Справа № 520/9022/18
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 р. Справа № 520/9022/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

представника позивача Гаврильченко Ю.О.

представників відповідача Торшина - Дзюба Т.О., Сукач Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Харківської митниці ДФС на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2019, суддя Старосєльцева О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 30.01.19 по справі № 520/9022/18

за позовом ОСОБА_1

до Харківської митниці ДФС

про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 ( далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовною заявою до Харківської митниці ДФС ( далі відповідач, Харківська митниця), в якій просив визнати незаконним та скасувати рішення Харківської митниці ДФС про коригування митної вартості товарів № UА807000/2018/000825/2 від 17.09.2018 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА807190/2018/00416.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 23.01.2019 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Харківської митниці ДФС №UА807000/2018/000825/2 від 17.09.2018 про коригування митної вартості товарів.

Визнано протиправною та скасовано картку відмови у прийнятті митних декларацій, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Харківської митниці ДФС № UА807190/2018/00416.

В іншій частині позову відмовлено.

Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач зазначає доводи щодо правомірності оскаржуваних рішення та картки відмови.

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу в якому, посилаючись на безпідставність вимог апеляційної скарги, просив оскаржуване рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши доповідь обставин справи, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що позивач подав до митного оформлення придбаний у компанії «USA Intercargo LLC» транспортний засіб - Mercedes-Benz (модель GLS 450, календарний рік випуску - 2017, модельний рік випуску - 2018, рахунок - фактура (інвойс) №UA-041707 від 02.04.2018.

З цією метою платник через декларанта склав митну декларацію №UA807190/2018/017191 від 06.09.2018, у якій митна вартість товару визначена за резервним - другорядним методом визначення митної вартості товарів у розмірі 38918,00 доларів США, у тому числі вартість транспортування 400 доларів США (відповідно до висновку експерта ХНДІ ім. Бокаріуса).

Разом з декларацією до митниці були подані: рахунок - фактура (інвойс) №UA-041707 від 02.04.2018 на суму 19325,00 доларів США, коносамент HLCUDSCGR9-4 від 23.05.2018, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 від 27.10.2017, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу №UA500650/2018/1668 від 20.07.2018, висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією Харківського НДІСЕ №18486 від 31.08.2018, договір про надання послуг митного брокера №1935 від 03.07.2018, квитанції про сплату митних платежів від 03.07.2018, 07.07.2018, 05.09.2018 та інші документи.

Харківською митницею застосовано процедуру консультацій з приводу рівня митної вартості товару.

Витребуваних документів платником надано не було.

17.09.2018 Харківською митницею ДФС прийнято рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2018/000825/2 (за ВМД №UA807190/2018/017191), яким застосовано резервний - другорядний метод визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту та визначено митну вартість транспортного засобу - Mercedes-Benz (модель GLS 450) на рівні 47660,00 доларів США.

На виконання рішення про коригування митної вартості від 17.09.2018 № UA807000/2018/000825/2 (за ВМД №UA807190/2018/017191) відповідачем було прийнято рішення у формі Картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA 807190/2018/00416.

24.09.2018 позивачем самостійно подано нову ВМД №UA807190/2018/018355, у якій визначено митну вартість транспортного засобу - Mercedes-Benz (модель GLS 450) на рівні 47660,00 доларів США і за квитанцією від 23.09.2018 проведено оплату 73200,00грн. за митне оформлення транспортного засобу.

16.10.2018 позивач письмовою заявою звернувся до Харківської митниці ДФС з приводу повернення 73200,00грн. надмірно сплачених митних та інших платежів, в чому листом Харківської митниці ДФС від 31.10.2018 №7950/00-1/20-70-19-02 йому було відмовлено.

Приймаючи рішення в частині задоволення позову, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості та недоведеності відповідачем визначення митної вартості товару.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

З матеріалів справи встановлено, що оскаржувані рішення прийнято відповідачем у зв`язку з невизнанням заявленої декларантом (позивачем) митної вартості товару.

Такі висновки гуртуються на відсутності у поданих до митного оформлення документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, розбіжності в пошкодженнях транспортного засобу в актах та висновку експерта.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 54 Митного кодексу України орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, відповідно до статті 49 МК України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню (частина друга статті 52 Митного кодексу України).

Відповідно до ст.57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Так, згідно графи 43 ВМД №UA807190/2018/017191, заявником самостійно обрано шостий (резервний) метод визначення митної вартості, а не основний (за ціною договору).

Відповідно до статті 53 Митного кодексу України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування (частина друга статті 53 МК України).

З матеріалів справи встановлено, що платником було подано інвойс, згідно до якого ціна товару складає 19325,00 дол. США, висновок експортної товарознавчої експертизи Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Заслуженого професора Бокаріуса _4 №18486 від 31.08.2018р., згідно до якого вартість транспортного засобу складає 38518,27 грн..

Враховуючи вказані розбіжності, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності у відповідача обґрунтованих сумнівів правильності визначення позивачем митної вартості транспортного засобу на рівні 38.918,00 доларів США.

Частиною третьою статті 53 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи відповідно до переліку, наведеному в даній нормі.

Так, відповідачем на підставі приписів вказаної норми, на адресу позивача 06.09.2018 надіслано електронне повідомлення щодо надання додаткових документів, а саме копії митної декларації країни відправлення, пояснення щодо розбіжностей пошкодження транспортного засобу, виписку з бухгалтерської документації. Між тим, на письмову вимогу митного органу, документи надані не були.

Відповідачем відповідно до повноважень, встановлених ст. 54 Митного кодексу України було здійснено коригування заявленої митної вартості автомобіля Mercedes-Benz (модель GLS 450) на рівні 47660,00 доларів США. Митну вартість визначено за резервним методом.

Статтею 64 Митного кодексу України встановлено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT).

Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

У випадку визначення митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу зазначаються докладна інформація та джерела, які використовувалися митним органом при її визначенні.

Так, згідно оскаржуваного рішення при визначенні митної вартості товару контролюючим органом як джерело інформації була використана інформація сайту мережі Інтернет http://autoastat.com.

Також, відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України, прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань з докладною інформацією, яка використовувалася митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів.

Між тим, оскаржуване рішення містить лише посилання на сторінку в мережі Інтернет. Докладна інформація, яка використовувалася митним органом при її визначенні, відсутня.

Відповідачем надано скріншот інтернет-сторінки, згідно до якого пошук здійснено за VIN кодом 44JGDF6EE2JB041707 оцінюваного транспортного засобу були зазначені № лота 22088291, а також інша інформація та характеристики, що автентичні заявленим декларантом. Фінальна ставка 46200 доларів США. Статус продано.

Проте, така інформація відповідачем зафіксована та відображена у оскаржуваному рішенні не була.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до приписів ст. 2 КАС України, рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим, тобто прийнятим з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Між тим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що визначення митної вартості товару лише виходячи відомостей з одного сайту Інтернет не є достатнім обґрунтуванням визначення вартості товару.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем правомірність прийняття оспорюваних рішень не доведено.

Отже, враховуючи викладене, колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, що оскаржувані рішення відповідача, як суб`єкта владних повноважень, прийняті необґрунтовано, при цьому, відповідно до ст. 77 КАС України, відповідачем доказів правомірності своїх рішень не надано.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи апеляційної скарги щодо відсутності спору у даній справі, оскільки позивач фактично погодився із митною вартістю товару, визначеною Харківською митницею ДФС, у зв`язку з тим, що він не скористався правом випуску у вільний обіг товару, що декларується у разі незгоди з рішенням органу про коригування заявленої митної вартості товарів, відповідно до приписів ст. 52 Митного кодексу України, адже вказаною статтею передбачено право, а не обов`язок декларанта. При цьому, останній скористався законодавчо встановленим правом судового оскарження.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Харківської митниці ДФС - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 23 січня 2019 року по справі № 520/9022/18 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Любчич
Судді(підпис) (підпис) О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін
Постанова складена в повному обсязі 24.05.19.