Справа № 813/1733/17
Суддя: Судова-Хомюк Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті апеляційного провадження

23 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/4090/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Судової-Хомюк Н. М.
суддів -Большакової О. О.
Макарика В. Я.

перевіривши апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року з питань заміни сторони виконавчого провадження у справі № 813/1733/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Городоцького районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про заява про заміну боржника у виконавчому листі,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року замінено стягувача у виконавчому листі щодо стягнення середнього заробітку в сумі 35570 грн. 95 коп. з виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та Городоцького РВ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - на Головне управління Національної поліції у Львівській області.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 03.10.2018 року виправлено допущену в резолютивній частині ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 06.09.2018 року у справі №813/1733/17 описку, шляхом викладення абзацу 1 та 2 в наступній редакції:

«Заяву ОСОБА_1 про заміну боржника у виконавчому листі - задовольнити.

Замінити боржника у виконавчому листі щодо стягнення середнього заробітку в сумі 35570 грн. 95 коп. з виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області та Городоцького РВ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - на Головне управління Національної поліції у Львівській області ()».

Не погодившись із прийнятим рішенням, Головне управління Національної поліції у Львівській області подало апеляційну скаргу на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року. У апеляційній скарзі зокрема просило поновити строк на подання апеляційної скарги.

Ухвалою судді Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з невідповідністю апеляційної скарги вимогам статті 296 Кодексу адміністративного судочинства України, а саме не сплати судового збору за подання апеляційної скарги на ухвалу, а також у зв`язку з пропуском встановленого статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України строку на апеляційне оскарження та надано десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків.

Згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення із штриховим ідентифікатором № 013, копію ухвали вручено скаржнику 26 квітня 2019 року.

На виконання вимог вказаної ухвали у встановлений судом строк, скаржником подано до суду квитанцію № 12967 від 11.05.2019 року про сплату судового збору за подання апеляційної скарги на суму 1921 грн. 00 коп., а також клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження.

На обгрунтування пропуску строку на апеляційне оскарження апелянт зазначає, що основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Звертає увагу на те, що ухваленим судовим рішенням було порушено права та законні інтереси юридичної особи ГУНП у Львівській області, яка не була учасником справи. Зважаючи на те, що ГУНП у Львівській області ОСОБА_1 не приймалась, не перебувала на штатних посадах, стягнення коштів на її користь буде трактуватись як нецільове використання бюджетних коштів у розмірі 32 617 гривень 92 копійки.

Вважає, що відповідно до ч.1 ст.13 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно ч. 1 ст. 293 КАС України, право на апеляційне оскарження мають учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За таких обставин скаржник просить поновити строк на апеляційне оскарження та надати доступ до правосуддя.

Проаналізувавши матеріали справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження з огляду на наступне.

Закріплений у статті 6 КАС України принцип верховенства права суд застосовує з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, яка відповідно до вимог статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" є джерелом права в Україні.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21 грудня 2010 року, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28 березня 2006 року, заява № 23436/03).

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходив з того, що реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах "Осман проти Сполученого королівства" від 28 жовтня 1998 року та "Круз проти Польщі" від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Устименко проти України" від 06 жовтня 2015 року суд наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є обмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Таким чином, встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій і стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Підстави пропуску строку апеляційного оскарження можуть бути визнані поважними, строк поновлено лише у разі, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання апеляційної скарги.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд судді, суду.

Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються обставини, які не залежать від волі заінтересованої особи і перешкодили їй виконати процесуальні дії у межах встановленого законом проміжку часу. До їх числа відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

Також скаржник, повинен бути обізнаний з порядком та строками апеляційного оскарження, встановленими процесуальним законодавством, а також вчиняти всі залежні від нього дії з метою дотримання відповідних вимог КАС України.

Із матеріалів справи слідує, що оскаржувана ухвала постановлена в порядку письмового провадження 06 вересня 2018 року, копію якої отримано скаржником 12.09.2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (арк.спр. 232).

Залишаючи без руху апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції у Львівській області з причин пропуску строку, суд апеляційної інстанції відзначив про дані обставини, та звернув увагу апелянта на те, що копію оскаржуваної ухвали ним отримано ще 12 вересня 2018 року, копію ухвали Львівського окружного адміністративного суду про виправлення описки в резолютивній частині оскаржуваної ухвали 10 жовтня 2018 року.

Проте, апеляційну скаргу подано 08 квітня 2019 року, що підтверджується ідентифікатором на конверті № 902, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29 червня 2004 року у справі "Півень проти України" Суд вказав, що право на судовий розгляд, гарантоване ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, захищає також виконання остаточних та обов`язкових судових рішень, які в країні, що поважає верховенство права, не можуть залишатися невиконаними, завдаючи при цьому шкоди одній зі сторін (п. 35).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції" суд підкреслив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін (п. 40).

У контексті забезпечення реалізації права на оскарження судового рішення у контексті пропуску строку на таке оскарження, у рішеннях ЄСПЛ сформувалась стала практика, відповідно до якої поновлення строків на оскарження може бути виправданим, якщо пропуск строку є поважний, об`єктивно незалежний від волі та поведінки скаржника.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що у поданій 08 квітня 2019 року апеляційній скарзі та у заяві на виконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху, Головне управління Національної поліції у Львівській області не наводить жодних підстав та обставин, які б надали пояснення щодо не звернення до апеляційного суду із апеляційною скаргою у період з вересня 2018 року по 08 квітня 2019 року, а лише зазначає про право на апеляційний перегляд справи.

Таким чином, наведені скаржником причини пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою суд не вважає об`єктивними та поважними, оскільки скаржник не навів жодних обставин, що не залежали від волі скаржника та які могли бути об`єктивною перешкодою для вчасного його звернення до суду з апеляційною скаргою протягом строку, визначеного Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 299 Кодексу адміністративного судочинства України в разі, якщо заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження не буде подано в зазначений строк, або наведені нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

Враховуючи те, що особою, яка подала апеляційну скаргу, у встановлений суддею-доповідачем строк подано клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, проте наведені підстави визнані судом неповажними, тому у відкритті апеляційного провадження у справі слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись статтями 298, 299, 325 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання Головного управління Національної поліції у Львівській області про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовити.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Національної поліції у Львівській області на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 06 вересня 2018 року з питань заміни сторони виконавчого провадження у справі № 813/1733/17 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, Городоцького районного відділу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про заява про заміну боржника у виконавчому листі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач Н. М. Судова-Хомюк
судді О. О. Большакова
В. Я. Макарик