Справа № 806/1943/18
Суддя: Шуляк Любов Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

(про відмову у відводі судді)

22 травня 2019 року м. Житомир справа № 806/1943/18

категорія 6.2.1

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шуляк Л.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву про відвід судді при розгляді заяви Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області та заяви про зміну порядку і способу виконання судового рішення у справі №806/1943/18 в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області, третя особа: Мартинівська сільська рада Пулинського району Житомирської області про відвід судді,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 06.06.2018 позов задоволено частково.

До відділу документального забезпечення суду 02.01.2019 надійшла заява Головного управління Держгеокадастру у Житомирській області від 28.12.2018 про визнання рішення таким, що не підлягає виконанню у порядку ст. 374 КАС України та 08.01.2019 заява від 03.01.2019 про виправлення описки у заяві в порядку ст. 374 КАС України.

Розгляд вказаних заяв призначено на 20.05.2019 та відкладено на 21.05.2019.

В судовому засіданні 21 травня 2019 року представник позивача заявила клопотання про відвід головуючого судді Лавренчук О.В., про що подала до суду заяву вх.№12246/19.

Ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 провадження в адміністративній справі №806/1943/18 зупинено до вирішення питання про відвід судді. Передано справу №806/1943/18 для визначення головуючого судді у порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до розпорядження керівника апарату Житомирського окружного адміністративного суду від 21.05.2019 №148 та витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 21.05.2019, головуючим суддею для вирішення питання про відвід визначено суддю Шуляк Л.А.

21 травня 2019 року від представника позивача надійшло клопотання вх.№12339/19, зокрема, про розгляд заяви про відвід судді з викликом сторін.

Відповідно до частини восьмої статті 40 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суддя, якому передано на вирішення заяву про відвід, вирішує питання про відвід в порядку письмового провадження. За ініціативою суду питання про відвід може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід.

Таким чином, вирішення заяви про відвід у судовому засіданні з повідомленням учасників справи відбувається за ініціативою суду.

Відповідно до ч.1 ст.229 КАС України суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему.

Дослідивши заяву про відвід судді та матеріали адміністративної справи №806/1943/18, в тому числі технічний запис, який доданий до протоколу судового засідання від 21.05.2019, суд вважає за можливе розглянути заяву представника позивача про відвід судді Лавренчук О.В. в порядку письмового провадження.

Частиною одинадцятою статті 40 КАС України встановлено, що питання про відвід має бути розглянуто не пізніше двох днів з дня надходження заяви про відвід, а у випадку розгляду заяви про відвід судді суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід.

Згідно з частиною четвертою статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до частини п`ятої статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши заяву представника позивача про відвід судді та матеріали справи, суд дійшов висновку про її необґрунтованість з наступних підстав.

Підстави для відводу судді визначені статтею 36 КАС України. Так, згідно положень частини 1 статті 36 КАС України суддя не може брати участі в розгляді адміністративної справи і підлягає відводу (самовідводу):

1) якщо він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав правничу допомогу стороні чи іншим учасникам справи в цій чи іншій справі;

2) якщо він прямо чи опосередковано заінтересований в результаті розгляду справи;

3) якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

5) у разі порушення порядку визначення судді для розгляду справи, встановленого статтею 31 цього Кодексу.

Як зазначено Верховним Судом України, суддя також не може брати участі у розгляді адміністративної справи і за наявності інших обставин, які можуть викликати сумнів у його неупередженості, однак конкретного і вичерпного переліку цих підстав не передбачено. Тобто, із змісту закону вбачається, що особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості (постанова Верховного Суду України від 11.10.2006).

Як слідує із змісту заяви про відвід, обґрунтовуючи сумніви щодо неупередженості та об`єктивності судді Житомирського окружного адміністративного суду, представник позивача зазначає, що у судовому засіданні 21 травня 2019 року суддя Лавренчук О.В. намагалась надати представнику відповідача внести зміни в заяву від 03.01.2019, шляхом виправлення даних прохальної частини. Також зазначає, що суд намагався заборонити проводити фіксацію порушення та відеозйомку на телефон, надав можливість представнику відповідача внести усні зміни у прохальну частину заяви, позбавив можливості позивача подати свої заперечення на усну зміну прохальної частини заяви і намагався закінчити її розгляд.

Разом з тим, суд критично ставиться до таких доводів представника позивача, з огляду на наступне.

Під час аудіо прослуховування судового засідання від 21.05.2019, яке фіксувалось за допомогою комплексу "Акорд" (серійні номери носія 10987, 10988), встановлено, що головуючим суддею Лавренчук О.В. під час судового засідання досліджувався зміст заяв представника відповідача від 28.12.2018 та від 03.01.2019, які зареєстровані 02.01.2019 та 08.01.2019 відповідно.

З пояснень, які надавав представник відповідача в судовому засіданні, встановлено, що у заяві від 03.01.2019 (вх. №292/19 від 08.01.2019) про виправлення описки міститься технічна помилка щодо дати винесення судового рішення, а саме: замість 06.06.2018 помилково вказано 04.06.2018.

Відповідно до ч.4 ст.9 КАС України суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Керуючись наведеною нормою, головуючий суддя запропонував представникам сторін оглянути подані заяви та уточнив викладену у них інформацію щодо дати судового рішення (технічний запис 4025 з 37 хвилини). У присутності представника позивача судом було запропоновано представнику відповідача у заяві від 03.01.2019 (вх. №292/19 від 08.01.2019) уточнити дату прийняття рішення суду шляхом виправлення в заяві технічної описки. Суд наголосив, що представник відповідача уповноважений на таку дію та подавав заяви від 28.12.2018 та від 03.01.2019. Після заперечень з боку представника позивача виправлення у заяву від 03.01.2019 не були внесені (т.2 а.с.18).

З матеріалів справи встановлено, що по адміністративній справі №806/1943/18 рішення винесено саме 06 червня 2018 року.

У заяві від 28.12.2018 відповідач вказує правильну дату судового рішення - 06.06.2018 (т.2, а.с.11-15). Заява від 03.01.2019 стосується виправлення описки лише в резолютивній частині заяви від 28.12.2018.

В запереченнях на заяви від 28.12.2018 та 03.01.2019 позивач також посилається на судове рішення від 06.06.2018 (т.2, а.с.193-199). При цьому, відсутні посилання щодо судового рішення від 04.06.2018. Тобто, позивач чітко розуміє, що питання порушені у заявах від 28.12.2018 та 03.01.2019 стосуються судового рішення від 06.06.2018.

Суд враховує, що виправлення технічної описки в резолютивній частині заяви при залишенні без змін її мотивувальної частини (змісту) не є зміною вимог цієї заяви.

Відповідно до ч.2 ст.166 КАС України заяви, клопотання і заперечення подаються в письмовій або усній формі.

В ході судового засідання 21.05.2019 представником відповідача було заявлено вважати правильною дату судового рішення, вказану у заяві від 03.01.2019 - 06.06.2018, що узгоджується із вимогами ч.2 ст.166 КАС України.

Уточнення судом інформації щодо дати судового рішення є заходом, необхідним для з`ясування усіх обставин справи та не може свідчити про упередженість судді.

Позивач надав письмові заперечення на заяви від 28.12.2018 та 03.01.2019 по суті, допущена технічна описка не змінює зміст вказаних заяв, а тому позивач не був позбавлений судом права щодо подання заперечень.

При прослуховуванні технічного запису не встановлено, що суд намагався заборонити відеозйомку, лише питання суду щодо необхідності отримання дозволу.

Відповідно до ч.5 ст.10 КАС України особи, присутні в залі судового засідання, представники засобів масової інформації можуть проводити в залі судового засідання фотозйомку, відео- та аудіозапис з використанням портативних відео- та аудіотехнічних засобів без отримання окремого дозволу суду, але з урахуванням обмежень, встановлених цим Кодексом.

Водночас, частина 6 вказаної статті передбачає, що трансляція судового засідання здійснюється з дозволу суду.

Слід врахувати, що суд на відстані не мав можливості ідентифікувати технічний засіб представника позивача та перевірити можливу трансляцію судового засідання.

З огляду на викладене, твердження представника позивача на ймовірне упереджене ставлення судді Лавренчук О.В. до представника позивача чи надання привілеїв представнику відповідача при розгляді вищевказаних заяв, не знайшли свого підтвердження.

Слід врахувати, що суд, який розглядає справу має бути "безстороннім" і "незалежним" (ст.6 ч.1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини диференціює чи в конкретній справі існує яке-небудь переконання або особиста зацікавленість даного судді та вимоги чи суддя забезпечує достатню гарантію, щоб виключити підозру в цьому (рішення у справах Piersack vs Belgium (заява № 8692/79), Grieves vs UK (заява № 57067/00)). Крім того, відповідно до принципу, який є стабільним та викладеним в Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Le Compte, Van Leuven and De Meyere, заява № 7238/75, суд має бути неупередженим і безстороннім.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Веттштайн проти Швейцарії" (заява № 33958/96) та у п. 50 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України" (заява № 33949/02).

Загальна декларація з прав людини (ст. 10) та Міжнародний пакт про громадянські і політичні права (ч. 1 ст. 14) гарантують право кожної особи на розгляд її справи компетентним незалежним та неупередженим судом у встановленому законом порядку. Незалежне суддівство є відповідальним за належну реалізацію цього права. Незалежність суддів передбачає, що судді повинні приймати безсторонні рішення, згідно з власною оцінкою фактів і знанням права, без будь-якого втручання, прямого або непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких причин.

Об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття (Розділ ІІ показник: Об`єктивність. Бангалорські принципи поведінки суддів).

Об`єктивний підхід стосується надання судом необхідних гарантій для відсутності можливості будь-якого правомірного сумніву щодо безсторонності і незалежності суду.

У справі "Білуха проти України" (заява № 33949/02, рішення від 09.11.2006) Європейський суд з прав людини звертає увагу на те, що стосовно об`єктивного критерію слід визначитися чи існують переконливі факти, які б могли свідчити про безсторонність судді. Це означає, що при вирішенні питання того чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що суддя був небезсторонній вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Судом не встановлено та матеріалами справи не підтверджено обставини, які б викликали будь-які сумніви у неупередженості судді Лавренчук О.В. при розгляді цієї адміністративної справи.

Таким чином, висновки представника позивача про те, що суддя Лавренчук О.В. не може брати участі в розгляді даної адміністративної справи, з підстав, визначених ст.36 КАС України, не знайшли свого підтвердження.

З огляду на наведене, суд вважає, що у задоволенні заяви представника позивача про відвід судді у адміністративній справі №806/1943/18 слід відмовити.

Керуючись статтями 36, 37, 39, 40, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про відвід судді Житомирського окружного адміністративного суду Лавренчук О.В. від розгляду справи №806/1943/18 відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Ухвалу суду складено у повному обсязі: 22 травня 2019 року.

Суддя Л.А.Шуляк