Справа № 2-а-509/10
Суддя: Копіца О. В.
Дата ухвалення: 2010-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №2-а-509/10
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2010 року смт. Комінтернівське

Суддя Комінтернівського районного суду Одеської області Копіца О.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщені суду в смт. Комінтернівське Одеської області справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі Одеської області про визнання відмови по виплаті щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить суд визнати дії відповідача - суб`єкта владних повноважень - управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі Одеської області, які полягають у відмові нарахування йому щомісячної соціальної допомоги як дитині війни у вигляді надбавки до пенсії в розмірі 30 відсотків мінімальної пенсії за віком, у відповідності до частини 1 статті 6 Закону України №2195 -IV від 18.11.04 року (далі Закон № 2195), - неправомірними, поновити строки звернення до суду, а також стягнути з відповідача на його користь 4620 грн. 60 коп.

В позовній заяві позивач посилається на те, що відповідно до статті 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» він є дитиною війни. Згідно зі статтею 6 вказаного Закону з 1 січня 2006 року їй повинно виплачуватись підвищення до пенсії у розмірі 30% мінімальної пенсії за віком. З 2006 по 2009 рік позивачу таке підвищення не виплачувалось, у зв`язку з чим просить заявлені вимоги задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явився, про день і час слухання справи був повідомлений належним чином та своєчасно, проте надіслав на адресу суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності в порядку письмового провадження.

Представник відповідача Управління Пенсійного фонду України у Комінтернівському районі Одеської області в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно належним чином, проте подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності в порядку письмового провадження. Також відповідач надав письмові заперечення проти адміністративного позову, в яких просить суд відмовити позивачу у задоволенні заявлених вимог в повному обсязі посилаючись на пропущення позивачем процесуального строку на звернення до суду.

Відповідно до ч.З ст. 122 КАС України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі особи, які беруть участь у справі, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, тобто без виклику осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у суду матеріалів, без проведення судового засідання, передбаченого главою 3 розділу З КАС України (в порядку визначеному листом Вищого адміністративного суду України від 23.04.2009 року № 554/10/13-09 «Про доякі питання, пов`язані із [ судовим розглядом справи в порядку письмового провадження»).

Судом під час розгляду справи досліджені наступні докази:

-копія паспорту ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , відповідно до якого позивач є громадянином України і народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року;

-копія пенсійного посвідчення позивача серії НОМЕР_2 від 09.04.2000 року, згідно з яким він

перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України у Комінтернівському районі Одеської області і отримує пенсію за віком з наявним відтиском штампу завіреного печаткою, відповідно до яких позивач має право користуватися пільгами відповідно до Закону України «Про соціальний захист дітей війни»;

-копія листа Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі Одеської області від 15.10.2010 року про розгляд звернення щодо встановлення надбавки як дитині війни з 01.01.2006 року.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суддя приходить до наступних висновків.

ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 і є громадянином України. Згідно із ст. 1 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», дитиною війни є особа, яка є громадянином України та якій на час

закінчення (2 вересня 1945 року) Другої світової війни було менше 18 років. Відповідно, позивач дитиною війни в розумінні вказаного вище Закону, проти чого не заперечує і відповідач.

Виходячи із того, що позивач має правовий статус дитини війни, то на нього повністю розповсюджуються всі пільги та соціальні гарантії, передбачені Законом України «Про соціальний захист дітей війни», зокрема й право на підвищення пенсії на 30% мінімальної пенсії за віком, як передбачено статтею 6 зазначеного Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 8 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого окрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни» (в редакції, що діяла з 1 січня 2006 року по 31 грудня 2007 року), встановлено, що дітям війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищується на 30 % мінімальної пенсії за віком.

Відповідно до ч.І ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; мінімальний розмір пенсії за віком за наявності у чоловіків 25, а у жінок - 20 років страхового стажу встановлюється у розмірі прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного законом. При цьому ч.З ст.28 цього Закону передбачено, що мінімальний розмір пенсії за віком, встановлений абзацом 1 частини 1 цієї статті, застосовується виключно для визначення розмірів пенсій, призначених згідно з цим Законом.

Враховуючи викладене, в контексті положень ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни та ч.І ст. 28 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, суд вважає за можливе застосувати для визначення розміру щомісячної доплати до мінімальної пенсії за віком розмір прожиткового мінімуму, оскільки в даному випадку мінімальний розмір пенсії за віком використовується , лише як коефіцієнт для визначення розміру щомісячної доплати до пенсії, що на думку суду, не суперечить вимогам частини 3 статті 28 Закону України „Про загальнообов`язково державне пенсійне страхування.

Пунктом 17 статті 77 Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», було зупинено на 2006 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Законом України «Про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2006 рік» від 19.01.2006р. № 3367-ГУ пункт 17 статті 77 вказаного Закону виключено, а статтю 110 викладено у новій редакції, якою встановлено, що пільги дітям війни, передбачені статтею 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», запроваджуються у 2006 році поетапно, за результатами виконання бюджету у першому півріччі, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України за погодженням з комітетом Верховної Ради України з питань бюджету.

Проте, протягом 2006 року Кабінетом Міністрів України вказаний порядок запровадження та виплати пільг дітям війни, які передбачені статтею 6 Закону України "Про соціальний захист дітей війни", визначений не був. Таким чином, фінансування виплат підвищення пенсії дітям війни з Державного бюджету у 2006 році не проводилось.

Виходячи з наведеного, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині виплати позивачу, як дитині війни, підвищення до пенсії за 2006 рік.

Пунктом 12 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», було зупинено на 2007 рік дію статті 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни».

Проте, згідно положень ч.2 ст.З Закону України «Про соціальний захист дітей війни», державні соціальні гарантії дітям війни, встановлені Законом, не можуть бути обмежені або скасовані іншими нормативно-правовими актами.

Крім цього, за рішенням Конституційного Суду України від 09 липня 2007 року № 6-рп/2007, положення пунктів 7, 9, 12, 13, 14, 23, 29, 30, 39, 41, 43, 44, 45, 46 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік», були визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними) і втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Позивач просить виплатити йому підвищення до пенсії, починаючи з 01.01.2006 року. Суд бере до уваги те, що рішення Конституційного суду по справі № 6-рп/2007 прийнято 09.07.2007 року.

Таким чином, з 09 липня 2007 року - дати ухвалення рішення Конституційним судом України N 6- рп/2007 вищевказані норми Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» втратили чинність, отже з цього часу відновлено дію ст.6 Закону в повному обсязі.

Відповідно до пункту 5 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного суду, воно має преюдиціальне значення для судів загальної юрисдикції при розгляді ними позовів у зв`язку з правовідносинами, які виникли внаслідок дії положень статей законів, що визнані неконституційними.

Судом встановлено, що всупереч рішенню Конституційного Суду України відповідачем вказане підвищення позивачу за період з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року в межах бюджетного року не перераховано і не виплачувалось.

За рішенням Конституційного Суду України від 22 травня 2008 року № 10-рп/2008 положення, зокрема, пунктів 36-100 розділу II Внесення змін до деяких законодавчих актів України Закону України Про Державний бюджет України на 2008 рік та про внесення змін до деяких законодавчих актщ України були визнані неконституційними та такими, що втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Позивачу, починаючи з 1 січня 2008 року виплачувалось підвищення до пенсії у розмірі надбавки, встановленої для учасників війни, що було передбачено ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни у редакції від 01 січня 2008 року.

Виходячи з того, що вказана редакція ст.6 Закону України Про соціальний захист дітей війни втратила свою чинність з дня прийняття рішення Конституційним Судом України по справі № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, то з 22 травня 2008 року відновилася попередня редакція цієї статті, а також право позивача на нарахування підвищення до пенсії у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком.

Як вбачається з матеріалів справи позивач дізнався про належні йому виплати як «дитині війни» та про порушення прав після висвітлення подій у пресі у зв`язку з ухваленням відповідних рішень Конституційним судом України 09 липня 2007 року та 22 травня 2008 року, про що він вказує в тексті позовної заяви (а.с.4).

Разом з тим позивач звернувся до суду з проханням відновити пропущений строк на звернення до суду тільки 08.11.2010 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 КАС України (із змінами, внесеними згідно із Законом № 2453-VI від 07.07.2010 року ) для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч. 1 ст. 100 КАС України, адміністративний позов, поданий після закінчення строків, установлених законом, залишається без розгляду, якщо суд за заявою особи, яка його подала, не знайде підстав для поновлення строку, про що постановляється ухвала.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивач просить суд поновити строк звернення, а отже погоджується з пропуском такого строку. Також на застосуванні процесуальних строків наполягає управління Пенсійного фонду в Комінтернівському районі Одеської області, про вказує в наданих до суду запереченнях на позов.

Оскільки докази поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду позивачем не надані та позивач в тексті адміністративного позову особисто наполіг на застосуванні строків звернення які, на думку суду, поновленню не підлягають за відсутністю поважних підстав.

Також відповідно до копії листа Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі Одеської області №90/П-11 від 15.10.2010 року про розгляд звернення щодо встановлення надбавки як дитині війни з 01.01.2006 року зазначено, що ОСОБА_1 з 01.01.2008 року в складі пенсійних виплат отримує підвищення до пенсії в складі пенсійних виплат.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для задоволення позову ОСОБА_1

Керуючись ч. 2 ст. 19, ст. ст. 150, 152 Конституції України, Законом України «Про соціальний захист дітей війни», рішенням Конституційного суду України по справі № 6-рп від 09.07.2007 року, рішенням Конституційного суду по справі № 10-рп/2008 від 22.05.2008 року, статтями 11, 69-71, 99, 100, 105, 122, 160-164, 167, 254 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі Одеської області про визнання відмови по виплаті щомісячної державної соціальної допомоги дітям війни неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Постанова може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного адміністративного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення постанови апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: