Справа № 200/14806/18-а
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року справа №200/14806/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Міронової Г.М., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Вугледарської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі № 200/14806/18-а (головуючий І інстанції Стойка В.В., повний текст складений у м. Слов`янську Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Вугледарської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Вугледарської міської ради (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення № 7/31-10 від 23.06.2018 року «Про відмову у видачі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки»;

- зобов`язати розглянути заяву від 22.05.2017 року та надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 46 м.кв. за адресою: АДРЕСА_1 за цільовим призначенням 03.08 (Для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування), на якій розташований будинок кафе, який належить заявникам на праві спільної часткової власності (а.с. 5-8).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року позов задоволений частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Вугледарської міської ради № 7/31-10 від 23.06.2018 року «Про відмову у видачі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки»;

- зобов`язано Вугледарську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.05.2017 року з урахуванням висновків суду, зазначених в рішенні.

- в решті позовних вимог - відмовлено (а.с. 87-92).

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду через неповне з`ясування судом обставин, які мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на правомірність спірного рішення, оскільки на момент подання позивачем заяви - 22.05.2017 року існувала необхідність вжиття заходів із забезпечення виконання рішення суду, тобто усунення перешкод у реалізації права власності позивача щодо самовільно зайнятої земельної ділянки. Тобто, сам факт знаходження на самовільно зайнятій земельній ділянці об`єкта нерухомості станом на 22.05.2017 року був порушенням закону, про що було відомо позивачу (а.с. 94-99).

В апеляційній скарзі відповідач просив розглянути справу у його відсутність (а.с. 99).

Від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити без задоволення апеляційну скаргу та розглянути справу у його відсутність (а.с. 123-124).

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України апеляційний розгляд справи здійснений в порядку письмового провадження.

Суд апеляційної інстанції заслухав доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи, і дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлені такі обставини.

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.05.2018 року у справі № 223/399/17 скасовано рішення Вугледарського міського суду Донецької області від 05.03.2018 року, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення Вугледарської міської ради від 15.06.2017 року № 7/17-23 «Про відмову у видачі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки»;

- зобов`язано Вугледарську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22 травня 2017 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0046 га за адресою: АДРЕСА_1 ;

- в решті позовних вимог - відмовлено (а.с. 11-13).

Вищенаведене рішення обгрунтовано тим, що відповідач не прийняв рішення з посиланням на підставу, яка передбачена нормами Земельного кодексу, тобто він не обирав з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Рішенням Вугледарської міської ради від 23.06.2018 року № 7/31-10 «Про відмову у видачі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», розглянув повторно заяву гр. ОСОБА_1 від 22.05.2017 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 0,0046га за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування, на якій розташований будинок кафе, який належить заявникам на праві спільної часткової власності, згідно постанови Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.05.2018 року у справі № 223/399/17, керуючись статтею 129-1 Конституції України, статтею 14 КАС України, статтею 18 ГПК України, частиною третьою статті 123, частиною третьою статті 124 ЗК України, пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», позивачу відмовлено у видачі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування об`єктів туристичної інфраструктури та закладів громадського харчування орієнтовною площею 0,0046га із земель комунальної власності, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку з невідповідністю місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів (а.с. 19).

Листом від 23.07.2018 року на запит позивача від 18.07.2018 року, Вугледарська міська рада повідомила повторно, що згідно з частиною третьою статті 123 Земельного кодексу України відмова у видачі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки надається у разі невідповідності місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Перелік законів, яким не відповідає місце розташування земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, наведено у рішенні міської ради від 23.06.2018 року № 7/31-10 «Про відмову у видачі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» (а.с. 22).

Встановлені обставини підтверджені матеріалами справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України судом апеляційної інстанції переглянуто справу за наявними у ній доказами та перевірено законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, в частині незадоволених позовних вимог рішення суду не оскаржено.

За приписами п. «в» ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності (п. «б» ч. 1 ст. 81 ЗК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЗК України особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

У клопотанні зазначаються орієнтовний розмір земельної ділянки та її цільове призначення. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування та розмір земельної ділянки, письмова згода землекористувача, засвідчена нотаріально (у разі вилучення земельної ділянки). Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

За приписами ч. 3 ст. 123 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування в межах їх повноважень у місячний строк розглядає клопотання і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування земельної ділянки вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, а також генеральних планів населених пунктів, іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування території населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Забороняється відмова у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок, місце розташування об`єктів на яких погоджено відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування згідно із статтею 151 цього Кодексу.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення документації із землеустрою або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення документації із землеустрою без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Умови і строки розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок визначаються договором, укладеним замовником з виконавцем цих робіт відповідно до типового договору. Типовий договір на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки.

Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу (ч. 2 ст. 124 ЗК України).

Не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб (ч. 2 ст. 134 ЗК України).

В спірному рішенні відповідача зазначено, що відповідач, відмовляючи у задоволенні заяви позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, керувався ст. 129-1 Конституції України, ст. 14 КАС України, ст. 18 ГПК України, ч. 3 ст. 123, ч. 3 ст. 124 ЗК України, п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Згідно ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Згідно ст. 18 ГПК судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права чи інтереси.

Відповідно ч. 3 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу.

Згідно п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Суд апеляційної інстанції зазначає, в спірному рішенні відповідача наведений перелік статей, зокрема, Земельного кодексу та зазначена підстава відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Водночас, в спірному рішенні відповідач взагалі не обгрунтував підстави, з яких відмовив позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, а лише зазначив текст ч. 3 ст. 123 ЗК України.

Отже, з огляду на встановлені обставини справи та наведені норми закону, якими регулюються спірні відносини, відповідач прийняв спірне рішення, яке є протиправним внаслідок його необґрунтованості, невизначеності та незрозумілості.

Щодо посилання Вугледарської міської ради в частині передання земельної ділянки з кадастровим номером НОМЕР_1 комунальному підприємству «Благоустрій» у постійне користування для будівництва та обслуговування об`єкту, суд не бере до уваги, оскільки вона не була зазначена в спірному рішенні як підстава для його прийняття.

Також суд зазначає, що позивач звернувся до відповідача з заявою про надання дозвілу на розробку проекту землеустрою раніше у часі, ніж земельна ділянка була передана КП «Благоустрій» у постійне користування.

Крім того, передача у постійне користування земельної діляки КП «Благоустрій» не може бути підставою для відмови позивачу у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, оскільки чинне законодавство це дозволяє.

Згідно ч. 10 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі поділу чи об`єднання земельних ділянок.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

В рішенні від 10.02.2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Водночас у рішенні від 27.09.2010 року по справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову шляхом визнання протиправним та скасування рішення Вугледарської міської ради № 7/31-10 від 23.06.2018 року «Про відмову у видачі дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача від 22.05.2017 року з урахуванням висновків суду.

На підставі встановлених обставин справи та наведених нормативно-правових норм, які регулюють спірні відносини, суд апеляційної інстанції вирішив, що суд першої інстанції правильно вирішив справу, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 250, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Вугледарської міської ради - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 15 березня 2019 року у справі № 200/14806/18-а за позовом ОСОБА_1 до Вугледарської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без змін.

Повний текст постанови складений 22 травня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий І.В. Геращенко

Судді Г.М. Міронова

І.В. Сіваченко