 та 4 частини четвертої ст. 54 МК України зазначено, що орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання органом доходів і зборів заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої ст. 55 цього Кодексу.

Відповідно до частини шостої цієї статті орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій ст. 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Згідно з частиною першою ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Отже, за результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів: 1) визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи 2) приймає письмове рішення про її коригування, а також 3) випускає у вільний обіг товари, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів, а у разі незгоди - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій.

Відповідно до частини сьомої ст. 55 МК України у випадку незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів орган доходів і зборів за зверненням декларанта або уповноваженої ним особи випускає товари, що декларуються, у вільний обіг за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та другої ст. 263 МК України митна декларація подається органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, протягом 10 робочих днів з дати доставлення цих товарів, транспортних засобів до зазначеного органу.

У разі відмови у прийнятті митної декларації або в митному оформленні товарів, у тому числі у зв`язку з прийняттям органом доходів і зборів рішення про коригування митної вартості товарів нова митна декларація подається органу доходів і зборів, який здійснює митне оформлення товарів, не пізніше 10 робочих днів з дати такої відмови, якщо товари протягом зазначеного часу не розміщено на складі тимчасового зберігання чи на складі органу доходів і зборів.

Отже, у випадку прийняття органом доходів і зборів рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа не пізніше 10 робочих днів з дати прийняття такого рішення подає нову митну декларацію .

Правила заповнення граф митних декларацій визначає Порядок заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затверджений наказом Міністерства фінансів України № 651 від 30.05.2012 (далі - Порядок №651).

Відповідно до глави 2 розділу ІІ "Заповнення граф митних декларацій" Порядку №651 графа 43 "Метод визначення вартості" заповнюється в разі заявлення товарів у митний режим імпорту або в інший, відмінний від митного режиму імпорту, митний режим, зі справлянням митних платежів. У лівому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався. У разі наявності чинного рішення про коригування митної вартості товарів у правому підрозділі графи зазначається порядковий номер методу визначення митної вартості, що використовувався митним органом.

Зі змісту наведених положень слідує, що у графі 43 нової митної декларації декларант (уповноважена особа) зазначає два порядкових номери методів визначення митної вартості, що використовувалися, а саме: у лівому підрозділі - порядковий номер методу визначення митної вартості, який застосовано декларантом або уповноваженою ним особою, а у правому підрозділі - порядковий номер методу визначення митної вартості, який застосований митним органом у прийнятому рішенні про коригування митної вартості товарів.

Порядок №651 також передбачає, що у графі 45 "Коригування" зазначається у валюті України заявлена митна вартість товару.

Графа 47 "Нарахування платежів" заповнюється у разі сплати (необхідності застосування заходів забезпечення сплати відповідно до розділу Х МК України) митних платежів та/або сплати за митною декларацією єдиного збору, що справляється в пунктах пропуску через державний кордон України, та/або сплати плати.

При оформленні МД у разі прийняття рішення про коригування митної вартості товарів у випадку, передбаченому статтею 55 Митного кодексу України, відображення сум митних платежів здійснюється у графі 47 окремими рядками, а саме:

митні платежі, нараховані згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, що підлягають сплаті до державного бюджету;

митні платежі, нараховані згідно з митною вартістю, визначеною митним органом;

різниця між сумами платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, сплата якої забезпечується шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Графа В "Подробиці розрахунків" заповнюється у разі сплати (застосування заходів забезпечення сплати відповідно до розділу X Митного кодексу України) митних платежів та/або сплати єдиного збору та/або сплати плати. У графі зазначаються зокрема: код виду платежу відповідно до класифікатора видів надходжень бюджету, що контролюються митними органами; загальна сума платежу за цим кодом, що включає в себе суми відповідного платежу за ЄАД і кожним додатковим аркушем МД, що підлягає перерахуванню до державного бюджету, або на яку надано забезпечення сплати митних платежів; у разі забезпечення сплати митних платежів шляхом надання гарантом фінансової гарантії у вигляді документа зазначається код за ЄДРПОУ гаранта та номер (номери) відповідних гарантійних документів (можуть зазначатись у графі посадовою особою митного органу при електронному декларуванні - в електронній МД, а у МД на паперовому носії - від руки з подальшим унесенням цих відомостей до електронної копії МД).

Відповідно до Класифікатора видів надходжень бюджету, що контролюються митними органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України "Про затвердження відомчих класифікаторів інформації з питань державної митної справи, які використовуються у процесі оформлення митних декларацій" №1011 від 20 вересня 2012 року, код виду надходжень "121" позначає надходження "мито на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України фізичними особами", код виду надходжень "185" позначає надходження "акцизний податок з товарів, ввезених на митну територію України фізичними особами" та код виду надходжень "128" позначає надходження "податок на додану вартість з товарів, ввезених на територію України фізичними особами".

Спосіб сплати вказаних митних платежів також позначається відповідним кодом розрахунку згідно Класифікатора способів розрахунків, який затверджено наказом Міністерства фінансів України №1011 від 20 вересня 2012 року.

Так, сплачені декларантом митні платежі (виходячи з митної вартості, визначеної декларантом) показуються з кодами розрахунку "01" (безготівкова форма сплати), "02" (готівкова форма сплати), "15", "72", "91" або "92", а різниця між сумами платежів, нарахованими за митною вартістю, визначеною декларантом, і митною вартістю, визначеною митним органом (в разі внесення грошової застави на відповідний рахунок митного органу), зазначається з кодом розрахунку "55".

Враховуючи наведені правила заповнення митної декларації, орган доходів і зборів при здійсненні перевірки нової митної декларації може встановити наявність чи відсутність рішення про коригування митної вартості товару та погодження декларанта (уповноваженої особи) із митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів, або непогодження із такою митною вартістю, вказаною у рішенні про коригування митної вартості, а також застосування декларантом чи уповноваженою ним особою порядку узгодження митної вартості, визначеної частиною сьомою статті 55 Митного кодексу України, шляхом 1) проставлення відповідних відміток у лівому та правому підрозділах графи 43 "Код МВВ" митної декларації та 2) надання декларантом гарантії шляхом забезпечення сплати різниці між самостійно визначеною сумою митних платежів та сумою митних платежів, що нарахована митним органом та проставлення відповідних відміток у графах 47 "Нарахування платежів" та В "Подробиці розрахунків" митної декларації.

Досліджуючи митну декларацію позивача № UA 112080/2019/005640 від 14.02.2019, суд зазначає наступне.

У вказаній митній декларації в графі 12 «Відомість про вартість» зазначено "209804,54 грн"; у лівому підрозділі графи 43 "Код МВВ" декларантом вказано метод визначення митної вартості товарів - "6", тобто за резервним методом; у графі 45 "Коригування" вказано вартість товару "209804,54 грн."; у графі 47 "Нарахування платежів" митної декларації зазначено види надходжень бюджету, що контролюються митними органами, за кодами 121, 185 та 128 та спосіб здійснення таких розрахунків за кодом "02".

Окрім цього, нова митна декларація № UA 112080/2019/005640 від 14.02.2019 не містить:

1) у правому підрозділі графи 43 "Код МВВ" порядкового номеру методу визначення митної вартості, який застосований митним органом у прийнятому рішенні про коригування митної вартості товарів;

2) в окремих рядках графи 47 відображення сум: а) митних платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, що підлягають сплаті до державного бюджету; б) митних платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; в) різниці між сумами платежів, нарахованих згідно з митною вартістю, визначеною декларантом, та митною вартістю, визначеною митним органом, сплата якої забезпечується шляхом надання гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України;

3) у графі В "Подробиці розрахунків" відомостей про забезпечення сплати митних платежів шляхом надання гарантом фінансової гарантії у вигляді документа та зазначення коду за ЄДРПОУ гаранта та номеру (номерів) відповідних гарантійних документів;

4) спосіб сплати різниці між сумами платежів, нарахованими за митною вартістю, визначеною декларантом, і митною вартістю, визначеною митним органом (в разі внесення грошової застави на відповідний рахунок митного органу), зазначеного кодом розрахунку "55" згідно Класифікатора способів розрахунків.

Проаналізувавши зміст цієї декларації, можна дійти висновку, що декларантом самостійно обраний метод визначення митної вартості - за ціною договору щодо подібних товарів, оскільки у графі 43 вказано метод визначення митної вартості "3" та правий підрозділ цієї графи не заповнений, а також не забезпечено сплату митних платежів шляхом застосування декларантом гарантій відповідно до розділу X Митного кодексу України.

Таким чином, позивач або уповноважена ним особа не скористалися правом на випуск товару, що декларується, у вільний обіг шляхом подання нової митної декларації з відповідним змістом, сплати митних платежів згідно з митною вартістю цих товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та забезпечення сплати різниці між сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною декларантом або уповноваженою ним особою, та сумою митних платежів, обчисленою згідно з митною вартістю товарів, визначеною органом доходів і зборів, шляхом надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу.

Суд не вважає достатнім обґрунтуванням позивача, щодо не можливості використання митницею системи оцінки транспортних засобів SCHWACKENET, враховуючи всі вище наведені невідповідності у поданих документах та той факт, що позивач не скористався правом оформлення товару під гарантію.

Також позивач (уповноважена особа) не скористався правом подати додаткові документи для підтвердження заявленої ним митної вартості товару, що декларується, відповідно до частини восьмої статті 55 Митного кодексу України.

А відтак, позивач фактично погодився із методом визначення митної вартості та митною вартістю товару, зазначених органом доходів і зборів у рішенні про коригування митної вартості товару № UА112080/2019/000012/1 від 14.02.2019 року, вказавши їх у новій митній декларації № UA 112080/2019/005640 від 14.02.2019.

З огляду на вище наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування Рішення Запорізької митниці ДФС про коригування митної вартості товарів №UА112080/2019/000012/1 від 10 лютого 2019 року та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №иА112080/2019/00173 не підлягають задоволенню.

Щодо вимоги позивача про зобов`язання Запорізьку митницю ДФС в установленому законодавством порядку скласти та направити Головному управлінню Державної казначейської служби України у Запорізькій області висновок про повернення ОСОБА_1 з Державного бюджету України надмірно сплачених митних та інших платежів в сумі 15693,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 301 Митного кодексу України повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України. У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів. Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Відповідно до пунктів 43.1 - 43.5 статті 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу. У разі наявності у платника податків податкового боргу, повернення помилково та/або надміру сплаченої суми грошового зобов`язання на поточний рахунок такого платника податків в установі банку або шляхом повернення готівковими коштами за чеком, у разі відсутності у платника податків рахунку в банку, проводиться лише після повного погашення такого податкового боргу платником податків. Обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення (крім повернення надміру утриманих (сплачених) сум податку з доходів фізичних осіб, які розраховуються контролюючим органом на підставі поданої платником податків податкової декларації за звітний календарний рік шляхом проведення перерахунку за загальним річним оподатковуваним доходом платника податку) протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву про повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання та/або податкового боргу з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення у готівковій формі коштів за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку. Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань та пені платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Відповідно до частини пятої статті 299, частини третьої статті 301 Митного кодексу України, статті 43 Податкового кодексу України розроблено Порядок повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів, затверджений наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 №643, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 25 вересня 2017 року за №976/30844.

Відповідно до положень Розділу ІІІ Порядку № 643 повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплаченої суми митних, інших платежів та пені здійснюється за заявою платника податків протягом 1095 днів від дня її виникнення. Повернення сум відповідних митних платежів у випадках, передбачених частиною пятою статті 301 Митного кодексу, здійснюється за умови, що заява подається не пізніше одного року з дня, наступного за днем виникнення обставин, що тягнуть за собою повернення сплачених сум митних платежів. Після реєстрації в митниці ДФС заява платника податку про повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені передається на опрацювання до Підрозділу. Підрозділ перевіряє факт перерахування суми коштів з відповідного рахунку до державного бюджету за допомогою автоматизованої системи митного оформлення та відсутність у нього податкового боргу. За результатами опрацювання готує висновок або лист про відмову в поверненні коштів з відповідним обґрунтуванням (пункт 11 цього розділу). Митниця ДФС у строк не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви передає висновки згідно з реєстром висновків за відповідними платежами для виконання відповідному органу Державної казначейської служби України (далі - орган Казначейства). Після повернення платнику податків коштів до Журналу реєстрації висновків про повернення платежів з державного бюджету посадовою особою Підрозділу вносяться дані електронного реєстру, що формується органом Казначейства, який повертає кошти, а також зазначається назва органу Казначейства, що здійснив повернення.

З урахуванням вищевикладеного, суд зазначає, що законодавством відповідно до статті 301 Митного кодексу України визначено механізм повернення платникам податків коштів, що обліковуються на відповідних рахунках митного органу чи помилково та/або надмірно сплачених до бюджету, а тому на підставі аналізу наведених вище норм права дійшов наступного правового висновку.

Судом встановлено, що позивач самостійно не звертався до відповідача із такою заявою та, відповідно, не отримував відмови. Відтак позовна вимога про зобов`язання відповідача в установленому законодавством порядку скласти та направити Головному управлінню Державної казначейської служби України у Запорізькій області висновок про повернення ОСОБА_1 з Державного бюджету України надмірно сплачених митних та інших платежів в сумі 15693,00 грн. на теперішній час є передчасною. Таким чином в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню судом.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Згідно вимог ст.139 КАС України судові витрати не підлягають відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250,255 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Запорізької митниці ДФС (69041, м. Запоріжжя, вул. Сергія - Синенка, 12, ) - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень КАС України рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення виготовлено в повному обсязі 27.05.2019.

Суддя О.В. Конишева