Справа № 620/647/19
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 року м. Чернігів Справа № 620/647/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

за участі секретаря - Гайдука С.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - Балишева М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

У С Т А Н О В И В:

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) 04.03.2019 звернувся до суду з адміністративним позовом до Ніжинського об`єднаного управління Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви (а.с. 62-64), просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 22.10.2018 № та №6.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що заборгованості у нього по сплаті єдиного податку ніколи не існувало. Так, усі платежі ним здійснювалися вчасно, а порушення, вказані у спірних податкових повідомленнях-рішеннях, виникли виключно із-за допущення помилки у заповненні документів.

Ухвалою судді від 01.04.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою суду від 18.04.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати та занесеною секретарем судового засідання до протоколу судового засідання, здійснено заміну відповідача на належного, а саме: на Головне управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (далі - ГУДФС у Чернігівській області).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні, надав відзив на позовну заяву та зазначив, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті на підставі акту камеральної перевірки від 08.10.2018 №380/ФОП/25-01-13-02-24, у якому зафіксовано порушення ФОП ОСОБА_1 терміну сплати узгоджених податкових зобов`язань з єдиного податку.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову має бути відмовлено, з таких підстав.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 10.02.2016 внесено відповідний запис (а.с. 53). Позивач є платником єдиного податку (3 група) та перебуває на спрощеній системі оподаткування з 10.02.2016, що підтверджується відповідним витягом від 11.02.2016 №1168-3/10/25-24-17-112 (а.с. 54).

Як вбачається з матеріалів справи, 08.10.2018 Ніжинським управлінням ГУДФС у Чернігівській області, на підставі пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 та п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, проведено камеральну перевірку своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань по єдиному податку ФОП ОСОБА_1 за період з 01.12.2016 по 08.10.2018.

За результатами перевірки складено акт від 08.10.2018 №380/ФОП/25-01-13-02-24, у якому зазначено про порушення позивачем термінів сплати узгодженого зобов`язання з єдиного податку протягом строку, визначеного п. 295.1 ст. 295 Податкового кодексу України (а.с. 39-40).

На підставі висновків, викладених у вищевказаному акті перевірки, Ніжинською ОДПІ ГУДФС у Чернігівській області 22.10.2018 прийнято податкові повідомлення-рішення:

№, яким ФОП ОСОБА_1 нараховано штрафні санкції за платежем єдиний податок з фізичних осіб у сумі 3 490,64 грн. (а.с. 31);

№, яким ФОП ОСОБА_1 нараховано штрафні санкції за платежем єдиний податок з фізичних осіб у сумі 596,11 грн. (а.с. 32).

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач оскаржив їх в адміністративному порядку (а.с. 19-21, 27, 28-30), однак рішенням ДФС України від 12.02.2019 №6886/6-99-99-11-05-01-25 скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без змін, а податкові повідомлення рішення - без задоволення (а.с. 13-15).

Враховуючи наведене, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до підпункту 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Правові засади застосування спрощеної системи оподаткування, обліку та звітності, а також справляння єдиного податку врегульовані Розділом XIV (Глава 1) Податкового кодексу України.

Так, відповідно до пункту 291.2 статті 291 Податкового кодексу України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.

Суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на такі групи платників єдиного податку: третя група - фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 5000000 гривень (пункт 291.4 статті 291 Податкового кодексу України).

Відповідно до пункту 293.3 статті 293 Податкового кодексу України відсоткова ставка єдиного податку для платників третьої групи встановлюється у розмірі: 1) 3 відсотки доходу - у разі сплати податку на додану вартість згідно з цим Кодексом; 2) 5 відсотків доходу - у разі включення податку на додану вартість до складу єдиного податку.

Згідно із пунктом 294.1 статті 294 Податкового кодексу України, податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.

Пунктом 295.3 статті 295 Податкового кодексу України установлено, що платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Платники єдиного податку несуть відповідальність відповідно до цього Кодексу за правильність обчислення, своєчасність та повноту сплати сум єдиного податку, а також за своєчасність подання податкових декларацій (пункт 300.1 статті 300 Податкового кодексу України).

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 протягом перевіряємого періоду до контролюючого органу подавались податкові декларації платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця. У вищевказаних податкових деклараціях позивачем було самостійно визначено суми єдиного податку, які підлягали нарахуванню та сплаті до бюджету за підсумками звітних (податкових періодів).

Як вбачається із наданих ФОП ОСОБА_1 доказів, позивач сплачував суму визначеного у деклараціях єдиного внеску (а.с. 92-155). Однак по деклараціям від 20.01.2017, від 16.04.2017, від 11.07.2017, від 24.10.2017 та від 06.01.2018 (а.с. 45, 46, 47, 48, 49) позивач порушив граничні терміни сплати, що підтверджується дублікатами квитанцій: від 28.02.2017 №0.0.717027087.1, від 31.03.2017 №0.0.736842229.1, від 13.04.2017 №0.0.744785736.1, від 20.04.2017 №0.0.750387619.1 (граничний термін сплати - 19.02.2017), від 23.06.2017 №0.0.793285273.1 (граничний термін сплати - 20.05.2017), від 31.08.2017 №0.0.839740736.1, від 23.09.2017 №0.0.856574940.1 (граничний термін сплати - 19.08.2017), від 29.12.2017 №0.0.928966293.1, від 09.01.2018 №0.0.934558992.1 (граничний термін сплати - 19.11.2017), від 02.03.2018 №0.0.978703063.1, від 20.03.2018 №0.0.993250793.1, від 22.04.2018 №0.0..1, від 03.06.2018 №0.0..1, від 28.06.2018 №0.0..1, від 11.08.2018 №0.0..1, від 19.09.2018 №0.0..1 (граничний термін сплати - 19.02.2018) (а.с. 102-105, 107, 109, 110, 113, 114, 116-122), у зв`язку з чим у обліковій картці позивача почала обліковуватись недоїмка (а.с. 82-88).

Факт невчасної сплати єдиного податку за вищевказаними платіжними документами не заперечувався і самим позивачем у судовому засіданні.

Відповідно до пункту 87.9 статті 87 Податкового кодексу України передбачено, що у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Пунктом 122.1 статті 122 Податкового кодексу України, визначено, що несплата (неперерахування) фізичною особою - платником єдиного податку, визначеною підпунктами 1 і 2 пункту 291.4 статті 291 цього Кодексу, авансових внесків єдиного податку в порядку та у строки, визначені цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків ставки єдиного податку, обраної платником єдиного податку відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 126.1 статті 126 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім випадків, передбачених пунктом 126.2 цієї статті) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу у таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 20 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідачем правомірно винесено ФОП ОСОБА_1 спірні податкові повідомлення-рішення, оскільки позивачем порушено терміни сплати узгодженого зобов`язання з єдиного податку.

При цьому, доводи ОСОБА_1 , що відповідачем винесено вищевказані рішення у зв`язку із допущеними ним помилками у податковій звітності, не знайшли свого підтвердження під час дослідження наданих сторонами пояснень та доказів. Так, як було встановлено, у зв`язку із поданням позивачем уточнюючих податкових декларацій, відповідні зміни були внесені до інтегрованої картки платника та не вплинули на строк сплати ФОП ОСОБА_1 узгоджених зобов`язань.

Також наявність переплати з єдиного податку (станом на 12.11.2018), про що зазначено у довідці від 12.11.2018 №4582/Й/25-13-07-018 (а.с. 22), не свідчить про дотримання позивачем термінів його сплати.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України).

Згідно із частиною першою статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, підстави винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 , має бути відмовлено.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної фіскальної служби у Чернігівській області (, вул. Реміснича, 11, м. Чернігів, 14000) про визнання дій протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 21 травня 2019 року.

Суддя С.В. Бородавкіна