Справа № 336/5032/15-а(2-а/336/117/2015)
Суддя: Шипуліна Т.М.
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

16 травня 2019 року

Київ

справа №336/5032/15-а(2-а/336/117/2015)

касаційне провадження №К/9901/5208/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого - Шипуліної Т.М.,

суддів: Бившевої Л.І., Хохуляка В.В.

розглянув у порядку письмового провадження касаційну скаргу Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.06.2018 (головуючий суддя: Зарютін П.В.) та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23.01.2019 (головуючий суддя: Дурасова Ю.В., судді: Іванов С.М., Божко Л.А.) у справі №336/5032/15-а (2-а/336/117/2015) за позовом ОСОБА_1 до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду з позовом до Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив визнати протиправними дії відповідача щодо зменшення у період з 01.02.2015 по 30.06.2016 пенсії позивача внаслідок відрахування з пенсії податку на доходи фізичних осіб у розмірі 15% у загальній сумі 14 248,18 грн. та військового збору у розмірі 1,5% у загальній сумі 1 424,75 грн., а всього на загальну суму 15 672,93 грн.; зобов`язати відповідача виплатити грошові суми безпідставно утриманої у період з 01.02.2015 по 30.06.2016 пенсії у загальній сумі 15 672,93 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відбулось звуження змісту та обсягу конституційних прав позивача на пенсійне забезпечення внаслідок застосування пенсійним органом закону, який не відповідає положенням Конституції України.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.06.2018, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.01.2019, адміністративний позов задоволено частково: визнано протиправними дії відповідача щодо утримання з пенсії за вислугу років ОСОБА_1 податку з доходів фізичних осіб та військового збору; зобов`язано Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком без утримання податку на доходи фізичних осіб та військового збору, з урахуванням раніше здійснених виплат пенсії, за період з 01.02.2015 по 30.06.2016 включно. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Судами попередніх інстанцій у межах спірних правовідносин встановлено, що позивач перебуває на обліку в управління пенсійного органу та з 01.02.2006 отримує пенсію за вислугу років відповідно до статті 50-1 Закону України «Про прокуратуру». У березні 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив повідомити про підстави вирахування з його пенсії ПДФО та військового збору. Листом від 23.03.2015 відповідач повідомив позивача про те, що у зв`язку із внесеними Законом України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» до Податкового кодексу України змінами, базою оподаткування з 01.01.2015 є сума пенсії у частині, що перевищує 3 654 грн. на місяць, тобто, з пенсії утримується ПДФО у розмірі 15% та додатково нараховується військовий збір у розмірі 1,5 %.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції, з яким погодився суд апеляційної інстанції, виходи з того, що висновки Конституційного Суду України, викладені у рішенні від 27.02.2018 №1-р/2018 у справі №1-6/2018 щодо неконституційності абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, поширюються також і на спірні правовідносини у цій справі, що виникли до прийняття цього рішення, адже лише констатація того, що Закон суперечив Конституції України, не можна вважати належним та ефективним засобом правового захисту. Крім того, встановлення Верховною Радою України у законодавстві України оподаткування пенсій та зміни суми, з якої починається таке оподаткування, суперечить таким елементам конституційного принципу верховенства права, як правова визначеність, правова передбачуваність, правомірні очікування та справедливість, тому положення абз. 1 підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Кодексу не відповідають частині першій статті 8 Конституції України.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції та постановою суду апеляційної інстанції, Шевченківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя подало касаційну скаргу, у якій просило Верховний Суд скасувати рішення судів попередніх інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову. Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами попередніх інстанцій при вирішенні справи невірно застосовані норми матеріального права, оскільки починаючи з 01.01.2015 об`єктом оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором є сума пенсій, яка перевищує три розміри мінімальної заробітної плати, тобто 3 654 грн. на місяць, а тому дії пенсійного органу з утримання ПДФО та військового збору з пенсії позивача у частині її перевищення, відповідають вимогам законодавства.

Від позивача на адресу Верховного Суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому ОСОБА_1 , з посиланням на законність та обґрунтованість рішень судів попередніх інстанцій, просив суд залишити касаційну скаргу пенсійного органу без задоволення, а судові рішення без змін.

Переглядаючи оскаржувані судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіряючи дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ними норм матеріального права, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, закону про недержавне пенсійне забезпечення, законів, якими встановлюються умови пенсійного забезпечення, відмінні від загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та недержавного пенсійного забезпечення, міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Згідно підпункту 162.1.1. пункту 162.1 статті 162 Податкового кодексу України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) платниками податку є: фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи. Об`єктом оподаткування збору є доходи, визначені пунктом 163.1 статті 163 Податкового кодексу України, тобто доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання). Ставка податку на доходи фізичних осіб становить 15 відсотків об`єкта оподаткування щодо доходів.

Згідно пункту 164.1 статті 164 цього Кодексу, базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом. Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до підпункту 164.1.1 статті 164 Податкового кодексу України загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Перелік доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку визначені пунктом 164.2 статті 164 Податкового кодексу України.

Законом України від 28.12.2014 №71-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», який набрав чинності з 01.01.2015, підпункт 164.2.19 Податкового кодексу України викладено в наступній редакції: «суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує три розміри мінімальної заробітної плати (у розрахунку на місяць), встановленої на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати».

Згідно статті 7 Закону України № 80 від 28.12.2014 «Про Державний бюджет на 2015 рік» у 2015 році мінімальну заробітну плату встановлено у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 грн. Відтак, відповідно до положень підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, базою оподаткування у 2015 році є суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання у частині, що перевищує 3654 грн. на місяць.

В подальшому, згідно внесених Законом України від 02.06.2016 № 1411-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування пенсій» до підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України змін, базою оподаткування ПДФО є суми пенсій або щомісячного довічного грошового утримання у частині, що перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення.

Статтею 38 Податкового кодексу України передбачено, що виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Відповідно до пункту 164.3. статті 164 цього Кодексу, при визначенні бази оподаткування враховуються всі доходи платника податку, отримані ним як у грошовій, так і не грошовій формах.

Також, пунктом 16-1 Підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Податкового кодексу України встановлено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Тобто, з наведеного випливає, що об`єктом оподаткування військового збору, є розмір доходу, з якого справляється податок на доходи фізичних осіб, при цьому базою оподаткування по відношенню до позивача є загальний розмір пенсії.

Обставини справи свідчать, що пенсія позивача у спірний період становила понад три розміри мінімальної заробітної плати, тобто перевищувала 3 654 грн. на місяць, у зв`язку з чим пенсійним органом правомірно було утримано із пенсії позивача, у частині такого перевищення, ПДФО (15%) та військовий збір (1,5%). При цьому, починаючи з 01.07.2016 пенсійним органом були припинені відрахування з пенсії позивача.

27 лютого 2018 року Конституційний Суд України ухвалив рішення у справі №1-6/2018, яким визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються суми пенсій (включаючи суму їх індексації, нараховану відповідно до закону) або щомісячного довічного грошового утримання, отримуваних платником податку з Пенсійного фонду України чи бюджету згідно із законом, якщо їх розмір перевищує десять розмірів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність (у розрахунку на місяць), встановленого на 1 січня звітного податкового року, - у частині такого перевищення, а також пенсій з іноземних джерел, якщо згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, такі пенсії підлягають оподаткуванню чи не оподатковуються в країні їх виплати.

Так, Конституційний Суд України дійшов висновку, що положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, яким запроваджено оподаткування пенсій певних категорій (груп) пенсіонерів, суперечить статті 46 Конституції України.

За положеннями статті 152 Конституції України, закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

Відповідно до статті 91 Закону України від 13.07.2017 №2136-VIII «Про Конституційний Суд України», закони, інші акти або їх окремі положення, що визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом рішення про їх неконституційність, якщо інше не встановлено самим рішенням, але не раніше дня його ухвалення.

З резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 27.02.2018 вбачається, що положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України визнане неконституційним і втрачає чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Таким чином, фактичне оподаткування пенсій припинено з 27.02.2018, тобто з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення у справі №1-6/2018, а отже, на час виникнення спірних правовідносин (лютий 2015 року - червень 2016 року) положення абзацу першого підпункту 164.2.19 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України були чинними, а отже підлягали застосуванню. Відтак, здійснюючи відповідні відрахування у період з 01.02.2015 по 30.06.2016, пенсійний орган діяв відповідно до вимог чинного у цей період законодавства.

Така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №755/3939/15-а (касаційне провадження К/9901/1250/18), від 24.10.2018 у справі №552/1027/15-а (касаційне провадження К/9901/1477/18), від 20.11.2018 у справі у справі №825/552/18 (касаційне провадження К/9901/53744/18), від 05.12.2018 у справі №453/686/15-а (касаційне провадження К/9901/6794/18), від 16.04.2019 у справі №318/2132/14-а (2а/318/97/2014).

Судами першої та апеляційної інстанції неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Відповідно до частин першої, третьої статті 351 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення або зміни рішення у відповідній частині є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права; неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

За вказаних обставин постановлені у справі рішення підлягають скасуванню, з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 341, 345, 349, 351, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу Шевченківського об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 07.06.2018 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 23.01.2019 у справі №336/5032/15-а (2-а/336/117/2015) скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Судді Верховного Суду: Т.М. Шипуліна

Л.І. Бившева

В.В. Хохуляк