Справа № 200/5024/19-а
Суддя: Тарасенко І.М.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 р. Справа№200/5024/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Тарасенка І.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської Ради про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2019 року ОСОБА_1 (далі за текстом позивач) звернулась до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської Ради (надалі відповідач) про зобов`язання вчинити певні дії.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу відмовлено у встановлені статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни. Вважає такі дії відповідача протиправними та просить суд визнати протиправними і неправомірними дії Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської Ради щодо відмови ОСОБА_1 у наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни, яка викладена у листі відмові директора Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської Ради А.В. Ремпеля за вих.. № К-15846-13-1.1 від 04 жовтня 2018 року та зобов`язати Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської Ради надати ОСОБА_1 статус та видати посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни на підставі пункту 1 частини 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».
Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 15.04.2019 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без проведення судового засідання та повідомлення сторін. В ухвалі було запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з моменту отримання ухвали про відкриття провадження у справі надати суду відзив на позовну заяву зі всіма доказами на його підтвердження, які наявні у відповідача.
07 травня 2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній зазначив, що соціальний захист членів сім`ї померлих учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, здійснюється відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». Просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.
За приписами частини 5 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
Враховуючи відсутність клопотань сторін щодо розгляду справи у судовому засіданні, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін.
Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.
Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , знаходиться на обліку в Департаменті соціального захисту населення Маріупольської міської Ради.
25 липня 1980 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 , виданого Будинком для укладання шлюбу м. Жданова 25 липня 1980 року.
ОСОБА_2 в період з 26 лютого 1987 року по 05 травня 1987 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі військової частини НОМЕР_3 , що підтверджується архівними довідками галузевого державного архіву Міністерства оборони України за № 51/374 від 23 січня 1993 року та Центрального архівну Міністерства оборони України за № 51/9457 від 15 вересня 1993 року.
26 січня 2010 року управлінням праці та соціального захисту населення Маріупольської міської Ради ОСОБА_2 було видано посвідчення інваліда війни 2 групи безстроково серії НОМЕР_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 .
Відповідно до експертного висновку Центральної міжвідомчої експертної комісії МОЗ та МЕС України про встановлення причинного зв`язку хвороб, що привели до інвалідності та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС за № 231125 від 13 травня 2015 року Центральна міжвідомча експертна комісія на засіданні 28 квітня 2015 року розглянула звернення родичів з приводу смерті ОСОБА_2 і надану згідно Переліку та зареєстровану в ЦМЕК 25 березня 2015 року документацію померлого ОСОБА_2 на предмет встановлення причинного зв`язку хвороб, інвалідності і смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Основний діагноз: Гостра серцево судинна недостатність. Гострий повторний велико вогнищевий інфаркт міокарда. Набряк легень і головного мозку. Висновок захворювання, що призвело до смерті, пов`язане до смерті, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС.
12 червня 2015 року Донецькою обласною державною адміністрацією ОСОБА_1 було встановлено статус дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою та видрано посвідчення дружини померлого громадянина із числа ліквідаторів категорії 1, смерть якого пов`язана з Чорнобильською катастрофою за № 000239.
17 вересня 2019 року ОСОБА_1 звернулась з письмовою заявою до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської Ради, що встановлення їй статус члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни.
Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської ради 4 жовтня 2018 року направив позивачу листа № К-15846-13-1.1 про те, що відсутні правові підстави для встановлення дружинам померлих ліквідаторів аварії на Чорнобильській АЕС статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни згідно з пунктом 1 або 2 статті 10 Закону України «Про статус ветерана війни, гарантії їх соціального захисту». Соціальний захист дружин померлих учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, смерть яких пов`язана із захворюванням, отриманим під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, здійснюється відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
В преамбулі до Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ (далі Закон № 3551-ХІІ) зазначено, що цей Закон визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.
Поширення чинності Закону № 3551-XII на членів сім`ї загиблої особи є похідним від приналежності такої особи до ветеранів війни.
Відповідно до ст. 4 Закону № 3551-XII ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.
Згідно ч. 1 ст. 7 Закону № 3551-XII до інвалідів війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю в бойових діях у мирний час.
Пунктом 1,9 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-XII передбачено, що до інвалідів війни належать також інваліди з числа, зокрема, військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, залучених до складу формувань Цивільної оборони, які стали інвалідами внаслідок захворювань, пов`язаних з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.
З огляду на зазначені правові норми обов`язковими умовами, за якими особу можна віднести до інвалідів війни, є наявність інвалідності, доказів залучення такої особи до військовослужбовців або до складу формувань Цивільної оборони та отримання інвалідності внаслідок захворювання пов`язаного з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.
Як вже судом було зазначене, ОСОБА_2 був призваний Орджонікідзевським райвійськкоматом м. Жданова на спеціальні військові збори та в період з 26 лютого по 5 травня 1987 року приймав участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі військової частини НОМЕР_3 .
Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ОСОБА_2 був військовослужбовцем, який з 26.02.1987 року по 05.05.1987 року виконував обов`язки по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується архівними довідками, що міститься в матеріалах справи.
Пункт 2 статті 10 Закону № 3551-XII визначає, що його чинність поширюється на сім`ї військовослужбовців, які призивались на збори військовозобов`язаних Міністерства оборони, прирівняних до них осіб, зазначених в статтях 6 і 7 цього Закону, тобто на дружин (чоловіків) померлих інвалідів Великої Вітчизняної війни, а також дружин (чоловіків) померлих учасників війни і бойових дій, партизанів і підпільників, визнаних за життя інвалідами від загального захворювання, трудового каліцтва та з інших причин, які не одружилися вдруге. На дружин (чоловіків) померлих інвалідів війни, учасників бойових дій, партизанів, підпільників і учасників війни, нагороджених орденами і медалями колишнього Союзу РСР за самовіддану працю і бездоганну військову службу, визнаних за життя інвалідами, чинність цієї статті поширюється незалежно від часу смерті інваліда.
Відповідно до пункту 4 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року № 302, особам, на яких поширюється чинність Закону № 3551-XII (стаття 10 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом «Посвідчення члена сім`ї загиблого».
Абзацом 2 пункту 7 цього Положення передбачено, що, зокрема, «Посвідчення члена сім`ї загиблого» видаються органами праці та соціального захисту населення за місцем реєстрації громадянина.
Враховуючи викладене, а також те, що позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з померлим ОСОБА_2 , який відповідно до посвідчення віднесений до осіб, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, суд дійшов висновку, що позивач у відповідності до вимог статті 10 Закону № 3551-XII має право на встановлення статусу та отримання посвідчення члена сім`ї загиблого інваліда війни, а тому відповідач неправомірно відмовив у задоволенні її заяви про видачу такого посвідчення.
Ціє ж позиції дотримується Вищий адміністративний суд України у рішенні по справі № К/800/35284/14 від 08 лютого 2017 року, Донецький апеляційний адміністративний суд по справі № 812/172/18.
При цьому, суд вважає необґрунтованим висновок Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської Ради, викладений у листі від 04.10.2018 року № К-15846-13-1.1 щодо відсутності у позивача такого права, оскільки матеріалами справи підтверджується зворотнє.
Відповідно ч. 2 ст. 9 КАС України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Враховуючи вищенаведені висновки суд вважає за належне: визнати неправомірними дії Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської Ради, щодо відмови ОСОБА_1 у наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни; зобов`язати Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської Ради повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням висновків, викладених в судовому рішенні; зобов`язати Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської Ради надати ОСОБА_1 статус та видати посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни.
У відповідності до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно вищевказаних висновків суд вважає, що відповідачем не було доведено правомірності позиції, викладеної в Листі від 04.10.2018 року № К-15846-13-1.1, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
При цьому суд вважає, що Лист відповідача від 04.10.2018 року № К-15846-13-1.1 (на відміну від Рішення суб`єкта владних повноважень) не є актом індивідуальної дії та не потребує скасування, в той же час обраний судом спосіб захисту прав позивача є належним та достатнім.
Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 72-77, 139, 241-246, 255, 263, 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської Ради (місцезнаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Миру, 70, ) про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.
Визнати неправомірними дії Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської Ради (місцезнаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Миру, 70, ), щодо відмови ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) у наданні статусу члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни.
Зобов`язати Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської Ради (місцезнаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Миру, 70, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про надання статусу особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» з урахуванням висновків, викладених в судовому рішенні.
Зобов`язати Департамент соціального захисту населення Маріупольської міської Ради (місцезнаходження: 87500, Донецька область, м. Маріуполь, проспект Миру, 70, ) надати ОСОБА_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) статус та видати посвідчення члена сім`ї загиблого (померлого) ветерана війни.
Повне судове рішення складено 15 травня 2019 року.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду через Донецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Тарасенко І.М.