Справа № 420/6170/18
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6170/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Корой С.М.,

секретаря судового засідання Чернецької О.А.,

за участю сторін:

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Арнаутов М.І. (за довіреністю),

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області про визнання протиправної бездіяльності та стягнення одноразової грошової допомоги при звільнені,-

В С Т А Н О В И В:

27.11.2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області про визнання протиправної бездіяльності та стягнення одноразової грошової допомоги при звільнені.

Ухвалою від 22.12.2018 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Враховуючи важливе значення справи для сторін, а також необхідність встановити відповідні факти та обставини із дослідженням думки та правової позиції учасників справи, суд 21.03.2019 року ухвалив розглядати справу за правилами загального позовного провадження.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що в червні 2006 року був звільнений з лав Збройних Сил України та в серпні 2006 року прийнятий на службу цивільного захисту в Державну службу України з надзвичайних ситуації на посаду середнього начальницького складу наказом ГУ МНС України в Одеській області № 414 від 14.08.2006 року. Рішенням 4 сесії 7 скликання Болградської міської ради Одеської області № 76-УІІ від 24.12.2015 року «Про затвердження першого заступника міського голови» позивача було затверджено на виборну посаду першого заступника міського голови м. Болград. Наказом начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуації в Одеській області № 72 від. 14.01.2016 року із змінами від 20.09.2018 за № 525 року позивача звільнено з посади начальника караулу 17 державної пожежно-рятувальної частини 3-го Державного пожежно-рятувального загону (далі ДПРЗ) Головного управління ДСНС України в Одеській області та прикомандироване із залишенням в кадрах ДСНС України до Болградської міської ради Одеської області, на виборну посаду першого заступника Болградського міського голови. Розпорядженням Болградського міського голови від 25.01.2016 року № 12 позивача призначено на посаду першим заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів. Також позивач вказує на те, що наказом начальника Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуації в Одеській області № 526 від. 21.09.2018 року згідно поданого рапорту ОСОБА_1 виключено з кадрів ДСНС України у запас Збройних Сил України за пунктом 176 «З» ( за станом здоров`я) з 27.09.2018 року. Згідно запису № 10 в трудовій книжці серія НОМЕР_1 , на сторінці 8 та 9 записано що строк календарної служб в підрозділах МНС га ДСНС України встановив 11 років 8 місяців і 27 днів в період з 31.01.2007 по 27.09.2018 роки.

Також позивач зазначає, що ним була подана заява від 01.10.2018 року Вх. № 141/03-24 до голови Болградської міської ради щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби цивільного захисту в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Дана виплата розраховується з грошового забезпечення за останньою штатною посадою а саме першого заступника Болградського міського голови з якої позивача було звільнено зі служби цивільного захисту. Згідно довідок Болградської міської ради від 06.09.2018 року № 46 і № 47 про складові заробітної плати, середня сума заробітку встановлена в розмірі 19832 гри. 83 коп.. Виходячи з вимог ч. 1,ч.5 ст.9 Закону України № 2262-ХІІ від 09.04.92 розрахунковий розмір виплати встановлює 109080 грн. 56 коп. ( 19832,83x11:2= 109080,56 грн. ). Листом Болградської міської ради від 23.10.2018 р. № 119/сл позивачу було відмовлено в виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби цивільного захисту мотивуючи тим, що така виплата буде здійснюватися після припинення моїх трудових відносин з міською радою.

Не погоджуючись з відмовою відповідача щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби цивільного захисту та вважаючи такі дії протиправними позивач звернувся до суду.

22.01.2019 року (вх. № 2341/19) від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов, згідно якого відповідач посилаючись на ч.5 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» зазначає, що виплата одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення проводиться особам за рахунок коштів органів, у яких вони працювали, тобто для настання в Болградської міської ради обов`язку виплати позивачу зазначеної допомоги необхідний факт припинення трудових відносин між позивачем та міською радою.

18.01.2019 року (вх. №1921/19) від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено про не спростування відповідачем доводів та правової позиції позивача у позові.

У судове засідання 15.05.2019 року прибув позивач, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов. Також, у судове засідання прибув представник відповідача, позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, заяв по суті спору, свідчення свідків і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 КАС України, суд дійшов висновку, що у задоволенні адміністративного позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач в серпні 2006 року був прийнятий на службу цивільного захисту в Державну службу України з надзвичайних ситуації на посаду середнього начальницького складу відповідно до наказу ГУ МНС України в Одеській області № 414 від 14.08.2006 року, а з 24.12.2015 року, згідно з рішенням 4 сесії 7 скликання Белградської міської ради Одеської області № 76-УІІ від 24.12.2015 року (а.с.14) був обраний на виборну посаду першого заступника міського голови м. Болград. Вподальшому, позивач відповідно до Наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуації в Одеській області № 72 від. 14.01.2016 року із змінами від 20.09.2018 за № 525 року (а.с.12-13) був звільнений з посади начальника караулу 17 державної пожежно-рятувальної частини 3-го Державного пожежно-рятувального загону Головного управління ДСНС України в Одеській області та прикомандирований із залишенням в кадрах ДСНС України до відповідача Белградської міської ради Одеської області, на виборну посаду першого заступника Белградського міського голови.

Відповідно до розпорядження Болградського міського голови від 25.01.2016 року № 12 позивача призначено на посаду першим заступником міського голови з питань діяльності виконавчих органів (а.с.15).

Наказом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуації в Одеській області № 526 від. 21.09.2018 року, ОСОБА_1 виключено з кадрів ДСНС України у запас Збройних Сил України (з поставкою на військовий облік) за пунктом 176 «З» ( за станом здоров`я) з 27.09.2018 року та знято з усіх видів забезпечення (а.с.11).

З матеріалів справи вбачається, що позивач 01.10.2018 року звернувся із відповідною заявою до Болградського міського голови про виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного забезпечення за 11 повних календарних років служби (а.с.10). Листом від 23.10.2018 року за № 119/сл. позивачу було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного забезпечення за 11 повних календарних років на підставі ч.5 ст. 9 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», згідно з яким виплата зазначеної допомоги буде проведена після припинення трудових відносин з Болградською міською радою (а.с.18).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я працівника міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення зі служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 16 років, одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

Згідно з ч. 4 зазначеної статті виплата зазначеної в частинах першій та другій цієї статті одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється Міністерством оборони України, Міністерством внутрішніх справ України, Національною поліцією, Державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України, центральними органами виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах цивільного захисту, транспорту, виконання кримінальних покарань, пожежної і техногенної безпеки, єдину державну податкову політику, іншими утвореними відповідно до законів України військовими формуваннями та правоохоронними органами, за рахунок коштів Державного бюджету України, передбачених на їх утримання.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

Отже, обов`язок виплати одноразової грошової допомоги покладається законодавцем зокрема на органи місцевого самоврядування лише у тому разі, коли відряджена для подальшого проходження служби особа звільняється зі служби в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, сформованих ними органах, підприємствах, установах, організаціях, вищих навчальних закладах, але при цьому залишається на службі, в даному випадку в органах Державної служби України з надзвичайних ситуації.

На підставі викладеного, приймаючи до уваги те, що позивач при звільненні зі служби Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуації в Одеській області займав посаду в органах місцевого самоврядування, тобто не був звільнений зі служби безпосередньо з посади, займаної в органах місцевого самоврядування, суд дійшов висновку про відсутність обов`язку у відповідача виплатити одноразову грошову допомогу позивачу.

Таким чином, суд зазначає, що Болградська міська рада Одеської області не є належним органом, який обтяжено обов`язком виплати позивачу одноразову грошову допомогу в порядку ст.9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", відтак позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що прийняте відповідачем рішення про відмову у виплаті одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного забезпечення за 11 повних календарних років є правомірним та обґрунтованим, відповідач діяв в межах своїх повноважень. Враховуючи зазначене, позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської Області про визнання протиправної бездіяльності та стягнення одноразової грошової допомоги при звільнені - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення підписане суддею 27.05.2019 року.

Суддя С.М. Корой

.