Справа № 243/2394/19
Суддя: Ільяшевич О. В.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/243/48/2019
Справа № 243/2394/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді Ільяшевич О.В.,

за участю

секретаря судового засідання Хміль О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Слов`янського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Слов`янськ, Донецької області) в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області рядового поліції Багацького Владислава Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Департамент патрульної поліції, про визнання дій неправомірними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -, -

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з адміністративним позовом до поліцейського роти № 1 БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області рядового поліції Багацького В.В. про визнання дій неправомірними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позову зазначив, що 04 березня 2019 року інспектором роти №1 Багацьким В.В. була винесена постанова серії АЕВ № 962708 про притягнення його до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст.122 КУпАП, та накладено штраф в розмірі 425 грн. 00 коп..

Відповідно до змісту вказаної постанови, керуючи транспортним засобом Daily 65с17 д/н НОМЕР_1 , позивач нібито порушив вимогу пункту 9.2. б Правил дорожнього руху.

Вважає, вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню.

Так, керуючи транспортним засобом Daily 65с17 д/н НОМЕР_1 по вулиці Свободи в місті Краматорськ Донецької області, позивач пересік вулицю Мориса Тореза по прямій та побачив знак 1.3.2 «Декілька поворотів». Вулиця Свободи на цій ділянці переходить у вулицю Ясногорівську. Не порушуючи ПДР, позивач був зупинений патрульною поліцією, на вул. Ясногорівській біля зупинки «Ворота КМЗ», а саме інспектором поліції Багацьким В.В., який підійшовши до нього, представився та повідомив, що позивач порушив правила дорожнього руху, (не розглянувши справу), та попросив у позивача пред`явити документи для складання постанови. Позивач пред`явив поліцейському паспорт, після чого поліцейський повідомив, що докази адміністративного порушення містяться в його особистому телефоні, але розглядати його особисті відео позивач не став. Після цього позивач зробив декілька спроб викликати телефоном юриста для надання йому правової допомоги.

Додзвонитися до юриста позивач не зміг, а поліцейський повідомив, що для складання постанови про адміністративне правопорушення йому необхідні документи позивача, а саме посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, оскільки справу він вже самостійно розглянув. Після пред`явлення всіх необхідних документів, поліцейський надав позивачу постанову для підпису, та вручив її копію.

Склавши постанову, серії ЕАВ № 962708 від 04 березня 2019 року, інспектор Багацький В.В. вказував позивачеві на те, що останній не увімкнув покажчик повороту на ділянці дороги, яка не має примикаючих доріг.

Знак 1.3.2 «Декілька поворотів» не зобов`язує позивача вмикати покажчик повороту.

Поліцейський Багацький В.В., під час розгляду справи про адміністративне правопорушення не виконав вимоги ст. 279 КУпАП, не оголосив хто буде розглядати справу, час та місце розгляду справи, права особи позивачу були роз`яснені з помилками, докази правопорушення в законному порядку надати відмовився, справа не розглядалась взагалі, а сама постанова складалась у відсутності позивача, - в службовому авто.

Крім того, при складанні постанови, ОСОБА_2 в порушення вимог ст. 283 КУпАП, зазначив в ній неправильну марку та модель автомобіля позивача, та допустив помилку в написанні адреси його місця проживання.

Також вважає, що оскільки правопорушення зафіксоване не в автоматичному режимі, то таким чином, відповідачем були порушені вимоги пункту 1.1 ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», та ст. 19 Конституції України, та докази вчинення адміністративного правопорушення здобуті незаконно.

Позивач зазначає:

ПДД він не порушував, а тому відповідач не мав складати постанову про накладення на нього адмінстягнення.

Відповідач розглянув справу з порушенням ст.. 278-284 КУпАП

Відповідач порушив вимоги ст.. 283 КУпАП

Відеофіксація велася з порушеннями ст.. 40 ЗУ «Про національну поліцію» та ст.. 19 Конституції України

За наведених обставин, позивач просив суд визнати дії поліцейського Богацького В.В. неправомірними, такими що порушують Конституцію України, а постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії АЕВ № 962708, від 04 березня 2019 року, про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП, - скасувати.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, та наполягав на їх задоволенні, з підстав наведених у позові. Крім того позивач зазначив, що при огляді в судовому засіданні відеозапису, представленого поліцейським, видно, що на вказаній відповідачем ділянці дороги дійсно рухається його автомобіль. Однак, він продовжував рух по головній дорозі, нікуди не звертав, а другорядна дорога - є виїздом з прилеглої території, оскільки там якісь заводські технічні будівлі, до того ж будь-якого знака, які б підтверджував, що ця ділянка території є перехрестям не встановлено. Також в судовому засіданні позивач визнав, що дійсно на представлених відповідачем відеозаписах рухається автомобіль під його керуванням.

Відповідач поліцейський роти № 1 БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Багацький В.В. проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 заперечував, зазначивши, що розгляд справи про адміністративне правопорушення був проведений з додержанням вимог ст. 279 КУпАП, почався з представлення інспектора, оголошення, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснив особі, що брала участь у розгляді справи її права і обов`язки, а саме ст. ст. 268,287-289, 307, 308 КУпАП, та ст. 63 Конституції України. Згідно із ст. 285 КУпАП, позивача ОСОБА_1 було ознайомлено зі змістом Постанови та вручено її копію. При ухваленні постанови поліцейський керувався Конституцією України, Законом України «Про Національну поліцію», Кодексом України про адміністративні правопорушення (КУпАП), та Наказом № 1395 від 07 листопада 2015 року «Про затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі». Крім того пояснив, що відео, представлене позивачем, дійсно демонструє ділянку дороги, на який ним було вчинене порушення, однак вказана ділянка дороги знаходиться після місця вчинення правопорушення. Зазначив, що він із напарником рухався за автомобілем, зафіксувавши порушення, а потім відразу не міг зупинити позивача, оскільки тим самим могла бути створена аварійна обстановка, а тому зупинив його пізніше, на ділянці дороги, де така зупинка не створювала перешкод для інших транспортних засобів. Вважає, що позивач при проїзді перехрестя та зміни напрямку рух повинен був ввімкнути правий покажчик повороту. Вважає, що діяв відповідно до вимог чинного законодавства. У зв`язку із наведеним, просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Відповідач подав до суду відзив, де виклав свою позицію, аналогічну поясненням в судовому засіданні.

Представник третьої особи Семибратова Д.О. в судовому засіданні надала пояснення, за якими вважає, що відповідач при складанні постанови діяв відповідно до чинного законодавства, при цьому як видно із відеозапису представленого відповідачем, будь-яких порушень з його боку не встановлено. А при дослідженні ділянки дороги, на який позивач не ввімкнув правий покажчик повороту, видно, що він здійснював маневр, повертаючи направо, а вказана ділянка дороги представляє собою перехрестя, і він повинен був ввімкнути правий покажчик повороту.

В ході розгляду справи судом було розв`язано заяви та клопотання сторін та прийнято процесуальні рішення.

Ухвалою, занесеною до протоколу судового засідання від 25 березня 2019 року, задоволено заяву про вступ третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, Департаменту патрульної поліції та залучено до участі в справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, - Департамент патрульної поліції(а.с.29).

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступні обставини та відповідні ним докази.

У судовому засіданні встановлено, і ця обставина не заперечується сторонами, що 04 березня 2019 року поліцейським роти № 1 БПП в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області Багацьким В.В. була ухвалена постанова, серії АЕВ № 962708 від 04 березня 2019 року, про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності передбаченої ч. 2 ст.122 КУпАП, у виді штрафу в розмірі 425,00 грн.

У вказаній постанові про накладення адміністративного стягнення, зазначено, що позивач рухаючись по вул.. Драгомижського, 20 у м. Краматорську не подав сигнал відповідним світловим покажчиком повороту при зміні напрямку руху, чим порушив п. 9.2.б ПДР порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху.

Аналіз представлених в суді доказів, а саме показань свідків та відео файлів, які містяться на дисках, представлених відповідачем, фото таблиць із зображенням вулиці, де рухався автомобіль, пояснень позивача та відповідача, дозволяє дійти висновку, що дійсно 04 березня 2019 року, о 09 год. 37 хв. позивач рухався по вул. Драгомижського, 20 у м. Краматорську. Ділянка дороги, де зафіксовано те, що позивач не ввімкнув покажчик повороту, має у-образну конфігурацію, за якою позивач для продовження руху здійснив маневр, повертаючи направо при цьому покажчик правового повороту ввімкнутий не був.

Як видно із представленого відповідачем відео запису та фотозображень, будь-яких попереджувальних знаків, як то 1.3.2 «декілька поворотів», заздалегідь перед поворотом направо на вказаній ділянці дорогі не має, як не має і знаків 1.22, 1.23.1, 1.23.2, 1.23.3, 1.23.4, 2.3, які визначають дорогу як головну. Наявність пріоритету при русі на автодорозі, по якій рухався позивач, підтверджується лише знаком 2.1, розташованим на ділянці дороги, яка повертає наліво. Крім того, вказана дорога не має дорожніх знаків, які б визначали рух транспортних засобів по смугах.

При цьому, в судовому засіданні достовірно встановлено, що ділянка дороги, де зображено знак 1.3.2 та табличка 5 поворотів, знаходиться по ходу руху автомобіля позивача після проїзду ділянки дороги з у-образною конфігурацією, де позивач не ввімкнув покажчик повороту(фіксація дороги, представлена позивачем).

Також при огляді відеозапису та фото таблиць, видно, що дорога як повертає наліво, має знак 2.1 по відношенню до дороги, по якій рухався позивач, а також візуально видно, що вона проходить повз якихось будівель з лівої сторони та відкритої місцевості з правої сторони та має поворот наліво за будівлі.

Позивачем зазначено, що при здійснені відеозапису поліцейськими був порушені ст.. 40 ЗУ «Про Національну поліцію» та ст.. 19 Конституції України.

Крім того, позивач після перегляду відеозаписів, наполягав на тому, що на вказаній ділянці дороги ввімкнення покажчику повороту не потрібно, оскільки він рухався по головній дорозі, не мав наміру здійснювати поворот, при цьому другорядна дорога - є дорогою виїзду з прилеглої території, а отже в даному випадку дорога на цій ділянці не має перехрестя.

Вирішуючи питання допустимості доказів, а саме відеозаписів, здійснених представниками патрульної поліції, фото таблиць, показань свідків, суд виходить з таких міркувань.

Згідно із ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст.. 40 ЗУ «Про національну поліцію», поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:

1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

У судовому засіданні переглянуті три диски з відео файлами.

Перший диск, представлений позивачем на обґрунтування своїх вимог. При огляді відео файлу видно, що машина рухається по дорозі, яка має знак 1.3.2 ПДР «Декілька поворотів», із табличкою, яка позначає п`ять поворотів.

Два інших диска представлені відповідачем. Так на першому диску видно, що рухається авто, що належить позивачеві, і доїжджаючи до ділянки дороги з у-образною конфігурацією, повертає направо, при цьому на лівій гілці дороги видно знак 2.1 «Дати дорогу», на правій, куди рухалася машина позивача будь-яких знаків не встановлено. На другому мається декілька відео файлів, які розгляд справи та складання постанови про притягнення до адмінвідповідальності.

Судом оглянуті фототаблиці із зображенням вулиці та місця, де на думку відповідача зафіксований момент порушення ПДР позивачем, із прив`язкою до місцевості. Де видно, що будь-яких дорожніх знаків до розвилки не встановлено. Зафіксовано назву вулиць, де на думку відповідача порушено ПДР.

Як видно із представлених в судовому засіданні відеозаписів, на них мається дані про номер бодикамери і дата та час проведення відео фіксації.

За таких обставин, відео фіксація, здійснена відповідачем, не порушує вимог ст. 40 ЗУ «Про національну поліцію», а тому суд приймає як належні та допустимі докази відеозаписи, які містяться на представлених відповідачем дисках.

Щодо диску з відеозаписом, представленого позивачем, то відповідно до встановлених в судовому засіданні обставин, вказаний відеозапис не має відношення до спірних правовідносин, оскільки ним лише фіксується ділянка дороги, яка не є місцем вчинення правопорушення.

Суд також приймає до уваги фото таблиці, представлені відповідачем, оскільки вони є належними та допустимими доказами в сенсі вимог КАС України.

Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні ствердили, що вони здійснювали патрулювання разом із відповідачем, і дійсно на вул. Драгомижського, 20 у м. Краматорську позивач не подав сигнал відповідним світловим покажчиком повороту при зміні напрямку руху, чим порушив п. 9.2.б ПДР порушення попереджувальних сигналів при зміні напрямку руху. При цьому свідки зазначили, що в даному випадку, позивач повинен був ввімкнути правий покажчик повороту, оскільки проїздив перехрестя вулиць та змінив напрямок руху.

У суду не сумнівів щодо показань вказаних свідків, оскільки вони дані під присягою, та не суперечать поясненням сторін та представленим відеозаписам.

Отже, та обставина, що відповідач був при здійсненні своїх повноважень позивачем не заперечується та підтверджується показаннями свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які ствердили, що в той день вони виконували свої функціональні обов`язки.

Надаючи оцінку доводам позивача в тій їх частині, що він не порушив ПДР, оскільки з врахування дорожньої обстановки, у позивача такого обов`язку не виникло, суд виходить з таких міркувань.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.93 N 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 N 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до визначених у п.1 10 ПДР термінів:

головна дорога - дорога з покриттям відносно ґрунтової або та, що позначається знаками 1.22 , 1.23.1 , 1.23.2 , 1.23.3 , 1.23.4 , 2.3 . Наявність на другорядній дорозі покриття безпосередньо перед перехрестям не прирівнює її за значенням до перехрещуваної;

перехрестя - місце перехрещення, прилягання або розгалуження доріг на одному рівні, межею якого є уявні лінії між початком заокруглень країв проїзної частини кожної з доріг. Не вважається перехрестям місце прилягання до дороги виїзду з прилеглої території.

прилегла територія - територія, що прилягає до краю проїзної частини та не призначена для наскрізного проїзду, а лише для в`їзду до дворів, на стоянки, автозаправні станції, будівельні майданчики тощо або виїзду з них;

Маневрування (маневр) - початок руху, перестроювання транспортного засобу в русі з однієї смуги на іншу, поворот праворуч чи ліворуч, розворот, з`їзд з проїзної частини, рух заднім ходом.

Відповідно до пункту 9.2 ПДР України, водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед початком руху і зупинкою та перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідно до пункту 9.4. ПДР України, подавати сигнал покажчиками повороту або рукою належить завчасно до початку маневру (з урахуванням швидкості руху), але не менш як за 50-100 м у населених пунктах і за 150-200 м поза ними, і припиняти негайно після його закінчення (подавання сигналу рукою слід закінчити безпосередньо перед початком виконання маневру). Сигнал забороняється подавати, якщо він може бути не зрозумілим для інших учасників руху.

Аналіз вимог ПДР, дозволяє дійти висновку, що обов`язок вмикати світловий покажчик повороту виникає лише у випадку вчинення водієм маневрів, тобто перед початком руху, перестроюванням, поворотом праворуч чи ліворуч, розворотом, з`їздом з проїзної частини, рухом заднім ходом.

Як встановлено в судовому засіданні позивач, рухаючись по дорозі, наблизився до її ділянки, де вона має два напрямки руху. При цьому, рух по дорозі з пріоритетним напрямком не звільняє позивача від обов`язку ввімкнути попереджувальний сигнал, оскільки в даному випадку позивач наблизився до у-образного перехрестя, де дорога має два напрямки, отже фактично навіть при невеликому заокруглені здійснив поворот праворуч.

Суд не приймає до уваги доводи позивача в тій його частині, де він зазначає, що рух по головній дорозі дозволяв йому не вмикати покажчик повороту, оскільки як встановлено в судовому засіданні будь-яких знаків, визначених п. 1.10 ПДР, що дорога по якій рухався позивач є головною на ній не встановлено, зокрема знаку 1.23.2.

Суд також не приймає до уваги доводи позивача в тій їх частині, що дорога, яка повертає ліворуч - є дорогою виїзду з прилеглої території, оскільки візуально видно, що вона проходить повз якихось будівель з лівої сторони та відкритої місцевості з правої сторони та має поворот наліво за будівлі, тобто відсутні будь-які ознаки прилеглої території.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в даному конкретному випадку, позивач, як особа, яка керувала транспортним засобом порушив п. 9.2.б ПДР та не ввімкнув правий покажчик повороту при здійсненні маневру - повороту праворуч при проїзді у-образного перехрестя.

Частина 1 ст. 9 КУпАП визначає поняття адміністративного правопорушення, яким визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За вимогами ч. 2 ст. 122 КУпАП, порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

З огляду на викладене, слід дійти висновку, що порушення п.9.2.б ПДР тягне за собою відповідальність передбачену ст. 122 КУпАП.

Вирішуючи спір в частині вимог щодо порушення прав позивача при розгляді справи про адмінправопорушення, суд виходить з таких міркувань.

Положеннями статті 276 КУпАП визначено місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Так, справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80, 81, 121 - 126, 127-1 - 129, частинами першою, другою, третьою і четвертою статті 130 і статтею 139 (коли правопорушення вчинено водієм) цього Кодексу, можуть також розглядатися за місцем обліку транспортних засобів або за місцем проживання порушників.

Справи про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, розглядаються за місцем оброблення та обліку таких правопорушень.

Законами України може бути передбачено й інше місце розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Пункт 1 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, визначає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно із п. 2 розділу III Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

Враховуючи зазначене, суд вважає твердження позивача щодо незаконності розгляду справи про адміністративне правопорушення на місці його вчинення помилковими. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення без складання відповідного протоколу.

При цьому суд зауважує, що дійсно, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 26 травня 2015 року по справі N 1-11/2015 за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 276 КУпАП, яке передбачає, що справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, в аспекті порушеного у конституційному поданні питання необхідно розуміти так, що використане в ньому словосполучення за місцем його вчинення визначає адміністративно-територіальну одиницю, на яку поширюється юрисдикція відповідного органу, уповноваженого законом розглядати справу про адміністративне правопорушення.

В мотивувальній частині вказаного рішення Конституційний Суд України зазначив, що у частинах 1, 2 ст. 258 Кодексу визначено випадки, коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення, якщо особа не оспорює допущеного нею порушення і адміністративного стягнення, що на неї накладається, а розмір штрафу не перевищує передбаченого у Кодексі неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Перелік адміністративних правопорушень, за які адміністративні стягнення накладаються на місці їх вчинення, є вичерпним і може бути змінений лише законом.

Разом з тим, зміни до ст. 258 КУпАП, якими надано можливість працівникам Національної поліції не складати протоколи про адміністративні правопорушення, та Інструкція N 1395, якою урегульований порядок оформлення адміністративних правопорушень саме у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, набрали чинності пізніше, ніж було прийняте вищевказане рішення Конституційного Суду України.

З огляду на викладене, суд вважає, що розгляд справи на місці зупинки транспортного засобу не є порушенням процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, яке утворює самостійну підставу для скасування постанови, винесеної за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 279 КУпАП, яка передбачає розгляд справи про адміністративне правопорушення , розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу.

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

За правилами ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова виконавчого органу сільської, селищної, міської ради по справі про адміністративне правопорушення приймається у формі рішення.

Відповідно до п. 5 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395, поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно з п. 9-10 розділу III Інструкції, розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до п. 1 розділу IV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.

КУпАП становить сукупність як матеріальних норм права за якими встановлено зміст адміністративних правопорушень та відповідальність за їх вчинення, так і процесуальних норм права які передбачають порядок розгляду справ про притягнення до адміністративної відповідальності.

При розв`язанні спору у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності, суд, зокрема, перевіряє чи прийняті такі рішення із дотриманням порядку розгляду справи, передбаченого процесуальними нормами КУпАП.

В своєму позові ОСОБА_1 як на підстави для скасування спірної постанови про накладення на нього адміністративного стягнення, серед іншого, посилається на грубе порушення його прав при її винесенні, зазначаючи, що постанова була складена з порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, суттєво порушені права позивача, оскільки йому не було надано можливості скористатися своїми правами передбаченими ст. 268 КУпАП у повному обсязі, поліцейським проігнорований порядок встановлений ст.ст. 278, 279 КУпАП, та положення ч. 2 ст. 33 КУпАП, не проведено всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Як видно із показань відповідача та свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , останні повідомили про те, що дійсно зупинили позивача на значній відстані від місця вчинення правопорушення, однак при першій можливості здійснення зупинки без шкоди дорожньому руху.

Із відеозапису видно, що при зупинці відповідач представився, пояснив причину зупинки, роз`яснив права позивачеві, вчинив дії по демонструванню відеозапису правопорушення.

З огляду на викладене, доводи позивача в тій частині не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Суд також не приймає до уваги доводи позивача в тій їх частині, що постанова підлягає скасуванню, оскільки в ній є описки щодо зазначення марки автомобіля та адреси проживання позивача, оскільки на думку суду, відповідачем прийняте по суті правильне рішення та при розгляді справи були дотримані вимоги чинного КУпАП, отже за таких підстав постанова скасуванню не підлягає.

З огляду на викладені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову немає, і оскаржувана постанова винесена відповідно до норм чинного законодавства.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 2,17, 18, 50,77, 104-106, 159-163,167,243,250 КАС України, ст.ст. 38, 122, 247, 258, 279, 280, 281, 283 КУпАП, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до поліцейського роти № 1 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ Управління патрульної поліції в Донецькій області рядового поліції Багацького Владислава Володимировича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Департамент патрульної поліції, про визнання дій неправомірними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 КАС України.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду О.В. Ільяшевич