Справа № 160/294/19
Суддя: Чередниченко В.Є.
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
23 травня 2019 року м. Дніпросправа № 160/294/19
Третій апеляційний адміністративний суд
у складі колегії суддів: головуючого - судді Чередниченка В.Є. (доповідач),
суддів: Іванова С.М., Панченко О.М.,
перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року у справі №160/294/19 за позовом Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№133)» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов,-
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року адміністративний позов Державного підприємства «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби (№133)» до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов задоволено частково.

Відповідач, не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог звернувся до суду з апеляційною скаргою, згідно з якою просить його скасувати у цій частині та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2019 року апеляційну скаргу було залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам КАС України, та запропоновано скаржнику у строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали надати до суду апеляційної інстанції документ, який підтверджує факт сплати судового збору у визначеному законодавством України розмірі та надати апеляційну скаргу із зазначенням дати отримання копії повного судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується із наданням доказів що її підтверджують, за наявності.

Ухвалу Третього апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2019 року скаржник отримав 08 травня 2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

16 травня 2019 року скаржник звернувся до суду з клопотанням про звільнення від сплати судового збору, яке обгрунтовано тим, що скаржнику необхідно додатковий час для оплати судового збору. Крім того, в клопотанні скаржником зазначено дату отримання копії повного судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується та надано докази, що її підтверджують.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає, що зазначене клопотання про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 02 травня 2019 року, скаржнику було надано десятиденний строк саме для надання до суду документу, який підтверджує факт сплати судового збору, а не десятиденний строк протягом якого скаржник повинен був сплатити судовий збір.

При цьому, суд зауважує, що обов`язковість та можливість сплати судового збору у скаржника, відповідно до ст. 295 КАС України, виникла з дати початку перебігу строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, який враховуючи дату отримання копії повного судового рішення 10.04.2019 року є більш ніж достатній для здійснення сплати судового збору.

Статтею 44 КАС України, передбачено обов`язок осіб, які беруть участь у справі (учасників справи), добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема, щодо сплати судового збору.

Таким чином, особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту такої скарги, в тому числі щодо оплати судового збору.

Це стосується і суб`єктів владних повноважень, які фінансується з Державного бюджету України, зокрема, в частині видатків на оплату судового збору, а тому держава повинна створити належні фінансові можливості і заздалегідь передбачити відповідні кошти на вказані цілі у кошторисах установ.

Наведене кореспондується з пунктами 44, 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року №228, за змістом яких штатні розписи бюджетних установ затверджуються в установленому порядку у місячний строк з початку року. До затвердження в установленому порядку кошторисів використання бюджетних коштів підставою для здійснення видатків бюджету є проекти зазначених кошторисів (з довідками про зміни до них у разі їх внесення), засвідчені підписами керівника установи та керівника її фінансового підрозділу або бухгалтерської служби. У разі коли бюджетний розпис на наступний рік не затверджено в установлений законодавством термін, в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення), а під час складання кошторисів на наступний рік враховуються обсяги здійснених видатків.

Отже, відсутність відповідного бюджетного фінансування щодо видатків на оплату судового збору не є підставою для звільнення від сплати судового збору.

При цьому слід зазначити й те, що у разі якщо бюджетні установи діють як суб`єкти владних повноважень, то обмежене або відсутність фінансування такої установи не є підставою для звільнення від сплати, оскільки Держава, приймаючи певні правові норми щодо сплати судового збору, взяла на себе відповідні зобов`язання щодо його сплати при зверненні до суду суб`єктів владних повноважень.

Слід зазначити й про те, що одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Обов`язок сплати судового збору слугує гарантуванню принципу рівності всіх осіб у правах щодо доступу до суду. При цьому, судовий збір виконує не тільки фіскальну, а й дисциплінуючу функцію. Він є одним із способів стимулювання належного виконання учасниками відповідних правовідносин (у тому числі органами державної влади) своїх прав та обов`язків, передбачених законами України, у зв`язку з чим звільнення від його сплати окремих державних органів може негативно позначитися на стані виконання належних їм за законом повноважень.

Позивачем при зверненні до суду з позовом, було сплачено судовий збір, а тому звільнення відповідача від сплати судового збору за подачу апеляційної скарги буде розцінено як надання йому певних процесуальних переваг перед іншими учасниками судового процесу юридичними та фізичними особами, які зобов`язані сплачувати відповідний збір, що на практиці означатиме звуження їхнього права на звернення до суду.

Тобто, звільнивши відповідача від сплати судового збору, принцип рівності сторін буде нівельовано, що є неприпустимим.

Згідно з частиною 2 статті 298 Кодексу адміністративного судочинства України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються правила статті 169 цього Кодексу, тобто суддя, встановивши невідповідність матеріалів поданої скарги вимогам, встановленим цим Кодексом, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, та у разі не усунення зазначених судом недоліків повертає її.

З урахуванням вищезазначеного та враховуючи те, що недолік апеляційної скарги зазначений в ухвалі суду від 26 квітня 2019 року у встановлений судом строк скаржником усунуто не було, оскільки ним не надано у встановлений судом строк документ, який підтверджує факт сплати судового збору у визначеному законодавством України розмірі у суд апеляційної інстанції зробив висновок про наявність підстав для повернення апеляційної скарги у відповідності до положень ст. 169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 169, 298 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору за подання апеляційної скарги у справі №160/294/19.

Апеляційну скаргу Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року у справі №160/294/19 повернути.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено та підписано суддями 23 травня 2019 року.

Головуючий - суддя В.Є. Чередниченко

суддя С.М. Іванов

суддя О.М. Панченко