Справа № 120/1075/19-а
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

17 травня 2019 р. Справа № 120/1075/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сала П.І.,

за участю

секретаря судового засідання Кулика В.В.,

представника позивача Формуги І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області

до: товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожній ресурс"

про: стягнення податкового боргу та накладення арешту на кошти та інші цінності платника податків, що знаходяться в банку,

ВСТАНОВИВ:

28.03.2019 Головне управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області звернулось до суду з адміністративним позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Дорожній ресурс" податкової заборгованості на загальну суму 12707904,99 грн та накладення арешту на кошти та інші цінності вказаного платника податків, що знаходяться в банку, на зазначену суму боргу.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що за відповідачем рахується борг з податку на додану вартість в розмірі 12707904,99 грн, в тому числі за основним платежем - 10400798,95 грн, штрафними санкціями - 314177 грн та пенею - 1992929,04 грн. Такий борг виник на підставі самостійно поданих відповідачем уточнюючих розрахунків податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 26.12.2018 та 11.01.2019, а також самостійно поданої відповідачем податкової декларації з ПДВ від 21.01.2019. Крім того, спірна заборгованість відповідача включає самостійно розраховані платником штрафні санкції та пеню, нараховану контролюючим органом на підставі ст. 129 ПК України. Оскільки товариство самостійно не сплачує узгоджену суму грошовоих зобов`язань в установлені законом строки, а майно, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, у відповідача відсутнє, контролюючий орган звертається до суду з позовом про стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, а також накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться в банку.

Ухвалою суду від 02.04.2019 відкрито провадженні у справі за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

19.04.2019 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволені позову в повному обсязі. При цьому зазначає, що всупереч вимогам чинного законодавства податковий орган здійснив реєстрацію податкової звітності товариства, однак не перевірив дійсність визначених у ній показників та не підтвердив їх обґрунтованість первинною (бухгалтерською) документацією. Окрім того, позовна заява не містить доказів щодо відсутності у платника податків майна та/або обставин, які підтверджують, що його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу. Водночас посилання позивача на докази, які підтверджують відсутність майна відповідача, не можуть вважатись належними та допустимими доказами, оскільки оформлені набагато раніше ніж була подана позовна заява. Крім того, згідно з п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючий орган може звертатись до суду щодо стягнення коштів з платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини. Однак позовна заява не містить ідентифікуючих відомостей про такі рахунки, як і не містить даних щодо банківських установ.

22.04.2019 до суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач не погоджується із викладеними у відзиві обставинами та вказує на те, що відповідач подав уточнюючі розрахунки податкових зобов`язань з ПДВ та податкову декларацію, відповідно до яких самостійно визначив суму грошових зобов`язань, однак у встановлений законом термін не сплатив їх. Крім того, з метою встановлення наявності у відповідача майна, що може бути джерелом погашення податкового боргу, контролюючим органом вжито необхідні заходи, за результатами яких встановлено його відсутність, що підтверджується документально. Відтак позивач вважає свої дії правомірними та просить позов задовольнити повністю.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та надала пояснення згідно з обґрунтуваннями, наведеними у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання на вилик суду не з`явився та подав заяву про розгляд справи за відсутності його представника. Позов заперечує з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву, та просить суд відмовити у його

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Згідно з ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відтак суд вважає можливим розглядати справу за відсутності відповідача.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов належить задовольнити повністю з огляду на таке.

Встановлено, що ТОВ "Дорожній ресурс" () зареєстроване як юридична особа виконавчим комітетом Вінницької міської ради та перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДФС у Вінницькій області з 09.03.2017.

Згідно з даними інтегрованої картки платника податків станом на 30.01.2019 за відповідачем рахується заборгованість з податку на додану вартість на загальну суму 12707904,99 грн, в тому числі за основним платежем - 10400798,95 грн, штрафними санкціями - 314177 грн та пенею - 1992929,04 грн.

Як підтверджується матеріалами справи, вказана заборгованість виникла внаслідок несплати товариством податкових зобов`язань за самостійно поданими уточнюючими розрахунками податкових зобов`язань з ПДВ у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок від 26.12.2018 та від 11.01.2019, а також самостійно поданої податкової декларації з ПДВ від 21.01.2019. Крім того, борг включає самостійно розраховані платником штрафні санкції у зв`язку з поданням уточнюючих розрахунків грошових зобов`язань з ПДВ, а також суму пені відповідно до ст. 129 ПК України, нараховану позивачем в автоматичному режимі.

В силу вимог п. 57.1 ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.п. 16.1.14 п. 16.1 ст. 16 ПК України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

За визначенням, наведеним у підункті 14.1.39 пункту 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - це сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності;

Відповідно до пп. 14.1.162 п. 14.1 ст. 14 ПК України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахованих на суми грошових зобов`язань, не сплачених у встановлені законодавством строки.

Згідно з пп. 129.1.1 п. 129.1 ст. 129 ПК України пеня нараховується після закінчення встановлених цим Кодексом строків погашення узгодженого грошового зобов`язання на суму податкового боргу. Нарахування пені розпочинається при самостійному нарахуванні суми грошового зобов`язання платником податків - від першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати грошового зобов`язання, визначеного цим Кодексом.

Підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України передбачено, що податковий борг - це сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що станом на 30.01.2019 за відповідачем обліковується податковий борг у розмірі 12707904,99 грн, в тому числі за основним платежем - 10400798,95 грн, штрафними санкціями - 314177 грн та пенею - 1992929,04 грн.

Відповідно до п. 59.1 ст. 59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В силу положень п. 59.4, 59.5 ст. 59 ПК України податкова вимога надсилається (вручається) також платникам податків, які самостійно подали податкові декларації, але не погасили суми податкових зобов`язань у встановлені цим Кодексом строки, без попереднього надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення.

У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

З матеріалів справи вбачається, що 11.01.2019 відповідачу вручено податкову вимогу № 316572-50 від 04.01.2019 на суму податкового боргу з ПДВ в розмірі 12665092,50 грн, після чого сума податкового боргу збільшилася.

Відповідно до пп. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючий орган вправі звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, обслуговуючих такого платника, на суму податкового боргу або його частини.

З огляду на викладене та беручи до уваги те, що відповідач у встановлений законом строк не сплатив суму узгодженого податкового зобов`язання, суд приходить до переконання про наявність у податкового органу права на стягнення податкового боргу за цим адміністративним позовом, з рахунків у банках, що обслуговуюють відповідача.

Водночас суд не бере до уваги посилання відповідача на необхідність перевірки позивачем дійсності показників, зазначених товариством в уточнюючих розрахунках та податковій декларації, оскільки в силу положень п. 54.1 ст. 54 ПК України відповідні суми грошового зобов`язання вважаються узгодженими, а отже повинні бути сплачені платником податків самостійно у визначений законом строк.

Надаючи оцінку вимогам податкового органу в частині накладення арешту на кошти та інші цінності відповідача, що знаходяться в банку, на суму спірної податкової заборгованості, суд керується такими мотивами.

Відповідно до пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України органи державної податкової служби мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності такого платника податків, що знаходяться в банку, у разі, якщо у платника податків, який має податковий борг, відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Загальна процедура і підстави застосування адміністративного арешту органами державної податкової служби визначені статтею 94 ПК України. При цьому за своїм змістом норми даної статті охоплюють як арешт коштів, так і арешт іншого майна.

Пунктом 94.1 статті 94 ПК України передбачено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

В силу вимог абз. 2 пп. 94.6.2 п. 94.6 ст. 94 ПК України застосування адміністративного арешту коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення органу державної податкової служби до суду.

Отже, за змістом вищевказаних норм чинного законодавства безумовною підставою для звернення податкового органу до суду із вимогою про накладення арешту на кошти платника податків є відсутність майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг, в тому числі недостатність такого майна для погашення суми податкового боргу через те, що балансова вартість цього майна менша за відповідну суму податкового боргу, або ж майно не може бути джерелом погашення податкового боргу у відповідній сумі.

Як видно з матеріалів справи, перед зверненням до суду з відповідним позовом позивач вжив необхідних заходів з метою встановлення наявності у відповідача майна, за рахунок якого може бути погашений податковий борг, що виник станом на 26.12.2018.

Так, згідно з листом Головного управління Держпродспоживчслужби у Вінницькій області від 16.01.2019 № 02-10/316 на запит позивача № 341/9/02-32-50-07 від 10.01.2019 за ТОВ "Дорожній ресурс" сільськогосподарська техніка не зареєстрована.

Крім того, інформаційною довідкою з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, реєстру іпотек, реєстру заборон відчуження нерухомого майна щодо суб`єкта № 156977497 від 20.02.2019 року підтверджується відсутність у відповідача нерухомого майно, на яке можливо звернути стягнення.

Також відповідно до інформації, отриманої з єдиного державного реєстру МВС України, зареєстровані транспортні засоби за товариством не значаться, що видно із службової записки заступника начальника управління податків і зборів з фізичних осіб ГУ ДФС у Вінницькій області від 07.02.2019 за № 284/02-32-13-03.

Отже, на думку суду, позивач належними і допустими доказами підтвердив факт відсутності у відповідача майна, за рахунок якого може бути погашений спірний податковий борг. При цьому суд зауважує, що відповідні підтверджуючі документи були зібрані податковим органом саме у зв`язку з виникненням такого боргу, а їхнє оформлення не безпосередньо перед зверненням до суду не впливає на їх дійсність. До того ж, заперечуючи докази позивача щодо відсутності майна, яке може бути джерелом погашення податкового боргу, позивач не надав жодних інших доказів на спростування цієї обставини.

З огляду на викладене суд погоджується з доводами позивача про те, що відсутність у відповідача майна унеможливлює виконання покладених на податковий орган функцій щодо забезпечення виконання платником податків своїх зобов`язань з погашення податкового боргу. Відтак позовні вимоги про накладення арешту на кошти та інші цінності ТОВ "Дорожній ресурс", що знаходяться в банку, визнаються судом підставними і такими, що підлягають задоволенню.

При цьому суд зауважує, що до позовної заяви позивач додав відомості про рахунки відповідача в установах банку, а отже підтвердив можливість застосування судом заходів, передбачених у пп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України. Тому посилання відповідача на те, що позовна заява не містить ідентифікуючих відомостей про банківські рахунки товариства та не містить даних щодо банківських установ, судом до уваги не беруться.

Перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до переконання, що адміністративний позов Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області належить задовольнити повністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Відтак сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір з відповідача не стягується.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Стягнути з рахунків у банках, що обслуговують товариство з обмеженою відповідальністю «Дорожній ресурс» (, місцезнаходження: площа Гагаріна, 2, м. Вінниця, 21018), кошти в рахунок погашення податкового боргу в сумі 12 707 904,99 грн (дванадцять мільйонів сімосот сім тисяч дев`ятсот чотири гривні 99 копійок).

Накласти арешт на кошти та інші цінності товариства з обмеженою відповідальністю «Дорожній ресурс» (, місцезнаходження: площа Гагаріна, 2, м. Вінниця, 21018), що знаходяться в банку, на суму податкового боргу в розмірі 12 707 904,99 грн (дванадцять мільйонів сімосот сім тисяч дев`ятсот чотири гривні 99 копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

1) позивач: Головне управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області (, місцезнаходження: Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100);

2) відповідач: товариство з обмеженою відповідальністю «Дорожній ресурс» (, місцезнаходження: пл. Гагаріна, буд. 2, м. Вінниця, 21018).

Повне судове рішення складено та підписано суддею 22.05.2019.

Суддя Сало Павло Ігорович