Справа № 520/11821/18
Суддя: Рубан В.В.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

14 травня 2019 р. № 520/11821/18

Харківський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Рубан В.В.,

за участі

секретаря судового засідання - Абояна І.І.,

представника позивача - Головань Т.Г.,

представника відповідача - Саблукова Д.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Памак Маг_ніт" (61123, м.Харків, пр. Тракторобудівників, 89, кв. 56, п. н. 35700630 ) до Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м.Харків, вул. Пушкінська, 46, ) про скасування податкових повідомлень -рішень, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "Памак Маг_ніт", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просить суд :

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 21 вересня 2018 року №3 винесене Головним Управлінням ДФС у Харківській області;

- скасувати податкове повідомлення-рішення від 21 вересня 2018 року №3 винесене Головним Управлінням ДФС у Харківській області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що висновки викладені в акті перевірки № 3328/20-40-14-21-07/3570630 від 16.08.2018 є помилковими та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства України, а тому винесені відповідачем на підставі зазначеного акту перевірки податкові повідомлення - рішення від 21 вересня 2018 року №3, №3 є таким, що підлягають скасуванню, як протиправні, оскільки ТОВ "Памак Маг_ніт" жодним чином не порушувало положень податкового законодавства та законно і обґрунтовано розрахувало свій податковий кредит.

Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві.

Представником відповідача через канцелярію суду подано відзив на позов, в якому вказано, що порушення встановлені під час перевірки зафіксовані в акті належним чином з дотриманням вимог податкового законодавства, а отже і винесені на підставі висновків перевірки податкові повідомлення - рішення є законними, просив у позові відмовити в повному обсязі.

16 лютого 2019 року через канцелярію суду надано відповідь на відзив, в якій позивач підтримав свою позицію викладену в адміністративному позові.

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Позивач як юридична особа зареєстрований 09.12.2013, про що внесено відповідний запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, що підтверджується витягом.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Памак Маг_ніт" є платником податку на додану вартість, що підтверджується витягом №107 від 02.09.2014.

З матеріалів справи вбачається, що фахівцями Головного управління ДФС у Харківській області проведено документальну позапланової виїзної перевірки ТОВ "Памак Маг_Ніт" з питань дотримання вимог податкового законодавства України щодо господарських взаємовідносин з контрагентами - постачальниками: ТОВ "Стс Проект" (податковий номер 38775672) за грудень 2015 року-січень 2016 року, ТОВ "Торгактив" (податковий номер 39454475) за січень 2016 року, ТОВ "Бц Інвест" (податковий номер 40372701) за травень - жовтень 2016 року, ТОВ "Релайн Інвест" (податковий номер 40474871) за серпень 2016 року, ТОВ "Даймонд Сіті" (податковий номер 40450468) за листопад 2016 року, ТОВ "Лігаторг" (податковий номер40819540) за грудень 2016 року, ТОВ "Апітрейдс" (податковий номер 40822930) за грудень 2016 року, ТОВ "Міленкор" (податковий номер 40401505) за травень 2017 року, ТОВ "Івамар Трейд" (податковий номер 41380072) за вересень 2017 року, ТОВ "Слобідський Хліб" (податковий номер 40527671) за жовтень 2017 року, а також даних щодо подальшої реалізації та/або використання у власній господарській діяльності придбаних товарів (робіт, послуг).

Результати перевірки оформлені актом №3328/20-40-14-21-07/35700630 від 16.08.2018, яким зафіксовано порушення позивачем пп. "а"п.198.1, абзаців першого та другого пп.198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до завищення податкового кредиту всього в сумі 801500,00 грн., в тому числі за грудень 2015 року на суму ПДВ 120000,00 грн., січень 2016 року на суму ПДВ 57000,00 грн., за травень 2016 року на суму ПДВ 29000,00 грн., червень 2016 року на суму ПДВ 68000,00 грн., липень 2016 року на суму ПДВ 22500,00 грн., серпень 2016 року на суму ПДВ 164500,00 грн., вересень 2016 року на суму ПДВ 65000,00 грн., жовтень 2016 року на суму ПДВ 18500,00 грн., грудень 2016 року на суму ПДВ 158000,00 грн., травень 2017 року на суму ПДВ 18000,00 грн., вересень 2017 року на суму ПДВ 23000,00 грн., листопад 2016 року на суму ПДВ 13000,00 грн., жовтень 2017 року на суму ПДВ 45000,00 грн., в результаті чого: занижено податок на додану вартість, що підлягає сплаті до бюджету на загальну суму 788896,00 грн., в тому числі за грудень 2015 року на суму ПДВ 120000,00 грн., січень 2016 року на суму ПДВ 57000,00 грн., за травень 2016 на суму ПДВ 29000,00 грн., червень 2016 року на суму ПДВ 68000,00 грн., липень 2016 року на суму ПДВ 22500,00 грн., серпень 2016 року на суму ПДВ 164500,00 грн., вересень 2016 року на суму ПДВ 65000,00 грн., жовтень 2016 року на суму 18500,00 грн., грудень 2016 року на суму ПДВ 158000,00 грн., травень 2017 року на суму ПДВ 18000,00 грн., вересень 2017 року на суму ПДВ 10396,00 грн., листопад 2016 року на суму ПДВ 13000,00 грн., жовтень 2017 року на суму ПДВ 45000,00 грн.; завищено від`ємне значення податку на додану вартість за вересень 2017 року на суму ПДВ 12604,00 грн.

Позивач не погодившись з висновками акту перевірки 07.09.2018 подав на них свої заперечення до Головного управління ДФС у Харківській області.

Листом від 18.09.2018 №39649/10/20-40-14-21-16 Головним управлінням ДФС у Харківській області залишено без змін висновки наведені в акті перевірки від 16.08.2018 №3328/20-40-14-21-07/35700630.

На підставі акту перевірки №3328/20-40-14-21-07/35700630 від 16.08.2018 відповідачем прийнято податкові повідомлення - рішення від 21.09.2018:

- №3, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 986120,00 грн., з яких: грошове зобов`язання +788896 грн., штрафні (фінансові) санкції 197224 грн.;

- №3, яким встановлено завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду на суму 12604 грн.

Не погодившись з винесеними контролюючим органом податковими повідомленнями - рішеннями позивач подав на них скаргу до Державної фіскальної служби України.

Рішенням Державної фіскальної служби України від 13.12.2018 №40303/6/99-55-11-04-02-25 скаргу позивача залишено без задоволення, а податкові повідомлення - рішення без змін.

Вирішуючи питання обґрунтованості заявлених позовних вимог, суд зазначає наступне.

Судовим розглядом встановлено, що між ТОВ "ПАМАК МАГ_НІТ" та ТОВ "Стс Проект" укладено договори про надання послуг по модернізації програмного забезпечення АІС "ПАМАК". ТОВ "Стс Проект" уклало з ТОВ "Торгактив" договір про відступлення права вимоги №60 до ТОВ "ПАМАК МАГ_НІТ".

Між позивачем (Замовник) та ТОВ "Релайн Інвест" (Виконавець) укладено ряд договорів про надання інформаційно - обчислювальної послуги по модернізації програмного забезпечення сайтів Замовника.

Між позивачем (Замовник) та ТОВ "Лігаторг" (Виконавець) укладено ряд договорів про надання інформаційно - обчислювальної послуги по модернізації програмного забезпечення сайтів Замовника.

Між позивачем (Замовник) та ТОВ "Бц Інвест" (Виконавець) укладено ряд договорів про надання інформаційно - обчислювальної послуги по модернізації програмного забезпечення сайтів Замовника.

Між позивачем (Замовник) та ТОВ "Апітрейдс" (Виконавець) укладено ряд договорів про надання інформаційно - обчислювальної послуги по модернізації програмного забезпечення сайтів Замовника .

Між ТОВ "ПАМАК МАГ_НІТ" (Замовник) та ТОВ "Міленкор" (Виконавець) укладено ряд договорів про надання інформаційно - обчислювальної послуги по модернізації програмного забезпечення сайтів Замовника.

Між позивачем (Замовник) та ТОВ "Івамар Трейд" (Виконавець) укладено договір про надання інформаційно - обчислювальної послуги з обробки даних сайтів Замовника. ТОВ "Івамар Трейд" уклало з ТОВ "ДОНЦ ТРЕЙД" договір про відступлення права вимоги №22 до ТОВ "ПАМАК МАГ_НІТ".

Судовим розглядом встановлено, що між ТОВ "ПАМАК МАГ_НІТ" (Замовник) та ТОВ "Даймонд Сіті" (Виконавець) укладено договір про надання інформаційно - обчислювальної послуги по модернізації програмного забезпечення сайтів Замовника.

Між позивачем (Замовник) та ТОВ "Слобідський Хліб" (Виконавець) укладено ряд договорів про надання послуг по модернізації АІС "ПАМАК".

На підтвердження виконання умов вищевказаних договорів позивачем надано акти здачі - приймання наданих послуг, протоколи погодження договірної ціни, рахунки фактури.

Дослідивши вищевказані документи, судом встановлено відсутність переліку послуг, які надавались згідно договорів про надання послуг по модернізації програмного забезпечення.

В судовому засіданні представник позивача не надав пояснень в чому саме полягала модернізація програмного забезпечення та інформаційно-обчислювальні послуги.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно до п. 44.2 ст. 44 Податкового кодексу України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 1 "Загальні вимоги до фінансової звітності", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.02.2013 № 73, фінансова звітність - бухгалтерська звітність, що містить інформацію про фінансовий стан, результати діяльності та рух грошових коштів підприємства за звітний період.

У звіті про фінансові результати розкривається інформація про доходи, витрати, прибутки і збитки, інший сукупний дохід та сукупний дохід підприємства за звітний період.

Джерелом відомостей для заповнення звіту про фінансові результати є дані регістрів бухгалтерського обліку, що містять інформацію про доходи, витрати, прибуток, збитки та сукупний дохід.

Згідно з ст.1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до пп. 14.1.36 ст. 14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно із пп. 14.1.185 ст. 14 Податкового кодексу України постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та витрат.

Інформаційні послуги належать до безтоварних операцій і за своєю суттю є витратами на збут. Документами, що підтверджують фактичне отримання інформаційних послуг можуть бути акти приймання-передачі послуг або інші документи, що підтверджує фактичне надання (отримання) послуг, які повинні мати всі обов`язкові реквізити первинних документів, передбачені ч. 2 ст. 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", звіти про надані послуги, про проведення певних досліджень, в яких мають бути викладені результати наданих послуг; а також бухгалтерські та статистичні документи, що підтверджують збільшення асортименту товарів, обсягу продажу, розміру доходу тощо.

Для врахування витрат на інформаційні послуги при обчисленні об`єкта оподаткування необхідне доведення безпосереднього зв`язку таких витрат з господарською діяльністю платника податків та підтвердження первинними документами, обов`язковість ведення і зберігання яких передбачено правилами ведення бухгалтерського обліку, та інших документів, які б засвідчували факт здійснення господарської операції.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення операцій з проведення інформаційних послуг, враховуючи специфіку таких послуг та договорів, що їх регламентують, Товариство повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи, зокрема і ті, які посвідчують мету, об`єктивну необхідність, економічну доцільність отримання відповідних послуг, а також можливість проведення таких операцій контрагентами з урахуванням необхідного часу, місця, матеріальних ресурсів необхідних для надання таких послуг.

Суд зазначає, що надані позивачем первинні документи, зокрема акти прийому-передачі послуг, мають загальний характер, не конкретизують об`єму надання послуг, не містять інформації, яка б детально розкривала зміст наданих послуг, характеризувала б послуги як інформаційно-обчислювальні, калькуляцію визначення їх вартості, часові межі виконання тощо.

Отже, суд приходить до висновку, що надані позивачем первинні документи не свідчать про економічну обґрунтованість витрат на здійснення господарських операцій. Встановлення законодавцем податкових преференцій має на меті стимулювання ділової активності учасників торгівельного обороту, що, в свою чергу, презумує здійснення господарських операцій, що є об`єктом оподаткування, з метою досягнення економічного ефекту (ділової мети), а не тільки з метою отримання податкової вигоди. Відсутність економічної доцільності господарських операцій, окрім як здійснення їх з метою отримання податкової вигоди у вигляді податкового кредиту, є підставою для зменшення в податковому обліку платника податку суми податкового кредиту.

Відповідність господарської операції діловій меті, про що може свідчити і економічна обґрунтованість витрат на її здійснення, є необхідною умовою для реалізації платником податку права на врахування цих витрат.

Суд також зазначає, що з наданих позивачем документів не можливо встановити економічну доцільність замовлення послуг, їх суть, використання отриманих послуг в господарській діяльності підприємства, та який економічний ефект отримано від використання цих послуг .

Також судом досліджувалися акти здачі-приймання послуг, та враховано, що вони не містять у своєму змісті інформацію про те, які саме інформаційні послуги надавались, яким чином виконувались, що не дає підстави вважати узгодженим порядок надання таких послуг.

Будь-яких документів на підтвердження спрямованості спірних послуг на досягнення конкретних цілей у діяльності платника не надано.

Поряд із цим, суд звертає увагу на те, що позивачем під час перевірки перевіряючим не надано банківські виписки по розрахункам із ТОВ "Стс Проект" (податковий номер 38775672), ТОВ "Торгактив" (податковий номер 39454475), ТОВ "БЦ Інвест" (податковий номер 40372701), ТОВ "Релайн Інвест" (податковий номер 40474871), ТОВ "Даймнонд Сіті" (податковий номер 40450468), ТОВ "Лігаторг" (податковий номер 40819540), ТОВ "Апітрейдс" (податковий номер 40822930), ТОВ "Івамар Трейд" (податковий номер 41380072), ТОВ "Міленкор" (податковий номер 40401505), ТОВ "Слобідський Хліб" (податковий номер 40527671); рахунки - фактури на оплату послуг ТОВ "Даймнонд Сіті" (податковий номер 40450468), ТОВ "Лігаторг" (податковий номер 40819540), ТОВ "Апітрейдс" (податковий номер 40822930), ТОВ "Івамар Трейд" (податковий номер 41380072), ТОВ "Міленкор" (податковий номер 40401505), ТОВ "Слобідський Хліб" (податковий номер 40527671).

За правилами п.44.6 ст. 44 Податкового кодексу України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

Враховуючи положення вищевказаної статті Податкового кодексу України, надані позивачем до суду виписки з банку, суд не приймає як належний та допустимий доказ по справі, оскільки зазначені виписки були відсутні під час перевірки.

Крім того, згідно правових позиції Верховного Суду, зокрема, у постановах від 30.01.2018 року у справі №820/11856/13-а,у справі №821/2231/15, від 22.09.2015 року у справі №826/16369/13-а що правові наслідки у вигляді виникнення права у покупця на формування відповідних сум виникають за наявності сукупності таких обставин та підстав, зокрема: фактичного (реального) здійснення оподатковуваних операцій; документального підтвердження реального здійснення господарських операцій сукупністю юридично значимих (дійсних) первинних та інших документів, які зазвичай супроводжують операції певного виду; наявності у сторін спеціальної податкової правосуб`єктності; наявності у покупця належним чином складеної податкової накладної; наявності ділової мети, розумних економічних причин для здійснення господарської операції.

Враховуючи не підтвердження під час судового розгляду справи зв`язку економічної діяльності позивача та економічної доцільності здійснення витрат, суд дійшов висновку щодо правомірності прийнятих відповідачем податкових повідомлень-рішень.

Разом з тим, відповідно до п. 185.1 ст. 185 Податкового кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) об`єктом оподаткування є операції платників податку з:

а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/орендарю;

б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

За правилами п. 187.1 ст. 187 Податкового кодексу України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Згідно до п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п. 193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

За змістом положень п. 198.6 ст. 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів (послуг), не підтверджені податковими накладними або оформлені з порушенням вимог чи не підтверджені митними деклараціями (іншими подібними документами згідно з п. 201.11 ст. 201 цього Кодексу).

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

З аналізу наведених норм вбачається, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Відповідно, якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Крім того, суд зазначає, що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 31.05.2018, визнано винним ОСОБА_2 , директора ТОВ "Івамар Трейд", у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 Кримінального кодексу України.

Вказаним вироком суду встановлено факт того, що жодного відношення до фінансово-господарської діяльності ТОВ "Івамар Трейд" (код 41380072) Остапенко О.С. не мав, підприємство зареєстрував на своє ім`я на прохання невстановленої досудовим розслідуванням особи без мети здійснення господарської діяльності реєстраційних документів ТОВ "Івамар Трейд" (код 41380072) ОСОБА_2 не складав, лише підписував та передавав невстановленим досудовим розслідуванням особам. Жодних документів податкової та бухгалтерської звітності ТОВ "Івамар Трейд" (код 41380072) не складав та не підписував, до органів Державної фіскальної служби податкову звітність не подавав та нікого на це не уповноважував, жодних службових осіб ТОВ "Івамар Трейд" (код 41380072) не призначав. Жодні дії з поточними рахунками ТОВ "Івамар Трейд" (код 41380072) в банківських установах ОСОБА_2 не вчиняв. Ключами до систем дистанційного обслуговування рахунків "Клієнт-банк", печаткою ТОВ " Івамар Трейд (код 41380072) ОСОБА_2 ніколи не володів, к місцезнаходження йому не відоме.

Таким чином, ОСОБА_2 своїми умисними діями, які виразилися у пособництві фіктивному підприємництву, тобто сприянні у придбанні суб`єкта підприємницької діяльності з метою прикриття незаконної діяльності шляхом надання засобів та усунення перешкод, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 205 КК України.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Крім того, суд звертає увагу, що усі первинні документи, які надані позивачем до суду у підтвердження реальності господарських операцій із ТОВ "Івамар Трейд" підписані саме ОСОБА_2 , а, отже, не можуть бути прийняті судом як належним доказ підтвердження реальності правочину.

Враховуючи вказані обставини справи та викладені норми, суд приходить до висновку про не підтвердження реальності господарських операцій між позивачем та ТОВ "Івамар Трейд", а тому, суд погоджується з висновками відповідача, які викладені в акті перевірки №3328/20-40-14-21-07/35700630 від 16.08.2018.

Також, суд зазначає, що матеріали справи містять протокол допиту свідка про наявність кримінального провадження №0000058 за ч. 1 ст. 205 КК України по ТОВ "Слобідський хліб", в межах якого допитано засновника ТОВ "Слобідський хліб" громадянина ОСОБА_4 , з якого встановлено, що зареєстрував на себе ТОВ "Слобідський хліб" () за грошову винагороду; статутний фонд не формував; директора не призначав; будь-якої діяльності від імені підприємства не здійснював.

А отже, враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами по справі економічну необхідність укладення правочинів з ТОВ "Слобідський хліб".

Відповідно до ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, суд вважає, що відповідач, приймаючи спірні податкові повідомлення-рішення, діяв правомірно, з дотриманням вимог ст.2 КАС України.

Отже, у суду відсутні підстави для задоволення позову.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Памак Маг_ніт" (61123, м.Харків, пр. Тракторобудівників, 89, кв. 56, п. н. 35700630 ) до Головного управління ДФС у Харківській області (61057, м.Харків, вул. Пушкінська, 46, ) про скасування податкових повідомлень - рішень - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 27 травня 2019 року.

Суддя Рубан В.В.