Справа № 160/8162/18
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 травня 2019 року м. Дніпросправа № 160/8162/18

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Малиш Н.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 р. (суддя Прудник С.В.) в справі № 160/8162/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області (далі - ГУ Держгеокадастру) про визнання протиправною відмову, викладену у листі-відповіді від 06.09.2018 р. № Л-6035/0-4427/0/20-18, у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, що знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області; зобов`язання повторно розглянути клопотання від 06.08.2018 р. про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, що знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, з прийняттям обґрунтованого та законного рішення.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 р. позов задоволено, визнано протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, викладену в листі-відповіді від 06.09.2018 р. № Л-6035/0-4427/0/20-18, у наданні ОСОБА_1 на підставі клопотання від 06.08.2018 р. (реєстраційний номер № 6035/0/21-18) дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, що знаходяться на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області; зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повторно розглянути клопотання від 06.08.2018 р. (реєстраційний номер № 6035/0/21-18) про надання ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2,0 гектара для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, що знаходяться на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення з підстав невідповідності висновків суду обставин справи, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Апелянт вказує на неврахування судом першої інстанції видання наказу про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою іншій особі на запитувану позивачем земельну ділянку. При цьому посилається на приписи статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», за якими підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки, зокрема, є знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Також вказує, що суд першої інстанції втрутився у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, відмовивши у задоволенні апеляційної скарги.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить до висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 є особою, який у складі Збройних Сил України брав безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України, має статус учасника бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 07.06.2016 р.

06.08.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. До клопотання позивачем надано викопіювання з планово-картографічних матеріалів Дмитрівської сільської ради, копію паспорта, копію реєстраційного номеру облікової картки платника податків, згода на збір та обробку персональних даних, копію посвідчення учасника бойових дій, довідка 6.

Листом від 06.09.2018 р. № Л-6035/0-4427/0/20-18 ГУ Держгеокадастру повідомило ОСОБА_1 , що згідно з довідкою з державною статистичною звітністю про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 21.06.2018 р. № 549/171-18 та наявної у Головному управлінні інформації на запитувану земельну ділянку ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області вже видано наказ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» іншій особі.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що в спірному випадку відсутня жодна з підстав, передбачених частиною 7 статті 118 Земельного кодексу України, за яких позивачу відмовлено у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства, тому така відмова є протиправною. Також суд першої інстанції вказав, що оскільки відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою визнана протиправною, права позивача підлягають захисту шляхом зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання.

Суд вважає такий висновок обґрунтованим, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 06.08.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до ГУ Держгеокадастру з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтованою площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту, яка знаходиться на території Дмитрівської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. До клопотання позивачем надано викопіювання з планово-картографічних матеріалів Дмитрівської сільської ради, копію паспорта, копію реєстраційного номеру облікової картки платника податків, згода на збір та обробку персональних даних, копію посвідчення учасника бойових дій, довідка 6.

Листом від 06.09.2018 р. № Л-6035/0-4427/0/20-18 ГУ Держгеокадастру повідомлено позивача, що згідно з довідкою з державною статистичною звітністю про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 21.06.2018 р. № 549/171-18 та наявної у Головному управлінні інформації на запитувану земельну ділянку ГУ Держгеокадастру у Дніпропетровській області вже видано наказ «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» іншій особі.

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Частиною 4 статті 122 Земельного кодексу України встановлено, що центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській є області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру, до повноважень якого входить розпорядження землями державної власності сільськогосподарського призначення в межах, визначених Земельним кодексом України, на території Дніпропетровської області; організація виконання робіт на території Дніпропетровської області із землеустрою.

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Як встановлено частиною 6 статті 118 Земельного кодексу України, громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За приписами ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Аналогічні приписи містяться й в ч. 3 ст. 123 Земельного кодексу, відповідно до якої відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Тобто, законодавець обмежив підстави відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою лише невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Підставою для відмови у задоволенні клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою є наявність наказу ГУ Держгеокадастру «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» іншій особі.

Разом з тим, така підстава відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою не узгоджується із закріпленими законодавчо підставами відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про порушення відповідачем приписів Земельного кодексу України, відповідно, є правильним висновок суду першої інстанції про протиправність рішення відповідача про відмову у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою за клопотанням позивача.

Суд вказує на необґрунтованість доводів відповідача про неврахування судом першої інстанції приписів статті 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр», за якими підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки, зокрема, є знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини, оскільки в цьому випадку спірним є питання надання дозволу на розробку проекту землеустрою, а не питання державної реєстрації земельної ділянки.

Крім того, суд зауважує, що надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність є одним з етапів погодження і оформлення документів, які відповідно до вимог чинного законодавства є необхідними для прийняття компетентним органом рішення про набуття громадянами земель у власність.

Отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає прийняття позитивного рішення про надання її у власність, оскільки процес передачі земельної ділянки громадянам у власність є стадійним, зокрема, першою стадією якого є надання уповноваженим органом дозволу на розробку проекту землеустрою, що свідчить про відсутність у відповідача підстав для встановлення будь-яких обмежень у надані дозволу на розробку проекту землеустрою іншій особі при дотриманні нею вимог вказаних статей Земельного кодексу України.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постановах від 27.02.2018 р. в справі № 545/808/17, від 22.05.2018 р. у справі № 308/5046/16.

У цих судових рішеннях Верховним Судом вказано, що подання позивачем заяви до сільської ради про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення цієї ж земельної ділянки не є законною підставою для відмови у наданні такого дозволу іншій особі. Більш того, законодавством не визначено такого стану земельної ділянки як її перебування у стані «відведення», а отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Стосовно позовних вимог про зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог статті 118 Земельного кодексу України в контексті спірних правовідносин відповідач має прийняти рішення про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або прийняти мотивоване рішення про відмову із чітким визначенням однієї з підстав, передбачених статтею 118 Земельного кодексу України.

Вище судом визнано обґрунтованим висновок суду першої інстанції про протиправність відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою з підстави, не передбаченої ч. 7 ст. 118 Земельного кодексу України, відповідно, є також правильним висновок суду першої інстанції про наявність правових підстав для зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивача.

Надаючи правову оцінку доводам апелянта про те, що обравши такий спосіб захисту права позивача, суд першої інстанції втрутився в дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, суд вказує на таке.

Поняття дискреційних повноважень наведене у Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2, яка прийнята Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року на 316-й нараді, відповідно до якої під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Відповідно до пункту 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333, Головне управління Держгеокадастру в області є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.

Головне управління, відповідно до покладених на нього завдань, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством (пп. 13 п. 4 вказаного Положення).

Відтак, Головне управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області має виключні повноваження на вирішення питання щодо надання або відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності.

Зобов`язавши відповідача повторно розглянути заяву, суд першої інстанції вказав на необхідність з боку відповідача виконати дії саме в межах компетенції відповідача. При цьому суд першої інстанції жодним чином не втрутився у дискрецію відповідача.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 р. в справі № 160/8162/18 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.12.2018 р. в справі № 160/8162/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання рішення протиправним, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття 22.05.2019 р. та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 22.05.2019 р.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.І. Малиш