Справа № 826/15191/18
Суддя: Файдюк Віталій Васильович
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Файдюка В.В.

суддів: Мєзєнцева Є.І.

Чаку Є.В.

При секретарі: Марчук О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Верховного Суду про визнання протиправним та скасування наказу, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Верховного Суду, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ Керівника апарату Верховного Суду Булки О.А. №1950-к від 07 вересня 2018 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 »;

- поновити ОСОБА_1 на посаді провідного консультанта суду відділу забезпечення роботи секретаря та суддів судової палати управління забезпечення роботи другої палати секретаріату Касаційного кримінального суду;

- стягнути з Верховного Суду на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що звільнення позивача відбулося із порушенням Закону України «Про державну службу» та трудового законодавства. Зокрема, позивач зазначає, що відповідачем не проведено службового розслідування, яке, на думку ОСОБА_1 , мало бути проведено, оскільки звільнення за порушення Присяги державного службовця є найсуворішою санкцію відповідальності за даний вид проступку.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 лютого 2019 року в задоволенні даного адміністративного позову - відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що в розглядуваному випадку проведення службового розслідування не є обов`язковим, оскільки ознаки дисциплінарного проступку ОСОБА_1 не мали наслідків, визначених в ч.2 статті 71 Закону №889-VIII.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову, якою задовольнити позов у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, Наказом Верховного Суду від 19 грудня 2017 року №649-к ОСОБА_1 призначено на посаду секретаря судового засідання секретаріату Касаційного кримінального суду в порядку переведення із апарату Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Наказом Верховного Суду від 26 червня 2018 року №1350-к ОСОБА_1 переведено на посаду консультанта суду відділу забезпечення роботи секретаря та суддів судової палати управління забезпечення роботи другої палати секретаріату Касаційного кримінального суду.

В подальшому, 03 липня 2018 року керівником апарату Верховного Суду Булкою О.А. ініційовано дисциплінарне провадження стосовно консультанта суду відділу забезпечення роботи секретаря та суддів судової палати управління забезпечення роботи другої палати секретаріату Касаційного кримінального суду Ляшока О.О., з направленням на розгляд до дисциплінарної комісії.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами розгляду дисциплінарної справи дисциплінарна комісія дійшла до висновку про наявність у діях ОСОБА_1 дисциплінарного проступку, передбаченого п.1 ч.2 статті 35 Закону України "Про державну службу" та про наявність підстав для притягнення його до відповідальності, визначеної п.4 ч.1 статті 65 даного Закону.

На підставі зазначеного Висновку дисциплінарною комісією в порядку, визначеному ч.10 статті 69 Закону України "Про державну службу", внесено суб`єкту призначення - керівнику апарату Верховного Суду подання від 28 серпня 2018 року №1, яким рекомендовано притягнути ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосувати до нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з державної служби.

Наказом керівника апарату Булки О.А . 07 вересня 2018 року №1950-к "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 " позивача звільнено з займаної посади 07 вересня 2018 року за порушення Присяги державного службовця.

Позивач вважаючи, що при звільненні відповідач грубо порушив його трудові права, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Вищенаведені обставини, встановлені судом першої інстанції, перевірені і знайшли своє підтвердження при апеляційному розгляді справи.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначено Законом України «Про державну службу».

Згідно ч.1 статті 1 Закону державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо:

1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів;

2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів;

3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг;

4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства;

5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням;

6) управління персоналом державних органів;

7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби (ч.1 статті 5 Закону).

Статтею 8 Закону в ч.1 визначені основні обов`язки державного службовця, згідно якої державний службовець зобов`язаний:

1) дотримуватися Конституції та законів України, діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) дотримуватися принципів державної служби та правил етичної поведінки;

3) поважати гідність людини, не допускати порушення прав і свобод людини та громадянина;

4) з повагою ставитися до державних символів України;

5) обов`язково використовувати державну мову під час виконання своїх посадових обов`язків, не допускати дискримінацію державної мови і протидіяти можливим спробам її дискримінації;

6) забезпечувати в межах наданих повноважень ефективне виконання завдань і функцій державних органів;

7) сумлінно і професійно виконувати свої посадові обов`язки;

8) виконувати рішення державних органів, накази (розпорядження), доручення керівників, надані на підставі та у межах повноважень, передбачених Конституцією та законами України;

9) додержуватися вимог законодавства у сфері запобігання і протидії корупції;

10) запобігати виникненню реального, потенційного конфлікту інтересів під час проходження державної служби;

11) постійно підвищувати рівень своєї професійної компетентності та удосконалювати організацію службової діяльності;

12) зберігати державну таємницю та персональні дані осіб, що стали йому відомі у зв`язку з виконанням посадових обов`язків, а також іншу інформацію, яка відповідно до закону не підлягає розголошенню;

13) надавати публічну інформацію в межах, визначених законом.

Державні службовці виконують також інші обов`язки, визначені у положеннях про структурні підрозділи державних органів та посадових інструкціях, затверджених керівниками державної служби в цих органах.

Відповідно до статті 64 Закону за невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, визначених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами у сфері державної служби, посадовою інструкцією, а також порушення правил етичної поведінки та інше порушення службової дисципліни державний службовець притягається до дисциплінарної відповідальності у порядку, встановленому цим Законом.

Для державних службовців можуть встановлюватися особливості притягнення до дисциплінарної відповідальності у випадках, визначених законом.

Підстави для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності визначено статтею 65 Закону.

Так, підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення.

Дисциплінарними проступками є:

1) порушення Присяги державного службовця;

2) порушення правил етичної поведінки державних службовців;

3) вияв неповаги до держави, державних символів України, Українського народу;

4) дії, що шкодять авторитету державної служби;

5) невиконання або неналежне виконання посадових обов`язків, актів органів державної влади, наказів (розпоряджень) та доручень керівників, прийнятих у межах їхніх повноважень;

6) недотримання правил внутрішнього службового розпорядку;

7) перевищення службових повноважень, якщо воно не містить складу злочину або адміністративного правопорушення;

8) невиконання вимог щодо політичної неупередженості державного службовця;

9) використання повноважень в особистих (приватних) інтересах або в неправомірних особистих інтересах інших осіб;

10) подання під час вступу на державну службу недостовірної інформації про обставини, що перешкоджають реалізації права на державну службу, а також неподання необхідної інформації про такі обставини, що виникли під час проходження служби;

11) неповідомлення керівнику державної служби про виникнення відносин прямої підпорядкованості між державним службовцем та близькими особами у 15-денний строк з дня їх виникнення;

12) прогул державного службовця (у тому числі відсутність на службі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин;

13) поява державного службовця на службі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння;

14) прийняття державним службовцем необґрунтованого рішення, що спричинило порушення цілісності державного або комунального майна, незаконне їх використання або інше заподіяння шкоди державному чи комунальному майну, якщо такі дії не містять складу злочину або адміністративного правопорушення;

15) прийняття державним службовцем рішення, що суперечить закону або висновкам щодо застосування відповідної норми права, викладеним у постановах Верховного Суду, щодо якого судом винесено окрему ухвалу.

Статтею 66 Закону передбачено види дисциплінарного стягнення та загальні умови їх застосування. Так, до державних службовців застосовується один із таких видів дисциплінарного стягнення: 1) зауваження; 2) догана; 3) попередження про неповну службову відповідність; 4) звільнення з посади державної служби.

Звільнення з посади державної служби є винятковим видом дисциплінарного стягнення і може бути застосоване лише у разі вчинення дисциплінарних проступків, передбачених пунктами 1, 3, 7, 9 - 11, 13, 14 частини другої статті 65 цього Закону, а також вчинення систематично (повторно протягом року) дисциплінарного проступку, передбаченого пунктом 12 частини другої статті 65 цього Закону (ч. 5 статті 66 Закону №889-VIII).

Дисциплінарне стягнення має відповідати характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку та ступеню вини державного службовця. Під час визначення виду дисциплінарного стягнення необхідно враховувати характер дисциплінарного проступку, обставини, за яких він був вчинений, настання тяжких наслідків, добровільне відшкодування заподіяної шкоди, попередню поведінку державного службовця та його ставлення до виконання посадових обов`язків (ч. 1 статті 67 Закону №889-VIII).

Як вірно встановлено судом першої інстанції, підставою для винесення оскаржуваного наказу, яким позивача звільнено із займаної ним посади, слугувало подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ щодо державних службовці, які займають посади державної служби категорії "Б" і "В" в апараті Верховного Суду від 28 серпня 2018 року №1.

Як зазначалося вище, позиція позивача ґрунтується на тому, відповідачем не було проведено службового розслідування, яке, на думку ОСОБА_1 , мало бути проведено.

Так, ч. 1 статті 71 Закону України «Про державну службу» передбачено, що з метою визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку може проводитися службове розслідування.

У разі невиконання або неналежного виконання посадових обов`язків державним службовцем, перевищення повноважень, що призвело до людських жертв або заподіяло значну матеріальну шкоду фізичній чи юридичній особі, державі або територіальній громаді, службове розслідування проводиться обов`язково.

Таким чином, оскільки ознаки дисциплінарного проступку ОСОБА_1 не мали наслідків, зазначених в абз.2 ч.1 наведеної статті Закону №889-VIII, службове розслідування не є обов`язковим, за вказаним фактом не проводилось, оскільки згадані норми законодавства наділяють суб`єкта призначення правом самостійно визначати доцільність його проведення.

Твердження апелянта про те, що у даному випадку було доцільним проведення службового розслідування для визначення наявності вини, характеру і тяжкості дисциплінарного проступку, який вчинив позивач, не витримує жодної критики, оскільки такий обов`язок суб`єкта призначення не передбачений діючим законодавством і є лише вираженням суб`єктивної думки зацікавленої особи.

Натомість, ч.1 статті 69 Закону України «Про державну службу» визначено, що для здійснення дисциплінарного провадження з метою визначення ступеня вини, характеру і тяжкості вчиненого дисциплінарного проступку утворюється дисциплінарна комісія з розгляду дисциплінарних справ.

Згідно ч.3 статті 69 Закону №889-VIII дисциплінарна комісія діє у складі не менше шести членів. До складу дисциплінарної комісії включаються державні службовці державного органу, представники виборного органу первинної профспілкової організації з числа державних службовців, а в разі відсутності профспілкової організації - представники державних службовців, обрані на загальних зборах (конференції) державних службовців державного органу, а також можуть включатися представники громадських об`єднань, які мають досвід роботи у сфері державного управління, державної служби або за юридичним фахом.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Висновку дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ щодо державних службовців, які займають посади державної служби категорій "Б" і "В" в апараті Верховного Суду дисциплінарна комісія у складі голови дисциплінарної комісії Саєнка В.В. , членів дисциплінарної комісії: Крукевич О.В. , Любарського В.О. , Мордас Д.П. , Романенко Л.В. , Умрихіна Д.С. , Чайки О.С. , розглянувши матеріали дисциплінарної справи стосовно консультанта суду відділу забезпечення роботи секретаря та суддів судової палати управління забезпечення роботи другої палати секретаріату Касаційного кримінального суду Ляшока О.О., дійшла висновку про наявність у діях консультанта суду відділу забезпечення роботи секретаря та суддів судової палати управління забезпечення роботи другої палати секретаріату Касаційного кримінального суду апарату Верховного Суду Ляшока О.О. дисциплінарного проступку, передбаченого п.1 ч.2 статті 65 Закону України "Про державну службу" та підстав для притягнення до дисциплінарної відповідальності, визначеної п.4 ч.1 статті 66 Закону України "Про державну службу".

Надалі на підставі подання дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ щодо державних службовців, які займають посади державної служби категорії "Б" і "В" в апараті Верховного Суду від 28 серпня 2018 року №1, пояснення ОСОБА_1 від 05 вересня 2018 року, Наказом керівника апарату Верховного Суду Булки О.А. №1950-к від 07 вересня 2018 року "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності ОСОБА_1 " позивача звільнено з займаної посади.

При цьому, як вірно встановлено судом першої інстанції, доказів того, що порядок утворення дисциплінарної комісії з розгляду дисциплінарних справ, її склад та дії під час розгляду матеріалів дисциплінарної справи та складання відповідного висновку, не відповідають вимогам чинного законодавства не встановлено. Тобто жодних формальних порушень при складанні висновку, які б могли вплинути на його суть, не виявлено.

Відповідно до пункту 2 розділу І Правил етичної поведінки державних службовців, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2016 року № 65, які були чинними на час виникнення спірних правовідносин, державні службовці у своїй діяльності керуються принципами етики державної служби, що ґрунтуються на положеннях Конституції України, законодавства про державну службу та запобігання корупції, а саме: 1) служіння державі і суспільству; 2) гідної поведінки; 3) доброчесності; 4) лояльності; 5) політичної нейтральності; 6) прозорості і підзвітності; 7) сумлінності.

Відповідно до п.3 Правил, під час прийняття на державну службу особа ознайомлюється з цими Правилами та зобов`язана їх дотримуватися у своїй подальшій службовій діяльності.

Крім того, особа, призначена на посаду державної служби вперше, публічно складає Присягу державного службовця такого змісту: "Усвідомлюючи свою високу відповідальність, урочисто присягаю, що буду вірно служити Українському народові, дотримуватися Конституції та законів України, втілювати їх у життя, поважати та охороняти права, свободи і законні інтереси людини і громадянина, честь держави, з гідністю нести високе звання державного службовця та сумлінно виконувати свої обов`язки" (стаття 36 Закону).

Під порушенням Присяги слід розуміти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання державним службовцем своїх обов`язків. Порушення Присяги, втім як і вчинення іншого дисциплінарного проступку, можуть бути наслідком недотримання, порушення державним службовцем правових, етичних (моральних) норм проходження публічної служби.

Таким чином, в основi поведiнки державного службовця закладенi етичнi, правовi та службово-дисциплiнарнi норми поведiнки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги . Тому, складаючи Присягу, державний службовець покладає на себе не тiльки певнi службовi зобов`язання, але й моральну вiдповiдальнiсть за їх виконання. У зв`язку з цим як порушення Присяги слiд розумiти скоєння державним службовцем проступку (вчинку) проти iнтересiв служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, пiдриває довiру до нього як до носiя влади, що призводить до приниження авторитету державного органу та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язкiв (постанова Верховного Суду від 07 лютого 2018 року у справі 802/3323/14-а (К/9901/1562/18).

Посилання апелянта на те, що відео, яке стало підставою для його подальшого звільнення є змонтованим та містить викривлені записи подій, що відбулися у реальності, що у даних сюжетах вказувалась повністю неправдива інформація, не заслуговують на увагу, оскільки жодним чином не підтверджені. Так, позивачем не надано доказів оскарження розповсюдження ЗМІ неправдивої інформації, будь яких заяв стосовно захисту честі та гідності особи тощо.

З огляду на наведені норми права та встановлені обставини справи, судом не було встановлено підстав для визнання наказу протиправним, поновлення позивача на посаді провідного консультанта суду відділу забезпечення роботи секретаря та суддів судової палати управління забезпечення роботи другої палати секретаріату Касаційного кримінального суду, відтак позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Слід зазначити, що позивачем не надано суду належних, достовірних та допустимих доказів, які підтверджують вчинення відповідачем протиправних дій та прийняття незаконних рішень.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно, правомірним є висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні даного адміністративного позову.

За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 243, 246, 308, 315, 316, 321, 325, 329, 331 КАС України суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 04лютого 2019 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків передбачених п. 2 ч. 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя: В.В. Файдюк

Судді: Є.І. Мєзєнцев

Є.В. Чаку