Справа № 2040/7399/18
Суддя: Калиновський В.А.
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 р.Справа № 2040/7399/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Калиновського В.А.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Кононенко З.О. ,

за участю секретаря судового засідання Ковальчук А.С

представник відповідача Шапошник С.С.

представник позивача Дмитренко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Біленський О.О., м. Харків, повний текст складено 06.12.18 року по справі № 2040/7399/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд: визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення - рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Харківській області від 16.03.2018 року №0057875/1303-2020.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2018 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач вказує на те, що при прийнятті податкового повідомлення - рішення №0057875/1303-2020 від 16.03.2018 року про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік в сумі 20851,20 грн. контролюючий орган діяв на підставі та в межах повноважень, визначених чинним законодавством. При цьому, твердження позивача, що контролюючим органом невірно застосовано ставку податку, а саме 1% замість 0,2%, яка встановлена рішенням ХVI сесії Старовірівської сільської ради VII скликання від 22.06.2017 року №256 "Про справляння податків та зборів на території Старовірівської сільської ради" вважає неправомірним, оскільки застосування вказаного рішення можливо лише з початку нового бюджетного періоду, а саме: з 01.01.2018 року.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому він, наполягаючи на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача, наполягаючи на законності та обгрунтованості рішення суду першої інстанції, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін.

Представник відповідача, наполягаючи на порушенні судом першої інстанції, при прийнятті рішення, норм матеріального права, просив скасувати оскаржуване рішення та прийняти постанову, якою в задоволенні позову відмовити, з обставин і обґрунтувань, викладених в апеляційній скарзі.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна у власності позивача з 04.03.2016 року перебуває нежитлова будівля (склад) загальною площею 651,6 кв.м за адресою: АДРЕСА_1.

Контролюючим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №0057875/1303-2020 від 16.03.2018 року про визначення суми податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік в сумі 20851,20 грн. за ставкою 1% від розміру мінімальної заробітної плати, згідно з рішенням IV сесії Старовірівської сільської ради VII скликання від 28.01.2016 року №52 "Про справляння податків та зборів на території Старовірівської сільської ради".

Непогодившись із зазначеним податковим повідомленням-рішенням позивач звернувся з даним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що у разі прийняття органом місцевого самоврядування рішення про встановлення місцевих податків і зборів на 2017 рік, контролюючий орган при нарахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2017, повинен був враховувати розмір ставок, встановлений Рішенням ХVI сесії Старовірівської сільської ради VII скликання від 22.06.2017 року №256 "Про справляння податків та зборів на території Старовірівської сільської ради" яким затверджено Положення "Про порядок обчислення та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки по Старовірівській сільській раді" в новій редакції, згідно якого встановлена ставка податку для "інших будівель" - у розмірі 0,2% від розміру мінімальної заробітної плати .

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Статтею 10 Податкового кодексу України (далі за текстом - ПК України) визначено перелік місцевих податків, до яких, зокрема, відносено і податок на майно.

Відповідно до статті 265 ПК України до податку на майно включено, у тому числі, податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Правові засади справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, перелік платників податку, об`єкти оподаткування, порядок сплати, пільги зі сплати, максимальний розмір ставки податку визначені статтею 266 ПК України.

Крім того, згідно з пунктом 12.3 статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.

Відповідно до підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.

В той же час пунктом 4 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 20 грудня 2016 року № 1791-УІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році» установлено, що в 2017 році до прийнятих рішень органів місцевого самоврядування про встановлення місцевих податків і зборів, які прийняті на виконання цього Закону, не застосовуються вимоги підпункту 4.1.9 пункту 4.1 та пункту 4.5 статті 4, підпункту 12.3.4 пункту 12.3, підпункту 12.4.3 пункту 12.4 та пункту 12.5 статті 12 Податкового кодексу України та Закону України «Про засади державної регуляторної політики у сфері господарської діяльності».

Вказаний Закон набув чинності з 01 січня 2017 року.

Отже, у 2017 році зупинено дію підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України, а, відповідно, відсутні обмеження для органів місцевого самоврядування щодо строків прийняття рішення про встановлення місцевих податків і зборів.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що пунктом 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 07.12.2017 № 2245-УІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2018 році» також встановлено, що у 2018 році до рішень про встановлення місцевих податків і зборів, прийнятих органами місцевого самоврядування, у тому числі радами об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, після 15 липня 2017 року та у 2018 році, не застосовуються вимоги підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 Податкового кодексу України.

Отже, з 01 січня 2017 року і до теперішнього часу зупинено дію підпункту 12.3.4 пункту 12.3 статті 12 ПК України, а, відповідно, відсутні обмеження для органів місцевого самоврядування щодо строків прийняття рішення про встановлення місцевих податків і зборів.

Таким чином, ПК України встановлений обов`язок контролюючого органу нарахувати податок за 2017 рік незалежно від термінів прийняття рішення органу місцевого самоврядування про встановлення відповідних податків і зборів.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 24.04.2018 року по справі №803/1307/17, від 04.09.2018 року по справі №820/5457/17, від 08.05.2018 року по справі №825/1403/17.

Згідно з вимогами ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Письмові докази свідчать, що при нарахуванні ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, Головним управлінням ДФС у Харківській області застосовано ставку в розмірі 1% від мінімальної заробітної плати, яка встановлена рішенням IV сесії Старовірівської сільської ради VII скликання від 28.01.2016 № 52 «Про справляння податків та зборів на території Старовірівської сільської ради».

Пунктом 6 рішення XIII сесії Старовірівської сільської ради VII скликання від 30.01.2017 № 198 «Про справляння податків та зборів на території Старовірівської сільської ради» визнано таким, що втратило дію, рішення ради від 28.01.2016 № 52.

При цьому ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, була залишена без змін. Обґрунтовуючи правомірність своїх дій, відповідач посилається також і на положення рішення від 30.01.2017 № 198.

В той же час, пунктом 6 рішення XVI сесії Старовірівської сільської ради VII скликання від 22.06.2017 № 256 «Про справляння податків та зборів на території Старовірівської сільської ради» визнано таким, що втратило дію, рішення ради від 30.01.2017 № 198.

Крім того, рішенням XVI сесії VII скликання Старовірівської селищної ради Нововодолазького району Харківської області від 22.06.2017 року № 256 ставка податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановлена на рівні 0,2% від розміру мінімальної заробітної плати.

У зв`язку з викладеним вище, колегія суддів зазначає, що Головне управління ДФС у Харківській області повинно було провести розрахунок податкового зобов`язання ОСОБА_1 зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, виходячи із розміру ставок, які діяли на момент складання податкового повідомлення-рішення, що оскаржується, та встановлені рішенням Старовірівської селищної ради Нововодолазького району Харківської області від 22.06.2017 № 256, що в свою чергу відповідає вимогам ПК України та Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2017 році».

Щодо зауваження апелянта з приводу того, що суд першої інстанції, дійшовши до висновку про правомірність застосування при нарахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік ставки в розмірі 0,2% від мінімальної заробітної плати, мав частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 , визнавши правомірність прийнятого податкового повідомлення-рішення від 16.03.2018 № 0057875/1303-2020 в сумі 4170,24 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Згідно підпункту 14.1.157 пункту 14.1 статті 14 ПК України, податкове повідомлення-рішення - письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності.

Тобто, розрахунок розміру податкового зобов`язання відноситься до компетенції виключно відповідного контролюючого органу - Головного управління ДФС України в Харківській області.

В той же час статтею 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі за текстом - КАСУ) визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України. У разі порушення цих вимог суд у відповідності до статті 245 КАСУ визнає протиправним та скасовує індивідуальний акт суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, проведення судом обчислення податкових зобов`язань платників податків або їх перерахунку нормами КАСУ не передбачено.

Отже, колегія суддів переглянувши рішення суду першої інстанції, вважає, що при його прийнятті суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи судом апеляційної інстанції, спростовані зібраними по справі доказами та встановленими обставинами, з наведених підстав висновків суду не спростовують.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2018 року по справі №2040/7399/18 прийнято з дотриманням норм чинного процесуального та матеріального права і підстав для його скасування не виявлено.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.11.2018 року по справі № 2040/7399/18 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)В.А. Калиновський
Судді(підпис) (підпис) Л.В. Мельнікова З.О. Кононенко
Повний текст постанови складено 23.05.2019 року