Справа № 234/5629/19
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року справа №234/5629/19

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Геращенка І.В., Сіваченка І.В., секретар судового засідання Верховецька Г.О., за участю представника позивача - Плясова О.В., розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника позивача - ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 квітня 2019 року (повний текст складено 19 квітня 2019 року в м. Краматорськ) у справі № 234/5629/19 (суддя І інстанції - Кравченко О.Ю.) за позовом ОСОБА_2 до інспектора роти №3 БПП УПП в м.Краматорську та Слов`янську ГУ НП у Донецькій області Ісакова Максима Ігоровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И В:

02 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до інспектора роти №3 БПП УПП в м.Краматорську та Слов`янську ГУ НП у Донецькій області Ісакова Максима Ігоровича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. Позивач просив визнати незаконною та скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК №508409 від 13.03.2019 року про накладення на нього адміністративного стягнення за ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП та закрити провадження у адміністративній справі.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що постановою інспектора роти №3 батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та Слов`янську УПП в Донецькій області ДПП лейтенанта поліції Ісакова М.І. від 13.03.2019 року на нього накладено адміністративне стягнення за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП в розмірі 425 грн. З постановою не погоджується, вважає, що постанова не відповідає вимогам КУпАП та винесена з грубим порушенням його прав та законних інтересів. Доказів на підтвердження його вини в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП немає та не може бути, оскільки всі освітлювальні прилади на вищевказаному автомобілі знаходяться в робочому стані і завжди обов`язково ним застосовуються відповідно до вимог ПДР України, особливо під час руху на авто в темну пору доби. На його пропозицію відповідачу перевірити стан роботи освітлювальних приладів його авто та якось зафіксувати це, йому було відмовлено. Крім того на доведеність факту руху його автомобіля, а тим більш керування ним автомобілем з не ввімкненими фарами ближнього світла під час такого руху відповідач не надав жодного доказу та взагалі не пояснив, чому він здійснив зупинку біля його автомобіля, під час коли ним не здійснювалося керування ним та запросив в нього для перевірки свідоцтво про реєстрацію ТЗ та посвідчення водія, що є порушенням п.п.в) п.2.14 ПДР України. Обставини правопорушення, вказані поліцейським в оскаржуваній постанові не відповідають дійсності, оскільки зупинка його авто поліцейськими фактично не було здійснено, він не здійснював рух на ньому і знаходився біля свого ТЗ, а не керував ним. Відповідач самостійно під`їхав до нього і без законних на то підстав став вимагати від нього надати документи на авто і посвідчення водія.

Крім того, п.2.1 г) ПДР України він не порушував, оскільки мав при собі поліс страхування №АО/0356198, про що він повідомив відповідачу. Також при притягнення до адміністративної відповідальності відповідач порушив його права, передбачені ст.268 КУпАП, не дав можливості скористатися правовою допомогою на місці розгляду справи. Копію протоколу про адміністративне правопорушення та постанову про притягнення до адміністративної відповідальності йому не вручив. Крім того, на його прохання опитати свідків з обставин порушення ПДР України, йому було відмовлено. Також відповідач порушив вимоги щодо процедури розгляду справи, а саме - проігнорував порядок встановлений ст.ст.278, 279 КУпАП.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 19 квітня 2019 року у справі № 234/5629/19 позов задоволено частково. Визнано протиправною та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі серії НК №508409 від 13 березня 2019 року, складену відносно ОСОБА_2 в частині притягнення до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 122 КУпАП. Провадження в справі про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення стосовно ОСОБА_2 - закрито в зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_2 до інспектора роти №3 БПП УПП в м.Краматорську та Слов`янську ГУ НП у Донецькій області Ісакова Максима Ігоровича про визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії НК №508409 від 13 березня 2019 року в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП - відмовлено. Представник позивача не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив оскаржене рішення суду скасувати частково, а саме в частині визнання протиправною та скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення серії НК №508409 від 13 березня 2019 року в частині притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не повністю виконано вимоги ст. 246 КАС України, а навпаки навіть щодо встановлення деяких фактів та обставин справи самостійно перебільшено опис таких обставин та викладено в рішенні як встановлені при розгляді справи, що не підтверджується ані доказами наданими відповідачем, ані матеріалами адміністративної справи та матеріалами справи про адміністративне правопорушення. Помилково надано невірну оцінку фактам і обставинам, викладеним в поясненнях позивача щодо обставин самої події, наявності та беззаперечності законних підстав складання та безпосереднього оформлення оскаржуваної постанови, які відповідач, відповідно до покладених на нього процесуальних обов`язків не спростував в встановленому законом порядку та не довів належним чином наявність протилежних обставин і подій.

В судовому засіданні представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 13.03.2019 року інспектором роти №3 БПП в м. Краматорську та Слов`янську Департаменту патрульної поліції Ісаковим М.І. (далі - відповідач, патрульний) було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК №508409.

Вказаною постановою ОСОБА_2 (далі - позивач), який керував автомобілем ЗАЗ-DAEOO державний номер НОМЕР_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 425 грн за вчинення порушень, передбачених ч.1 ст. 126, ч.2 ст.122 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно постанови, 13.03.2013 року о 22-30 годин в м. Краматорську по вул.Щербакова, біля буд.2 водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом ЗАЗ-DAEOO державний номер НОМЕР_1 у темну пору доби не ввімкнув фари ближнього світла, а також не мав при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив п.п.19.1, п.2.1 ґ) ПДР.

Не визнаючи себе винним у вчиненні вказаних правопорушень, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права.

Спірним у справі є протиправність постанови серії НК № 508409 від 13.03.2019.

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Підпунктом «а» пункту 19.1 ПДР України (в редакції, чинній на час складання спірної постанови) встановлено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої - на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Відповідно до п.10.1 ПДР темна пора доби - частина доби від заходу до сходу сонця

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачена відповідальність за порушення правил користування зовнішніми освітлювальними приладами.

Також, згідно із підпунктом «ґ» пункту 2.1 ПДР України (у редакції, чинний на час складання спірної постанови), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), передбачена частиною 1 статті 126 КУпАП.

Згідно з вимогами статті 254 Кодексу України про адміністративне правопорушення про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Протокол не складається у випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 статті 258 Кодексу України про адміністративне правопорушення протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи, в тому числі: про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (зокрема частини перша, друга, третя, п`ята і шоста ст. 121, ст. 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя ст. 122, частина перша ст. 123, ст. ст. 124-1-126).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07 листопада 2015 року № 1395 затверджено «Інструкцією з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», згідно з п. 4 якої у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, в тому числі частиною другою статті 122 та частиною першою статті 126 КУпАП.

Отже, в справах зазначеної категорії протокол не складається, навіть за умови незгоди особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, з інкримінованим правопорушенням

Згідно з ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до приписів частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Докази, надані відповідачем по справі, мають бути належним чином досліджені судом із наданням їм відповідної правової оцінки на предмет їх належності і допустимості, повноти та достатності для визнання правомірності дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Підпунктом «а» пункту 19.1 ПДР України (в редакції, чинній на час складання спірної постанови) встановлено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої - на всіх механічних транспортних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Суд зазначає, що на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП відповідачем надано відеозапис, зі змісту якого неможливо чітко та однозначно встановити, що о 22 годин 30 хвилин 13.03.2019 року, позивач, керуючи автомобілем марки «ЗАЗ-DAEOO» державний номер НОМЕР_1 , в м. Краматорську по вул. Щербакова, біля буд.2 не ввімкнув фари ближнього світла, оскільки під час здійснення відеозапису автомобіль перебуває у статичному стані. При цьому з відеозапису вбачається, що сам факт керування транспортним засобом позивач не заперечує.

Беручи до уваги те, що відповідачем на огляд суду не було надано доказів, які прямо вказують на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП, факт порушення позивачем не встановлений беззаперечними доказами, тому відсутні підстави стверджувати про вчинення ОСОБА_2 вказаного правопорушення поза обґрунтованими сумнівами.

Щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП, судом першої інстанції зазначено наступне.

Згідно з частиною першою статті 32 Закону України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до частини другої статті 16 Закону України від 30 червня 1993 року № 3353-XII «Про дорожній рух» водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з пунктом 21.3 статті 21 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті (підрозділів Національної поліції), на їх вимогу.

Відповідно до пункту 2.1 «ґ» ПДР (у редакції, яка чинна на час складання спірної постанови) водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та згідно з пунктом 2.4 «а» ПДР на вимогу працівника поліції пред`явити такий для перевірки.

Частиною першою статті 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

У справі встановлено, що позивача притягнули до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП та частиною першою статті 126 КпАП.

Фактичною підставою для цього стало те, що, на думку інспектора поліції, позивач керував транспортним засобом у темну пору доби без ввімкнених фар ближнього світла. У зв`язку з цим позивача зупинили для з`ясування цих обставин.

Водночас інспектор поліції, який зупинив позивача, перевірив наявність страхового поліса, якого, як встановлено у справі, позивач не мав (пред`явив лише страховий поліс строк дії якого ще не почався).

Відтак щодо позивача складено спірну постанову, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності одночасно за двома статтями КУпАП.

На підставі досліджених доказів суд з`ясував, що підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП не було з огляду на відсутність складу цього правопорушення.

Водночас, відсутність доказів для притягнення до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 122 КУпАП ще не є достатньою підставою вважати, що не було підстав і для притягнення до адміністративної відповідальності за частиною першою статті 126 КУпАП.

Як вбачається з наданого суду полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АО/0356198 від 13.03.2013, строк дії зазначеного полісу починається з 00 годин 00 хвилин 14.03.2019 року, отже станом на час складання спірної постанови, 13.03.2019 року о 22 год.30 хв., зазначений поліс не діяв.

Доводи представника позивача про те, що відповідно до 2.1 «ґ» ПДР (в редакції, яка діяла на час складення спірної постанови), водій не обов`язково повинен мати саме діючий поліс обов`язкового страхування, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, суд вважає необґрунтованими.

Таким чином, інспектор патрульної поліції мав обґрунтовані підстави зупинити автомобіль позивача (не для перевірки поліса страхування) і оскільки він дійшов висновку про наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то, відповідно, правомірно вимагав від позивача пред`явити документи, що посвідчують наявність договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи те, що допущене позивачем адміністративне порушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП, підтверджено належними та допустимими доказами, зокрема відеоматеріалами з місця події, суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за правопорушення передбачене ч. 1 ст. 126 КУпАП відповідає вимогам Закону, та підстави для її скасування - відсутні.

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно частини третьої статті 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Щодо доводів позивача про порушення його прав, передбачених ст.268 КУпАП під час винесення постанови суд зазначає, що наявним у матеріалах справи відеозаписом підтверджено, що патрульний роз`яснив позивачу в чому полягає суть вчиненого ним правопорушення, повідомив про розгляд справи про вчинення адміністративного правопорушення та подальше винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, роз`яснив передбачені ст. 268 КУпАП права особи, яка притягається до відповідальності, у тому числі право надавати пояснення та користуватися правовою допомогою адвоката та іншого фахівця в галузі права.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови серії НК №508409 від 13.03.2019 року право позивача на захист порушено не було.

Зазначені обставини свідчать про те, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення поліцейським обґрунтовано притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у розмірі 425 грн.

Суд першої інстанції, приймаючи до уваги запис відеофіксації вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, діяли в межах норм КАС України і вказаний доказ не визнавався судами неналежним та/або недопустимим.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу представника позивача - ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 квітня 2019 року у справі № 234/5629/19 - залишити без задоволення.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 квітня 2019 року у справі № 234/5629/19 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 20 травня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий А.А. Блохін

Судді І.В. Геращенко

І.В. Сіваченко