Справа № 826/18251/16
Суддя: Шурко Олег Іванович
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Шурка О.І.,

суддів Василенка Я.М., Кузьменка В.В.,

при секретарі: Коцюбі Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2018 року в справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» Волкова Олександра Юрійовича (далі по тексту - Уповноважена особа), Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - Фонд), в якому просив (з урахуванням зміни позовних вимог):

- визнати бездіяльність Уповноваженої особи протиправною щодо нездійснення збільшення граничного розміру відшкодування коштів за вкладами;

- зобов`язати Фонд відшкодувати позивачу суму вкладу в розмірі 45 071, 51 грн.

Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити адміністративний позов в повному обсязі.

Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частиною 1 ст. 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 20.05.2016 року між ПАТ «Банк «Михайлівський» (далі - Банк) та ОСОБА_1 (далі - Вкладник) було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Перше знайомство» №980-008-000248253 (а.с.12).

За умовами вказаного договору, Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти та зараховує їх на вкладний (депозитний) рахунок у гривні, що відкривається Банком на ім`я Вкладника і зобов`язується виплачувати Вкладнику суму вкладу та проценти на неї в порядку на умовах, встановлених цих договором та умовами розміщення вкладів фізичних осіб ПАТ «Банк «Михайлівський».

Згідно наявної в матеріалах справи квитанції № 5058621 від 20.05.2016 року, позивач вніс на рахунок ПАТ «Банк «Михайлівський» 245 071, 55 грн.

Рішенням Національного банку України від 23.05.2016 року №14/БТ «Про віднесення ПАТ «Банк Михайлівський» до категорії неплатоспроможних». Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення від 23 травня 2016 року №812 «Про затвердження тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський» та делегування повноважень тимчасового адміністратора», яким розпочато процедуру виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку, шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації на один місяць з 23 травня 2016 року до 22 червня 2016 року.

13.06.2016 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування прийнято рішення №991 «Щодо продовження строку тимчасової адміністрації у ПАТ «Банк Михайлівський», відповідно до якого продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» з 23 червня 2016 року до 22 липня 2016 року. Уповноваженою особою Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Банк Михайлівський» призначено Ірклієнка Ю. П .

Відповідно до рішення Правління Національного банку України №124-рш від 12 липня 2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №1213 від 12 липня 2016 року, згідно з яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ "Банк Михайлівський" з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року включно, призначено уповноваженою особою Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Ірклієнку Ю.П. строком на два роки з 13 липня 2016 року по 12 липня 2018 року.

Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №1702 від 01 вересня 2016 року змінено Уповноважену особу Фонду, якій делегуються повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський», призначено Уповноваженою особою Фонду гарантування та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Банк Михайлівський» Волкову О.Ю. з 05 вересня 2016 року.

Уповноваженою особою було визначено позивачу суму для відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у розмірі 200 000 грн. 00 коп., яку затверджено Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Вказана сума отримана ОСОБА_1 - 20.01.2017 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та не заперечується позивачем.

Позивач зазначає, що 200 000 грн. він дійсно отримав, проте неповернутими залишились кошти в сумі 45 071,51 грн.

Зазначене стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачу виплачена сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладом в розмірі 200 000 грн., відповідно до Закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому підстави для зобов`язання Фонду виплатити позивачу залишок суми в розмірі 45 071,51 грн. відсутні.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України та Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин)(далі по тексту - Закон № 4452-VI).

У відповідності до ч. 1 ст. 26 Закону № 4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.

Згідно з ч. 2 ст. 26 Закону № 4452-VI вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Положеннями ч. 5 ст. 26 Закону № 4452-VI передбачено, що відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону.

За правилами ст. 28 зазначеного Закону Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти, що здійснюють такі виплати в готівковій або безготівковій формі (за вибором вкладника). Фонд не пізніше ніж за 30 днів до закінчення визначеного цим Законом строку ліквідації банку публікує оголошення в газетах «Урядовий кур`єр» або «Голос України» та на своєму офіційному веб-сайті про завершення Фондом виплат гарантованої суми відшкодування.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, вбачається з матеріалів справи та зазначено позивачем, в січні 2017 року ОСОБА_1 була виплачена сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладом в розмірі 200000,00 грн., за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначає, що іншу частину коштів, а саме: 45 071,55 грн., внесених позивачем до ПАТ «Банк Михайлівський», ОСОБА_1 мав право отримати за процедурою, передбаченою ст.ст. 45, 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В свою чергу, ч. 5 ст. 45 Закону № 4452-VI передбачено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Між тим, в матеріалах справи не міститься, а апелянтом не надано доказів звернення останнього до Фонду про включення до реєстру акцептованих вимог кредиторів.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в межах заявлених позовних вимог, позивач має право на отримання відшкодування коштів за вкладом в ПАТ «Банк Михайлівський» за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб виключно у межах гарантованої суми - 200000,00 грн., визначеної у ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Як раніше зазначалося, гарантована сума відшкодування за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб була виплачена ОСОБА_1 в січні 2017 року.

Щодо доводів позивача, які зазначені в апеляційній скарзі, про те, що діяльність Фонду направлена на захист прав та законних інтересів вкладників банків, а тому, на думку скаржника, адміністративна рада Фонду мала підвищити гарантований розмір виплати коштів за вкладами, як мінімум до 250 000,00 грн., не заслуговують на увагу суду апеляційної інстанції, оскільки зазначене є правом адміністративної ради Фонду, а не обов`язком.

Крім того, зазначені вимоги про підвищення Фондом гарантованого розміру виплати коштів за вкладами та прийняття відповідного рішення по даному питанню є дискреційними повноваженнями Фонду.

Натомість, законодавством не визначено право адміністративного суду переймати на себе функції та повноваження інших органів державної влади, які реалізуються відповідними суб`єктами владних повноважень в межах закону на власний розсуд (дискреційні повноваження), без необхідності узгодження у будь-якій формі своїх дій з іншими суб`єктами.

Таким чином, вимога позивача визнати бездіяльність Уповноваженої особи протиправною щодо нездійснення збільшення граничного розміру відшкодування коштів за вкладами є безпідставною та підлягає задоволенню.

Також, необґрунтованою є вимога позивача про зобов`язання Фонду відшкодувати йому суму залишку вкладу в розмірі 45 071, 55 грн., яка перевищує гарантовану суму, за процедурою передбаченою ст.ст. 26-28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки позивач не включений до реєстру акцептованих вимог кредиторів, а тому вона також не підлягає задоволенню.

Колегія суддів апеляційної інстанції приходить до висновку, що інші доводи апелянта не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому судом до уваги не приймаються.

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції вважає, що судом першої інстанції було вірно встановлено фактичні обставини справи, надано належну оцінку дослідженим доказам, прийнято законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права.

Обставини, викладені в апеляційній скарзі, до уваги не приймаються, оскільки є необґрунтованими та не є підставами для скасування рішення суду першої інстанції.

В зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 лютого 2018 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Головуючий суддя: Шурко О.І.

Судді: Василенко Я.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст рішення виготовлено 20.05.2019 року