Справа № 804/5093/16
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2019 року

Київ

справа №804/5093/16

адміністративне провадження №К/9901/41660/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., розглянувши в попередньому судовому засіданні
касаційну скаргуДержавної податкової інспекції у Чечелівському районі м. Дніпра Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області
на постановуДніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 січня 2017 року (суддя: І.А. Гончарова)
та ухвалуДніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року (колегія суддів у складі: С.М. Іванов, О.М.Панченко, В.Є. Чередниченко)
у справі №804/5093/16
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Електродпостач»
доДержавної податкової інспекції у Чечелівському районі м. Дніпра Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області
провизнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Електродпостач» (далі - ТОВ «Електродпостач») звернулось до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Державної податкової інспекції у Чечелівському районі м. Дніпра Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області № від 30 червня 2016 року.

Позовні вимоги мотивовані тим, що висновки, викладені в акті перевірки, є протиправними, оскільки реальність виконання господарських операцій зі спірними контрагентами підтверджується оформленими належним чином первинними документами. Окрім того, платник податку не може нести відповідальності за несумлінне ставлення своїх контрагентів до виконання ними податкових зобов`язань чи неспроможності податкових органів якісно та своєчасно виконувати свої обов`язки по перевірках.

Постановою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року, позовні вимоги задоволено. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення № від 30 червня 2016 року про збільшення ТОВ «Електродпостач» суми грошового зобов`язання за платежем "податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)" за основним платежем - 651600,60 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 325800,30 грн.

Приймаючи таке рішення, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що надані позивачем первинні документи в повній мірі підтверджують реальність вчинюваних господарських відносин, докази підробки вказаних документів чи їх фіктивності відсутні, контрагенти позивача на час вчинення господарських операцій були зареєстровані як платники ПДВ, у зв`язку з чим оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права та неповне з`ясування обставин справи, а також на неврахування судами безпідставності формування позивачем податкового кредиту за наслідками господарських операцій з контрагентами, не підтвердження реальності таких господарських операцій.

Відзив або заперечення на касаційну скаргу не надходили, що не перешкоджає її розгляду по суті.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, а також з урахуванням посилань відповідача у касаційній скарзі на незаконність судових рішень лише в частині скасування податкових повідомлень рішень, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд погоджується з висновками суду апеляційної інстанції про обґрунтованість позовних вимог та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що у період з 24 травня 2016 року по 30 травня 2016 року ДПІ у Красногвардійському районі м.Дніпропетровська проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ «Електродпостач» з питань дотримання вимог податкового законодавства з податку на додану вартість за березень 2015 року по ланцюгу постачання: ТОВ «Синергія ЛТД Плюс», ТОВ «Трейдінгком ЛТД», ТОВ «Маркет трейд плюс» - ТОВ «Електродпостач» - ТОВ «Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод», ПАТ «Металургійний комбінат Азовсталь», за результатами якої складено акт від 06 червня 2016 року № 702/04-66-14/33611832, яким зафіксовано позивачем порушення: п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст. 198 Податкового кодексу України, що призвело до заниження податкових зобов`язань по податку на додану вартість за березень 2015 року на 651600,60 грн., за рахунок включення до складу податкового кредиту сум податку на додану вартість від ТОВ «Синергія ЛТД Плюс» на 308732,90 грн., ТОВ «Трейдінгком ЛТД» на 161438,90 грн., ТОВ «Маркет трейд плюс» на 181428,80 грн.

Фактично висновки податкового органу щодо нереальності здійснення господарських відносин між позивачем та вказаним контрагентами були, зокрема здійснені на підставі аналізу відповідачем господарської діяльності контрагентів позивача по ланцюгу постачання.

На підставі вказаного акта контролюючим органом 30 червня 2016 року прийнято податкове повідомлення-рішення №, яким ТОВ «Електродпостач» збільшено суму грошового зобов`язання за платежем «податок на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг)» за основним платежем - 651600,60 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 325800,30 грн.

Судами попередніх інстанцій також встановлено та підтверджується матеріалами справи, що реальність господарських операцій ТОВ «Електродпостач» (Покупець) з «Синергія ЛТД Плюс» (Постачальник) при виконанні договору поставки № 27/11Ф-1 від 27 листопада 2014 року, згідно умов якого Постачальник зобов`язується поставити і передати у власність покупцю, а Покупець - прийняти і оплатити товар (ферохром ФХ 025 А фр 10-100 мм, розмір засміченості не бульш 25 %) у повному розмірі на умовах та в порядку, визначених цим договором, з ТОВ «Маркет Трейд Плюс» при виконанні договору поставки №05011 від 05 січня 2015 року з приводу постачання неліквідного ферохрому ФХ 025А фр 10-100 мм, відповідно до додатків до договору, з ТОВ «Трейдінгком ЛТД» (Постачальник) при виконанні договору поставки № 08011 від 01 серпня 2014 року, відповідно до якого Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, поставити феросплавну сировину (Ферохром ФХ 025), а Покупець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором, прийняти і оплатити таку продукцію, підтверджується первинними документами податкового обліку, які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов`язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України, а саме: видатковими та податковими накладними, товарно-транспортними накладними, платіжними дорученнями.

При укладенні договорів сторонами було досягнуто усіх істотних умов, вони спрямовані на реальне настання правових наслідків, відповідають економічному змісту та чинному законодавству.

Судами об`єктивно взято до уваги, що транспортування товару здійснено на замовлення ТОВ «Електродпостач» ФОП ОСОБА_1 за договором вантажних автоперевезень №01/10/1 від 01 жовтня 2008 року.

Суди попередніх інстанцій окрім дослідження первинних документів, складених на реалізацію укладених зі спірними контрагентами договорів, цілком обґрунтовано також врахували те, що отриманий товар використано у власній господарській діяльності в рамках господарських взаємовідносин з ТОВ «Метінвест-Маріупольський ремонтно-механічний завод».

Відповідно до приписів підпункту «а» пункту 198.1 та пунктів 198.2, 198.3 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг. Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

В силу положень пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України податкова накладна видається платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, на вимогу покупця та є підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

За вимогами пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Проведення господарських операцій суб`єкта господарювання, за змістом статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підтверджується первинними документами, на підставі яких ведеться бухгалтерський облік. Згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на даних бухгалтерського обліку базується фінансова, податкова, статистична та інша звітність. Таким чином первинні документи по відображенню господарчих операцій є основою для податкового обліку.

Зважаючи на вимоги вищенаведених норм попередні судові інстанції, вирішуючи спір по суті, дійшли правильного висновку, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів, робіт та послуг з метою їх використання у власній господарській діяльності, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, які містять достовірні відомості про обсяг та зміст господарської операції.

Судами попередніх інстанцій були досліджені всі первинні документи та встановлено дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум, віднесених до податкового кредиту на підставі податкових накладних виданих контрагентами, які на час здійснення господарських операцій були зареєстровані у встановленому законодавством порядку

При цьому цілком об`єктивно враховано, що наявність або відсутність окремих документів, таких як товарно-транспортні накладні, а так само помилки у їх оформленні не є безумовною підставою для висновків про відсутність господарської операції.

Суди, оцінюючи висновки податкового органу про нікчемність правочинів, укладених позивачем з контрагентами, дійшли вірних висновків про те, що факт нікчемності правочинів або визнання їх такими, що не відповідають закону, в тому числі вимогам ст. ст. 203, 215, 228, Цивільного кодексу України, має бути визнаний недійсним в судовому порядку.

Разом з цим, в обґрунтування донарахування податку на додану вартість відповідачем не наведено обставин, які б вказували на безтоварність операцій. Висновки відповідача ґрунтуються на підставі аналізу відповідачем господарської діяльності контрагентів позивача по ланцюгу постачання, а не на аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи.

Також, судами цілком обґрунтовано не прийняті посилання відповідача на наявність кримінального провадження за № 0000014 від 26 лютого 2016 року, оскільки постановою слідчого СВ ФР ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 26 грудня 2016 року ОСОБА_2 дане кримінальне провадження закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення, передбаченого ст. 212 КК України.

Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції повністю погоджується з висновками суду апеляційної інстанції, не спростованими доводами касаційної скарги, про те, що спірне податкове повідомлення-рішення є таким, що не ґрунтуються на нормах закону, а тому воно підлягає скасуванню.

Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.

Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Чечелівському районі м. Дніпра Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області залишити без задоволення, а постанову Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25 січня 2017 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 червня 2017 року - без змін.

2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

........................

........................

........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду