Справа № 520/3563/19
Суддя: Зоркіна Ю.В.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

21 травня 2019 р. № 520/3563/19

Харківський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Зоркіної Ю.В.

при секретарі судового засідання Пройдак С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код НОМЕР_1 ) до Ленінського районного суду м. Харкова (вул. Полтавський шлях, буд. 20,м. Харків, 61012, ) про скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом та просить суд: 1.) визнати незаконним та скасувати наказ в. о. голови Ленінського районного суду м. Харкова Вікторова В. В. № 07-01/77 від 10.12.2018 року Про внесення змін до штатного розпису на 2018 рік відповідно до рішення Конституційного Суду України № 11-р/2018 від 04.12.2018 року у справі за конституційним поданням Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності положень частин третьої, десятої статті 133 Закону України Про судоустрій і статус суддів у редакції Закону України Про забезпечення права на справедливий суд про внесення змін до штатного розпису на 2018 рік з 04 грудня 2018 року про виведення посадового окладу судді 17620 та введення посадового окладу судді в розмірі 26430 грн.; 2.) зобов`язати Ленінський районний суд м. Харкова здійснити розрахунок та внести зміни до штатного розпису Ленінського районного суду м. Харкова на 2018 рік з 04 грудня 2018 року щодо посадового окладу судді, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на певний період часу; стягнути з Ленінського районного суду м. Харкова судовий збір в розмірі 768.40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що відповідачем всупереч Рішення Конституційного Суду України від 04.12.2018 року № 11-р/2018 року не встановлено в оскаржуваному наказі розмір суддівської винагороди у розрахунку 15 мінімальних заробітних плат, встановлених Законом України "Про Державний Бюджет України на 2018 рік" станом на 01.01.2018 року.

Відповідач надав до суду відзив на адміністративний позов, в якому проти задоволення позову заперечував, посилаючись на положення п. 3 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 року № 1774-VІІІ, відповідно до яких, після набрання чинності вказаним законом мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат.

Позивачка надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання свого представника не направив, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, яке міститься у матеріалах справи. Розглянувши клопотання позивачки, відомості про повідомлення відповідача про розгляд справи, суд враховуючи приписи ст.205 КАС України вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін , за наявними в ній матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову та відзиву проти нього, суд встановив наступні обставини.

Судовим розглядом встановлено, що позивачка з 22.01.2010 року по теперішній час працює на посаді суді Ленінського районного суду міста Харкова, інформації щодо проходження нею кваліфікаційного оцінювання матеріали справи не містять.

Наказом в.о. голови Ленінського районного суду м.Харкова від 10.12.2018 року № 07-01/77 «Про внесення змін до штатного розпису на 2018 рік» відповідно до рішення Конституційного Суду України № 11-рп/2018 від 04.12.2018 року внесені зміни до штатного розпису на 2018 рік з 04.12.2018 року , затвердженого начальником ТУ ДСА України в харківській області, а саме: виведено посадовий оклад судді 17620.00 грн (кількість штатних одиниць-11) та введено оклад судді 26430.00 грн. (кількість штатних одиниць-11).

Перевіряючи оскаржуване рішення відповідача на відповідність положенням ч.2 ст.2 КАС України, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02 червня 2016 року № 1402-VIII (далі - Закон № 1402-VIII) встановлено, що суддівська винагорода регулюється цим Законом та не може визначатися іншими нормативно-правовими актами.

Згідно пунктів 22, 23 Розділу XII "Прикінцевих та перехідних положень" Закону № 1402-VIII право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом. До проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-VІ.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07 липня 2010 року № 2453-V, посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється в розмірі 10 мінімальних заробітних плат.

Рішенням Конституційного Суду України від 04.12.2018 № 11-р/2018, зазначене положення визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Це положення підлягає застосуванню у його первинній редакції, а саме: "Посадовий оклад судді місцевого суду встановлюється у розмірі 15 мінімальних заробітних плат, визначених законом, що запроваджується поетапно: з 1 січня 2011 року - 6 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2012 року - 8 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2013 року - 10 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2014 року - 12 мінімальних заробітних плат; з 1 січня 2015 року - 15 мінімальних заробітних плат".

В той же час, пункт 3 Розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06.12.2016 № 1774-VIII встановлює, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Законом не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат. До приведення законодавчих актів у відповідність із цим Законом вони застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Вказаний закон набрав чинності 01.01.2017 року, тобто до ухвалення рішення Конституційним Судом України. На дату винесення рішення Конституційним Судом України - 04.12.2018 року вказаний закон є чинним, не скасований та не визнаний неконституційним.

Суд зазначає, що норми Закону № 1774-VIII, впливаючи на числове вираження розміру суддівської винагороди, безпосередньо не стосуються її визначення, оскільки ними врегульовано виключно порядок застосування мінімальної заробітної плати при обрахунку суддівської винагороди.

Отже, аналіз вищенаведених норм Закону №1402-VIII, Закону № 2453-VI із застосуванням Закону №1774-VIII, в редакції на час виникнення спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що розмір посадового окладу судді місцевого суду, який не пройшов кваліфікаційне оцінювання та не підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), станом на 04.12.2018 складає 15 прожиткових мінімумів працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Відповідно до ст. ст.7,9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України. У відповідності до ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, суд зазначає, що позивачем в ході судового розгляду не наведено достатніх та обґрунтованих доводів щодо неправомірності наказу відповідача.

Оскільки, позовна вимога про зобов`язання відповідача здійснити розрахунок та внести зміни до штатного розпису Ленінського районного суду м. Харкова на 2018 рік з 04 грудня 2018 року щодо посадового окладу судді, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на певний період часу є похідною від вимоги про визнання незаконним та скасування наказу, то вона також не підлягає задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст.139 КАС України з відповідача не стягуються.

На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 6-9, 139, 242 246, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов залишити без задоволення

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду у відповідності до ст. 295 цього Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

У повному обсязі рішення виготовлено 24.05.2019

Суддя Зоркіна Ю.В.