Справа № 1540/5015/18
Суддя: Цховребова М. Г
Дата ухвалення: 2019-03-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 1540/5015/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Цховребової М.Г.

за участю:

секретаря судового засідання - Поварчук В.В.

представника позивача - Чербаджі-Чебак Н.М.

представника відповідача - Поліщук М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський міський сервіс» до Головного управління ДФС в Одеській області про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

встановив:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський міський сервіс» до Головного управління ДФС в Одеській області, в якому, з урахуванням документів, наданих на виконання ухвали суду від 03.10.2018 року та уточненого адміністративного позову, вхід. № 35612/18 від 21.11.2018 року, позивач просить:

- визнати нечинним та скасувати в повному обсязі податкове повідомлення-рішення від 10.07.2018 року № , винесене відповідачем про порушення строку сплати суми грошового зобов`язання позивачем в сумі 7766,40 грн. та зобов`язання сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 1553,20 грн.;

- визнати протиправними дії щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку;

- скасувати рішення відповідача № 66/15-32-12-04-03 від 13 липня 2017 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи юридичної особи позивача;

- зобов`язати відповідача відновити статус платника єдиного податку третьої групи 3% юридичної особи позивача.

Ухвалою суду від 17.10.2018 року: відкрито провадження в адміністративній справі; вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження; від 05.03.2019 року: розгляд справи почато спочатку згідно з ч. 5 ст. 223 КАС України.

В судовому засіданні представник позивача підтримав адміністративний позов, просив суд задовольнити його в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, відповіді на відзив, уточненому адміністративному позові та додаткових поясненнях щодо окремих питань, які виникли при розгляді справи, із зазначенням таких фактичних обставин:

- позивачем 23 липня 2018 року було отримано податкове повідомлення-рішення від 10.07.2018 року № , що відповідно до акту № 10165/15-32-12-04/40294/124 від 11.05.2018 року встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання єдиний внесок з юридичних осіб в сумі 7766,40 грн. та накладено штраф у розмірі 20% у сумі 1553,20 грн., та 26 липня 2018 року отримано рішення № 66/15-32-12-04-03 від 13.07.2017 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи 30 червня 2017 року. До отримання цих рішень позивач без перешкод подавав податкову звітність як платник єдиного податку ІІІ групи, вона приймалася, та не знав про наявність цих документів. Також в електронному кабінеті позивача на офіційному сайті cabinet.sfs.gov.ua в розділі Реєстри, Реєстри платників єдиного податку до сьогодні є інформація, що позивач є платником єдиного податку на третій групі. Позивач вважає, що прийняті контролюючим органом рішення не відповідають вимогам чинного законодавства, не ґрунтуються на об`єктивних даних, а тому зазначені рішення підлягають скасуванню;

- камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених Податковим кодексом України (надалі ПК України). Камеральна перевірка може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку подання податкової декларації або уточнюючого розрахунку, тобто, на думку позивача, відповідач мав право проводити камеральну перевірку до 09.03.2018 року, а не 11.05.2018 року, що є грубим порушенням норм ПК України. У порушення приписів ПК України, контролюючий орган не надіслав копію акту проведення камеральної перевірки на його адресу, а також оскаржуваних рішень. На думку позивача, цей факт є підтвердженням неправомірних дій відповідача, оскільки є постанова Одеського окружного адміністративного суду, яка набрала законної сили у справі № 815/4280/17 від 19.09.2017 року про стягнення податкового боргу у сумі 7316,30 грн., в якому встановлено факт, що на час винесення рішення позивач є платником єдиного податку третьої групи;

- у контролюючого органу відсутні повноваження під час проведення камеральної перевірки досліджувати питання своєчасності сплати податків, оскільки останні перебувають поза межами даної перевірки;

- позивач зазначив, що доводи відповідача про прострочення погашення узгодженої суми податкового зобов`язання на 93 дні не відповідають дійсності, що підтверджено випискою по розрахунковому рахунку позивача від 08.08.2017 року про сплату єдиного податку 3% від доходу за 2-й квартал 2017 року. Позивачем у поясненнях звернена увага суду на те, що до сьогодні в податковому обліку позивач відноситься до платників єдиного податку 3% від доходу, про що свідчить податкова декларація від 26.10.2018 року, квитанція № 1 та квитанція № 2 про те, що звітність прийнята ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області.

В судовому засіданні представник відповідача не визнав адміністративний позов повністю, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити з підстав, викладених у відзиві та додаткових поясненнях щодо окремих питань, які виникли при розгляді справи, із зазначенням таких фактичних обставин:

- Головним управлінням ДФС в Одеській області на підставі п.п. 20.1.4. п. 201 ст. 20, абз. 2 п.п. 76.3 ст. 76 ПК України проведено перевірку податкових декларацій єдиного податку третьої групи (юридичні особи) за 2017 рік ТОВ «Одеський міський сервіс». Перевіркою були встановлені порушення граничних термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання по єдиному податку протягом строків, встановлених п. 57.1 ст. 57, п. 295.3 ст. 295 ПК України. За результатами перевірки був складений акт № 10165/15-32-12-04/40294/124 від 11.05.2018 року. Враховуючи, що контролюючим органом було встановлено порушення строків оплати єдиного податку, відповідно до п. 126.1 ст. 126 ПК України ГУ ДФС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення від 10.07.2018 року № ;

- відповідно до абз. 2 п.п. 75.1.1. п. 75.1 ст. 75 ПК України, предметом камеральної перевірки може бути своєчасність подання податкових декларацій та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються у відповідних базах, та перевірку має право провести не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації;

- підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку є наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів (абз. 8 пп. 298.2.3. п. 298.2 ст. 298 ПК України). Згідно з даними ІС «Податковий блок» в інтегрованій картці платника єдиного податку за 2016-2017 роки позивачем не сплачено узгоджене податкове зобов`язання по єдиному податку відповідно до самостійно наданих податкових декларацій, а саме: за три квартали 2016 року задекларовано суму єдиного податку до сплати в розмірі 2382,05 грн. (податкова декларація вх. № від 02.11.2016 року); за 2016 рік задекларовано суму єдиного податку до сплати в розмірі 2843,96 грн. (податкова декларація вх. № від 10.01.2017 року); за І квартал 2017 року задекларовано суму єдиного податку до сплати в розмірі 2090,29 грн. (податкова декларація вх. № від 24.04.2017 року), що стало підставою винесення оскаржуваного рішення. ТОВ «Одеський міський сервіс» у листопаді 2017 року погашено податковий борг по єдиному податку у повному обсязі. Також відповідач зазначив, що рішення було направлено засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення на податкову адресу позивача: АДРЕСА_1 , але повернуто 19.07.2017 року, у зв`язку з закінченням встановленого строку зберігання;

- у зв`язку з анулюванням реєстрації платника єдиного податку третьої групи зі ставкою 30.07.2017 року, ТОВ «Одеський міський сервіс» з 1 липня 2017 року перебуває на загальній системі оподаткування. Також відповідач зазначив, що відповідно до вимог п. 48.7 ст. 48 ПК України, поданим позивачем податковим деклараціям по єдиному податку третьої групи юридичні особи за три квартали 2017 року, за 2017 рік та за І квартал 2018 року присвоєно статус «Не визнано, як податкова звітність», про що були надіслані відповідні листи позивачу;

- за три квартали 2016 року задекларовано суму єдиного податку до сплати в розмірі 2382,05 грн. (податкова декларація вх. № від 10.01.2017 року), фактична дата сплати згідно з інтегрованої картки 03.11.2017 року; за 2016 рік задекларовано суму єдиного податку до сплати в розмірі 2843,96 грн. (податкова декларація вх. № від 10.01.2017 року), фактична сплата згідно з інтегрованої картки 03.11.2017 року; за І квартал 2017 року задекларовано суму єдиного податку до сплати в розмірі 2090,29 грн. (податкова декларація вх. № від 24.04.2017 року), фактична сплата 03.11.2017 року. Документи, які підтверджують наявність підстав для анулювання реєстрації платника єдиного податку є відомості щодо наявності податкового боргу станом на 01.07.2017 року в сумі 7316,3 грн.;

- декларацію № від 19.07.2018 року позивачем подано своєчасно 19.07.2017 року, але сплата задекларованої суми відбулася 20.11.2017 року, що стало підставою винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення;

- щодо платіжних доручень № 42 від 03.11.2017 року, № 54 від 03.11.2017 року, № 46 від 20.11.2017 року та порядку автоматичного зарахування отриманих коштів у рахунок погашення суми податкового боргу за попередні періоди, відповідачем зазначено, по суті, в даному випадку відповідачем застосовано положення п. 2 розділу ІІ Наказу № 422 від 07.04.2016 року Про затвердження порядку ведення органами ДФС України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.05.2016 року за № 751/28881, зокрема, щодо першочерговості зарахування коштів, що сплачує платник, у рахунок податкового зобов`язання, та щодо автоматичного проведення розрахунку пені тощо.

Заслухавши вступне слово представників сторін, дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

В судовому засіданні встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеський міський центр» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, як юридична особа, з 23.02.2016 року, номер запису: 1 057332. (а.с.118-119)

Рішенням відповідача № 66/15-32-12-04-03 від 13 липня 2017 року анульовано реєстрацію позивача, як платника єдиного податку ІІІ групи-юридичної особи 3%, зареєстрованого платником єдиного податку 1 квітня 2016 року. (а.с.95-96)

Згідно зі змістом цього рішення, підставами для анулювання реєстрації позивача, як платника єдиного податку, стали:

- наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів (аб. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПКУ);

- відомості (висновки) щодо наявності податкового боргу від підрозділу погашення податкового боргу від 30 червня 2017 р. № 351/11/15-32-17-02-07. Рахується податковий борг у розмірі 7316,30 грн. по єдиному податку з юридичних осіб (18050300).

Відповідно до висновку цього рішення, перелічені причини та документи є підставою для анулювання реєстрації платника єдиного податку відповідно до п. 299.10 ст. 299 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року № 2755-VI (зі змінами та доповненнями), дата анулювання реєстрації як платника єдиного податку ІІІ групи 3% є 30 червня 2017 року.

Зазначене рішення повернуто відповідачу з довідкою «Укрпошти», ф.20, із зазначенням причини повернення: за закінченням терміну зберігання. (а.с.97)

10.05.2018 року, на підставі п.п. 20.1.4. п. 20.1 ст. 20, у порядку абз. 2 п.п. 76.3 ст. 76 ПК України головним державним ревізором інспектором відділу адміністрування місцевих податків з юридичних осіб управління податків і зборів з юридичних осіб ГУ ДФС в Одеській області проведена перевірка податкових декларацій єдиного податку третьої групи (юридичні особи) за 2017 рік, поданих ТОВ «Одеський міський центр».

За результатами вказаної перевірки складений акт про результати камеральної перевірки податкової декларації єдиного податку третьої групи (юридичні особи) від 11.05.2018 року № 10165/15-32-12-04. (а.с.111-112)

Згідно зі змістом цього акту, перевіркою встановлено, що платник порушує терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання по єдиному податку третьої групи (юридичні особи) протягом строків, визначених п. 57 ст. 57 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VІ, п. 295.3 ст. 295 розділу ХІV Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), за податковими деклараціями:

- № від 24.04.2017 року: дата погашення боргу 20.11.2017; кількість днів прострочення погашення боргу 185; 20%; погашення боргу 264,6 грн.;

- № від 10.01.2017 року дата погашення боргу 03.11.2017; кількість днів прострочення погашення боргу 259; 20%; погашення боргу 1101,75 грн.;

- № від 19.07.2017 року: дата погашення боргу 20.11.2017; кількість днів прострочення погашення боргу 93; 20%; погашення боргу 450 грн.;

- № від 24.04.2017 року: дата погашення боргу 03.11.2017; кількість днів прострочення погашення боргу 168; 20%; погашення боргу 1825,7 грн.;

- № від 10.01.2017 року: дата погашення боргу 03.11.2017; кількість днів прострочення погашення боргу 259; 20%; погашення боргу 1742,25 грн.;

- № від 02.11.2016 року: дата погашення боргу 03.11.2017; кількість днів прострочення погашення боргу 350; 20%; погашення боргу 2382,05 грн.

Всього: 7766,4 грн.

Відповідно до висновку вказаного акту:

- дані перевірки свідчать, що платник порушує терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання по єдиному податку третьої групи (юридичні особи) протягом строків, визначених п. 57 ст. 57 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VІ, п. 295.3 ст. 295 розділу ХІV Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями);

- несвоєчасна сплата узгодженого податкового зобов`язання по єдиному податку за 2017 рік (юридичні особи) в сумі 7766,4 грн. за звітний податковий період 2017 рік.

Податковим повідомленням-рішенням від 10.07.2018 року № відповідач повідомив позивача, що відповідно до акту № 10165/15-32-12-04/40294/124 від 11.05.2018 року встановлено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання з єдиного податку з юридичних осіб, визначеного п. 57.1 ст. 57 та п. 295.3 ст. 295 Податкового кодексу України, та на підставі ст. 126 Податкового кодексу України за затримку на 350 календарних днів сплати грошового зобов`язання в сумі 7766,40 грн. зобов`язано сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 1553,20 грн. (а.с.13)

Зазначене податкове повідомлення-рішення повернуто відповідачу з довідкою «Укрпошти», ф.20, від 16.07.2018 року із зазначенням причини повернення: за місцем обслуговування. (а.с.14)

На адвокатський запит представника позивача від 07.08.2018 року (а.с.17) відповідачем разом із листом № 6537/Ч/15-32-12-07-23 від 13.08.2018 року (а.с.18) позивачу надані завірені копії акту від 11.05.2018 року № 10165/15-32-12-04/40294124, податкове повідомлення-рішення від 10.07.2018 року № та рішення відповідача від 13.07.2017 року № 66/15-32-12-04-03.

Не погоджуючись з податковим повідомленням-рішенням відповідача від 10.07.2018 року № та рішенням відповідача від 13.07.2017 року № 66/15-32-12-04-03, позивач звернувся до суду з вищенаведеними позовними вимогами.

Судом також встановлено, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року у справі № 815/4280/17 відмовлено у задоволенні позову Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський міський сервіс» про стягнення податкового боргу в сумі 7 316,30 грн., яке набрало законної сили 23 листопада 2017 року (а.с.166-169).

Відповідно до змісту вказаної постанови, встановлено, зокрема, що:

- дана заборгованість виникла по податковим деклараціям єдиного податку з юридичних осіб, а саме: від 02.11.2016 року № на суму 2382,05 грн.; від 10.01.2017 року № на суму 2843,96 грн., від 24.04.2017 року № на суму 2090,29 грн.;

- ТОВ «Одеський міський сервіс» є платником єдиного податку третьої групи;

- що відповідно до вищезазначених вимог ст. 295 Податкового кодексу України, без порушення строку сплати єдиного податку за період з третього кварталу 2016 року по другий квартал 2017 року, відповідачем у повному обсязі вищезазначену позивачем суму податкового боргу у розмірі 7316,30 грн. було перераховано на рахунок для сплати податків до бюджету, що підтверджується платіжними дорученнями № 41 від 11.11.2016 року на суму 2383,00 грн., № 4 від 13.01.2017 року на суму 2843,96 грн., № 21 від 27.04.2017 року на суму 2090,29 грн. та банківськими виписками за 11.11.2016 року, за період з 01.01.2017 року по 31.01.2017 року, за період з 01.04.2017 року по 30.04.2017 року;

- вищезазначена сума коштів у розмірі 7316,30 грн. була перерахована відповідачем до державного бюджету своєчасно, проте на невірний рахунок;

- як зазначив представник відповідача у письмових запереченнях, інформація щодо номеру рахунку, на який необхідно було перераховувати єдиний податок з юридичних осіб, була надана податковим інспектором за відповідним зверненням позивача, виявилася помилковою, що в свою чергу призвело до зарахування сплаченого позивачем єдиного податку з юридичних осіб у сумі 7316,30 грн. на невірний рахунок. У зв`язку, з чим відповідач 22.08.2017 року звернувся листом до ДПІ з проханням переадресувати зазначені грошові кошти на вірний бюджетний рахунок;

- кошти у розмірі 7316,30 грн., які сплачені відповідачем на рахунок, призначений для сплати іншого податку, ніж єдиний податок з юридичних осіб, були зараховані на єдиний казначейський рахунок. Таким чином, з дня зарахування коштів у розмірі 7316,30 грн. на єдиний казначейський рахунок, вони вважаються зарахованими до державного бюджету;

- з огляду на викладене суд приходить до висновку, що ТОВ «Одеський міський сервіс» у межах встановленого строку виконало свій обов`язок щодо сплати узгодженої суми податкового зобов`язання з єдиного податку з юридичних осіб у розмірі 7316,30 грн., у зв`язку з чим дана сума не може вважатися податковим боргом у розумінні п.п.14.1.175 п. 14.1 ст. 175 Податкового кодексу України, а отже у контролюючого органу відсутні правові підстави для звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача податкового боргу з єдиного податку з юридичних осіб у розмірі 7316,30 грн., у зв`язку з чим у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підтвердження наявності податкового боргу, відповідачем подана суду облікова (інтегрована) картка позивача, як платника податків. (а.с.103-110)

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Одеський міський сервіс» були подані податкові декларації платника єдиного податку третьої групи (юридичні особи), зокрема, за: три квартали 2018 року, півріччя 2018 рік, 2017 рік, три квартали 2017 року, три квартали 2017 року, І квартал 2017 року, тощо які згідно з Квитанціями № 1 доставлені до ДФС України та збережені на центральному рівні, згідно з Квитанціями № 2 прийняті ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області. (а.с.38-61)

Листом ГУ ДФС в Одеській області № 8033/10/15-32-12-04-21 від 25.05.2018 року повідомлено позивача про те, що податковій декларації по єдиному податку третьої групи за 2017 рік вх. № від 30.01.2018 року, звітній податковій декларації платника єдиного податку третьої групи за І квартал 2018 року (вх. № від 13.04.2018 року) присвоєно статус «Не визнано, як податкова звітність», оскільки рішенням ГУ ДФС в Одеській області № 66/15-32-12-04-03 від 13.07.2017 року анульовано реєстрацію платника єдиного податку. (а.с.15)

Цей лист був надісланий на податкову адресу позивача, проте, був повернутий за закінченням терміну зберігання, що підтверджено копією конверту. (а.с.101)

Також судом досліджені подані позивачем податкові декларації платника єдиного податку третьої групи (юридичної особи) (а.с.47, 50-51, 54, 57, 60-61):

- за 2017 рік, в якій сума єдиного податку до сплати 7200,77 грн.;

- за три квартали 2017 року, в якій сума податку до сплати 450,00 грн.;

- за півріччя 2017 рік, в якій сума податку до сплати 2090,29 грн.;

- за місяць 2016 року, в якій сума податку до сплати 2843,96 грн.;

- за 2016 рік, в якій сума податку до сплати 2382,05 грн.;

- за три квартали 2016 року;

- за півріччя 2016 року.

Також судом досліджені платіжні доручення про сплату позивачем єдиного податку 3% від доходу (а.с.27-37), а саме:

- № 41 від 11 листопада 2016 року в сумі 2383,00 грн. за 3 квартал 2016 року;

- № 4 від 13 січня 2017 року в сумі 2843,96 грн. за 4 квартал 2016 року;

- № 21 від 27 квітня 2017 року в сумі 2090,29 грн. за 1 квартал 2017 року;

- № 43 від 8 серпня 2017 року в сумі 450,00 грн. за 2 квартал 2017 року;

- № 54 від 3 листопада 2017 року в сумі 2927,42 грн. за 3 квартал 2017 року;

- № 42 від 3 листопада 2017 року в сумі 4124,28 грн. за 3 квартал 2017 року;

- № 46 від 17 листопада 2017 року в сумі 2017,00 грн. за 3 квартал 2017 року;

- № 143 від 19 лютого 2018 року в сумі 74248,74 грн. за 4 квартал 2017 року;

- № 210 від 16 травня 2018 року в сумі 936,76 грн. за 1 квартал 2018 року;

- № 330 від 16 липня 2018 року в сумі 74982,24 грн. за 2 квартал 2018 року;

- № 333 від 24 липня 2018 року в сумі 100,00 грн. за 2 кв. 2018 року.

Згідно з банківською випискою по рахунку позивача від 08.08.2017 року, позивачем 08.08.2018 року сплачений єдиний податок 3% від доходу за 2-й квартал 2017 року в сумі 450 грн. (а.с.100)

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовано законодавством (чинним та у редакції станом на момент виникнення відповідних правовідносин): Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ПК України).

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пп. 75.1.1 п. 75.1 ст. 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах.

Відповідно до ст. 76 ПК України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення.

Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Згода платника податків на перевірку та його присутність під час проведення камеральної перевірки не обов`язкова.

Порядок оформлення результатів камеральної перевірки здійснюється відповідно до вимог статті 86 цього Кодексу.

Камеральна перевірка податкової декларації або уточнюючого розрахунку може бути проведена лише протягом 30 календарних днів, що настають за останнім днем граничного строку їх подання, а якщо такі документи були надані пізніше, - за днем їх фактичного подання.

Камеральна перевірка з інших питань проводиться з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу.

Згідно з п. 86.2 ст. 86 ПК України за результатами камеральної перевірки у разі встановлення порушень складається акт у двох примірниках, який підписується посадовими особами такого органу, які проводили перевірку, і після реєстрації у контролюючому органі вручається або надсилається для підписання протягом трьох робочих днів платнику податків у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України, зокрема, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 15.1 ст. 15 ПК України, платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 16.1.3, 16.1.4 п. 16.1 ст. 16 ПК України, платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів; сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з п. 57. 1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 294.1 ст. 294 ПК України, податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.

Згідно з п. 294.2 ст. 294 ПК України, податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду.

Відповідно до п.п. 295.3 295. 4 ст. 295 ПК України, платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Сплата єдиного податку платниками першої третьої груп здійснюється за місцем податкової адреси.

Відповідно до пп. 299.10.3 п. 299.10 ст. 299 ПК України, реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.

Згідно з абз. 8 п. 298.3 п. 298 ПК України, платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.

На підставі вищенаведених вимог законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та встановлених в судовому засіданні обставин, а саме:

1) щодо позовних вимог про:

- визнання нечинним та скасування в повному обсязі податкового повідомлення-рішення від 10.07.2018 року № , винесеного відповідачем про порушення строку сплати суми грошового зобов`язання позивачем в сумі 7766,40 грн. та зобов`язання сплатити штраф у розмірі 20% у сумі 1553,20 грн.;

- скасування рішення відповідача № 66/15-32-12-04-03 від 13 липня 2017 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи юридичної особи позивача;

- зобов`язання відповідача відновити статус платника єдиного податку третьої групи 3% юридичної особи позивача.

Судом встановлено, що підставами для прийняття рішення відповідача № 66/15-32-12-04-03 від 13 липня 2017 року про анулювання реєстрації позивача, як платника єдиного податку, стали:

- наявність податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів (аб. 8 пп. 298.2.3 п. 298.2 ст. 298 ПКУ);

- відомості (висновки) щодо наявності податкового боргу від підрозділу погашення податкового боргу від 30 червня 2017 р. № 351/11/15-32-17-02-07. Рахується податковий борг у розмірі 7316,30 грн. по єдиному податку з юридичних осіб (18050300).

Підставами для прийняття податкового повідомлення-рішення від 10.07.2018 року № стали порушення позивачем термінів сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання по єдиному податку третьої групи (юридичні особи) протягом строків, визначених п. 57 ст. 57 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року № 2755-VІ, п. 295.3 ст. 295 розділу ХІV Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), за податковими деклараціями:

- № від 24.04.2017 року: 1) дата погашення боргу 20.11.2017; кількість днів прострочення погашення боргу 185; 20%; погашення боргу 264,6 грн.; 2) дата погашення боргу 03.11.2017; кількість днів прострочення погашення боргу 168; 20%; погашення боргу 1825,7 грн.;

- № від 10.01.2017 року: 1) дата погашення боргу 03.11.2017; кількість днів прострочення погашення боргу 259; 20%; погашення боргу 1101,75 грн.; 2) дата погашення боргу 03.11.2017; кількість днів прострочення погашення боргу 259; 20%; погашення боргу 1742,25 грн.;

- № від 19.07.2017 року: дата погашення боргу 20.11.2017; кількість днів прострочення погашення боргу 93; 20%; погашення боргу 450 грн.;

- № від 02.11.2016 року: дата погашення боргу 03.11.2017; кількість днів прострочення погашення боргу 350; 20%; погашення боргу 2382,05 грн.

Всього: 7766,4 грн.

Проте, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року у справі № 815/4280/17, яке набрало законної сили 23 листопада 2017 року, відмовлено у задоволенні позову Державної податкової інспекції у Приморському районі м. Одеси Головного управління ДФС в Одеській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський міський сервіс» про стягнення податкового боргу в сумі 7 316,30 грн., який був заявлений до стягнення саме у зв`язку із виникнення заборгованості по податковим деклараціям єдиного податку з юридичних осіб, а саме: від 02.11.2016 року № на суму 2382,05 грн.; від 10.01.2017 року № на суму 2843,96 грн., від 24.04.2017 року № на суму 2090,29 грн.

Також зазначеним судовим рішення встановлено, що:

- відповідно до вищезазначених вимог ст. 295 Податкового кодексу України, без порушення строку сплати єдиного податку за період з третього кварталу 2016 року по другий квартал 2017 року, відповідачем у повному обсязі вищезазначену позивачем суму податкового боргу у розмірі 7316,30 грн. було перераховано на рахунок для сплати податків до бюджету, що підтверджується платіжними дорученнями № 41 від 11.11.2016 року на суму 2383,00 грн., № 4 від 13.01.2017 року на суму 2843,96 грн., № 21 від 27.04.2017 року на суму 2090,29 грн. та банківськими виписками за 11.11.2016 року, за період з 01.01.2017 року по 31.01.2017 року, за період з 01.04.2017 року по 30.04.2017 року;

- вищезазначена сума коштів у розмірі 7316,30 грн. була перерахована відповідачем до державного бюджету своєчасно, проте на невірний рахунок;

- як зазначив представник відповідача у письмових запереченнях, інформація щодо номеру рахунку, на який необхідно було перераховувати єдиний податок з юридичних осіб, була надана податковим інспектором за відповідним зверненням позивача, виявилася помилковою, що в свою чергу призвело до зарахування сплаченого позивачем єдиного податку з юридичних осіб у сумі 7316,30 грн. на невірний рахунок. У зв`язку, з чим відповідач 22.08.2017 року звернувся листом до ДПІ з проханням переадресувати зазначені грошові кошти на вірний бюджетний рахунок;

- кошти у розмірі 7316,30 грн., які сплачені відповідачем на рахунок, призначений для сплати іншого податку, ніж єдиний податок з юридичних осіб, були зараховані на єдиний казначейський рахунок. Таким чином, з дня зарахування коштів у розмірі 7316,30 грн. на єдиний казначейський рахунок, вони вважаються зарахованими до державного бюджету.

Частиною 4 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Також судом досліджені платіжні доручення про сплату позивачем єдиного податку 3% від доходу, зокрема, № 41 від 11 листопада 2016 року в сумі 2383,00 грн. за 3 квартал 2016 року; № 4 від 13 січня 2017 року в сумі 2843,96 грн. за 4 квартал 2016 року; № 21 від 27 квітня 2017 року в сумі 2090,29 грн. за 1 квартал 2017 року; № 43 від 8 серпня 2017 року в сумі 450,00 грн. за 2 квартал 2017 року.

Також, згідно з банківською випискою по рахунку позивача від 08.08.2017 року, позивачем 08.08.2018 року сплачений єдиний податок 3% від доходу за 2-й квартал 2017 року в сумі 450 грн. (а.с.100)

Отже, дослідженими судом доказами по справі у їх сукупності спростовані фактичні обставини, які послужили підставами для прийняття відповідачем оскаржених позивачем податкового повідомлення-рішення від 10.07.2018 року № та рішення від 13.07.2017 року № 66/15-32-12-04-03.

При цьому суд звертає увагу відповідача на те, що постановою Одеського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2017 року у справі № 815/4280/17 встановлено також те, що ТОВ «Одеський міський сервіс» є платником єдиного податку третьої групи. Тобто, під час розгляду зазначеної справи Головним управлінням ДФС в Одеській області ця обставина не заперечувалась та рішення відповідача № 66/15-32-12-04-03 від 13 липня 2017 року про анулювання реєстрації позивача, як платника єдиного податку, не надавалось.

Крім того, посилання відповідача на доведення заперечень проти вказаних позовних вимог на дані інтегрованої картки платника, є необґрунтованими та недоведеними належними та допустимими доказами, які не надані суду, в тому числі на виконання ухвал суду, занесених до протоколу судового засідання про витребування доказів.

Також слід зазначити, що матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «Одеський міський сервіс» були подані податкові декларації платника єдиного податку третьої групи (юридичні особи), зокрема, за: три квартали 2018 року, півріччя 2018 рік, 2017 рік, три квартали 2017 року, три квартали 2017 року, І квартал 2017 року, тощо які згідно з Квитанціями № 1 доставлені до ДФС України та збережені на центральному рівні, згідно з Квитанціями № 2 прийняті ДПІ у Приморському районі м. Одеси ГУ ДФС в Одеській області.

Проте, жодних пояснень з зазначених обставин відповідачем не надано.

Позивачем на виконання ч. 1 ст. 77 КАС України доведені обставини, на яких ґрунтуються зазначені вимоги.

Інших суттєвих доводів та/або доказів щодо обґрунтування правомірності прийняття оскаржуваних рішень, з дотриманням вимог абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України, відповідачем суду не наведено та не надано.

При цьому слід зазначити, що рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (див. п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р.).

Однак, ст. 6 п. 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін (див. п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 р.);

- з урахуванням пп. 4.1.4 п. 4.1 ст. 4 ПК України, відповідно до якого податкове законодавство України ґрунтується на таких принципах: презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу, відповідно

суд дійшов висновку, що:

- податкове повідомлення-рішення від 10.07.2018 року № та рішення від 13.07.2017 року № 66/15-32-12-04-03 прийняті відповідачем: не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством України; необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; непропорційно, зокрема без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямовані ці рішення.

При цьому суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Оскаржене позивачем податкове повідомлення-рішення від 10.07.2018 року № є індивідуальним, а не нормативно-правовим актом, тому не може бути визнано нечинним.

Також, позивач просить лише скасувати рішення відповідача № 66/15-32-12-04-03 від 13 липня 2017 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку третьої групи юридичної особи позивача, без визнання його протиправним.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, відповідно

- податкове повідомлення-рішення від 10.07.2018 року № та рішення від 13.07.2017 року № 66/15-32-12-04-03 є протиправними та підлягають скасуванню;

2) щодо позовних вимог про визнання протиправними дій щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Тобто, в разі оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, правомірність вчинення дій, які передували його прийняттю, є предметом перевірки (дослідження / доказування) у спірних правовідносинах.

Враховуючи висновки суду про визнання протиправним та скасування рішення від 13.07.2017 року № 66/15-32-12-04-03, права та інтереси, за захистом яких позивач звернувся до суду, є повністю захищеними у зазначений спосіб, та не потребують додаткового захисту шляхом визнання дій протиправними, відповідно

суд дійшов висновку, що:

- у задоволенні позовної вимоги позивача про визнання протиправними дії щодо анулювання реєстрації платника єдиного податку слід відмовити.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем до позовної заяви додані платіжні доручення від 16 серпня 2018 року № 347, 345, 246 про сплату судового збору за подання даного адміністративного позову по 1762,00 грн. кожне. (а.с.10-12)

Виходячи з висновків суду про часткове задоволення позову, а саме, судом задоволено дві самостійні та одну похідну вимоги немайнового характеру, стягненню з Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський міський сервіс» підлягає судовий збір в сумі 3524,00 грн. (три тисячі п`ятсот двадцять чотири гривні) (1762,00 грн.х2 вимоги).

Керуючись ст.ст. 9, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 та Перехідними положеннями КАС України, суд -

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський міський сервіс» (місцезнаходження: вул. Базарна, 45, м. Одеса, 65012, ідентифікаційний код юридичної особи: 40294124) до Головного управління ДФС в Одеській області (місцезнаходження: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044, ідентифікаційний код юридичної особи: 39398646) про визнання нечинним та скасування податкового повідомлення-рішення, визнання протиправними дій, скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС в Одеській області від 10.07.2018 року № .

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДФС в Одеській області № 66/15-32-12-04-03 від 13 липня 2017 року про анулювання реєстрації платника єдиного податку ІІІ групи юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський міський сервіс».

Зобов`язати Головне управління ДФС в Одеській області відновити статус платника єдиного податку ІІІ групи 3% юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський міський сервіс» з дня анулювання.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління ДФС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеський міський сервіс» судовий збір в сумі 3524,00 грн. (три тисячі п`ятсот двадцять чотири гривні).

Апеляційні скарги на рішення суду подаються учасниками справи до або через Одеський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

В повному обсязі рішення складено 29 березня 2019 року.

Суддя М.Г. Цховребова

.