Справа № 320/998/19
Суддя: Харченко С.В.
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

20 травня 2019 року м. Київ Справа № 320/998/19

Суддя Київського окружного адміністративного суду Харченко С.В., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1
до третя особа: проБроварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, Головне управління ДФС у Київській області визнання бездіяльності протиправною, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, третя особа: Головне управління ДФС у Київській області, в якому просить суд: визнати протиправною бездіяльність відповідача, що виявилась у затримці розрахунку при звільненні; стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.12.2016 по 28.12.2016 у сумі 5237,73 грн.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.03.2019 позовну заяву залишено без руху та встановлено десятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії даної ухвали шляхом подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом та доказів поважності причин пропуску такого строку, не зазначених позивачем у позовній заяві.

15.05.2019 до суду надійшла заява позивача про поновлення пропущеного строку на звернення до суду з даним позовом.

Вирішуючи питання щодо приведення позивачем позовної заяви у відповідність до вимог Кодексу адміністративного судочинства України, суд виходить з наступного.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд в ухвалі від 06.03.2019 вказав, що позов подано позивачем після закінчення строків, встановлених законом.

Суд наголосив на тому, що недоліки позовної заяви повинні бути усунені позивачем шляхом подання до суду заяви про поновлення такого строку та доказів поважності причин його пропуску.

При цьому суд зазначив, що посилання позивача на приписи частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України не приймаються судом до уваги, оскільки зазначена вище норма встановлює строк звернення до суду у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці працівника в частині виплати заробітної плати у неналежному розмірі.

Водночас зі змісту поданої позивачем заяви вбачається, що в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду з даним позовом він знову посилається на положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України та рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013 та 15.10.2013 № 9-рп/2013.

При вирішенні питання щодо визнання причин пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду поважними, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 121 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

У свою чергу поважними причинами, що зумовили пропуск строку звернення до суду, визнаються обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами, які не дозволяють вчасно реалізувати право на судовий захист.

Суд зазначає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (рішення Європейського суду з прав людини від 21.02.1986 справа «Стаббігс та інші проти Великобританії»).

Залишаючи позовну заяву без руху суд звернув увагу позивача на те, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України, оскільки стягнення компенсації за затримку розрахунку при звільненні є відповідальністю роботодавця, яка настає у випадку несвоєчасної виплати заробітної плати у розмірі, передбаченому чинним законодавством.

Так, у рішенні від 22.02.2012 № 4-рп/2012 Конституційний Суд України роз`яснив, що для звернення працівника до суду із заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Аналогічна правова позиція неодноразово викладена судом касаційної інстанції, зокрема, у постановах Верховного Суду від 20.06.2018 в адміністративній справі № 823/761/17 та 24.01.2019 в адміністративній справі № 802/28/16-а.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, звернення позивача до суду з даним позовом обумовлено протиправною, на його думку, бездіяльністю відповідача, що виявилась у затримці виплати при звільненні позивача грошового забезпечення у сумі 5237,73 грн.

Судом встановлено, що виплату вказаної вище заборгованості здійснено Броварською об`єднаною державною податковою інспекцією Головного управління ДФС у Київській області частинами у період з 13.12.2016 по 28.12.2016.

Вказані обставини позивачем не заперечуються.

Відтак, тримісячний строк звернення до суду з даним адміністративним позовом слід обраховувати з грудня 2016 року.

Таким чином, з огляду на положення частини першої статті 233 Кодексу законів про працю України, останнім днем строку на звернення до суду з даним адміністративним позовом є березень 2017 року, в той час як позивач звернувся до суду лише 27.02.2019.

Водночас будь-яких належних та допустимих доказів неможливості звернутись до суду за захистом порушеного права у строк, визначений чинним законодавством України, позивачем суду не надано.

При цьому посилання позивача на рішення Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 8-рп/2013 та 15.10.2013 № 9-рп/2013 не приймаються судом до уваги, оскільки стосуються інших правовідносин, а саме: строку звернення до суду з позовами про стягнення сум індексації заробітної плати, компенсації втрати частини заробітної плати, а також заробітної плати та усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, зокрема й за час простою, який мав місце не з вини працівника.

Суд наголошує, що інститут строків в адміністративному процесі покликаний дисциплінувати учасників адміністративних правовідносин та сприяти досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулювати учасників адміністративного процесу добросовісно користуватися своїми правами та виконувати обов`язки.

Відтак твердження позивача про наявність поважних причин пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом суд вважає необґрунтованими.

Відповідно до частини першої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Беручи до уваги ту обставину, що позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про існування обставин, що об`єктивно перешкоджали йому звернутись з даним позовом до суду у межах строків, встановлених законом, а судом з позовної заяви та доданих до неї матеріалів не встановлено підстав для визнання поважними причин пропуску строку звернення до суду, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає поверненню.

Суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до приписів частини восьмої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 122, 123, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до Броварської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Київській області, третя особа: Головне управління ДФС у Київській області, про визнання бездіяльності протиправною, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні повернути позивачу з усіма доданими до неї матеріалами.

2. Копію ухвали про повернення позовної заяви надіслати (видати) позивачу (його представнику).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання (підписання).

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Київський окружний адміністративний суд.

Суддя Харченко С.В.