Справа № 200/5623/19-а
Суддя: Хохленков О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 р. Справа№200/5623/19-а

приміщення суду за адресою: 84122, м.Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Хохленкова О.В., при секретарі судового засідання Проніна Д.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне. ОСОБА_1 набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах по списку 1 згідно п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 08.01.2019 року позивач звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії. Звертаючись до відповідача, позивач надав всі необхідні документи, що підтверджували право на здобуття пенсії за віком на пільгових умовах за списком 1. Рішенням відповідача №15 від 17.01.2019 року було відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах з наступних підстав. Для призначення пенсії на пільгових умовах позивач надав відповідачу наступні документи: копію трудової книжки БТ НОМЕР_1 І НОМЕР_2 від 30.10.1984 року; копію диплому ЖТ №931263 від 03.05.1985 року; копію військового квитка НУ №9190851 від 27.05.1985 року та інші документи, які підтверджували факт набуття права на призначення пенсії на пільгових умовах. Також при розгляді наданих позивачем документів відповідачем було встановлено, що ОСОБА_1 , працював з 18.09.1987 року по 30.03.1988 року в шахтоуправлінні імені газети «Соціалістичний Донбас» ТО «Донецьквугілля», з 21.02.1994 року по 17.06.1997 року в шахтоуправлінні Жовтневе ТО «Макїївугілля», з 02.02.1998 року по 04.12.2015 року в ПАТ «Шахтоуправління «Донбас», яке згідно витягу ЄДР № від 04.01.2019 року зареєстровано у місті Донецьк, Пролетарський район, АДРЕСА_1 . При цьому, довідок, підтверджуючих пільговий характер роботи, ОСОБА_1 надано не було, тому періоди з 18.09.1987 року по 30.03.1988 року в шахтоуправлінні імені газети «Соціалістичний Донбас» ТО «Донецьквугілля», з 21.02.1994 року по 17.06.1997 року в шахтоуправлінні Жовтневе ВО Макіївугілля, з 02.02.1998 року по 04.12.2015 року в ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» зарахувати до пільгового стажу неможливо. Відомості про атестацію робочих міст в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування в ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» відсутні. Станом на 08.01.2019 року ОСОБА_1 , згідно поданих документів має загальний трудовий стаж 31 рік 01 місяць 4 дні, пільговий стаж роботи за списком №1 відсутній. Позивач не погоджується з такими висновками відповідача та просить суд визнати бездіяльність відповідача, яка виразилася в не врахуванні ОСОБА_1 до пільгового трудового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 18.09.1987 року по 30.03.1988 року в шахтоуправлінні імені газети «Соціалістичний Донбас» ТО «Донецьквугілля», з 21.02.1994 року по 17.06.1997 року в шахтоуправлінні Жовтневе ТО «Макіївугілля», з 02.02.1998 року по 04.12.2015 року в ПАТ «Шахтоуправління «Донбас», скасувати рішення управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області №15 від 17.01.2019 року про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язати управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії на пільгових умовах, яка була подана відповідачу 08.01.2019 року з зарахуванням до пільгового трудового стажу за Списком № 1 періоди роботи позивача з 18.09.1987 року по 30.03.1988 року в шахтоуправлінні імені газети «Соціалістичний Донбас» ТО «Донецьквугілля», з 21.02.1994 року по 17.06.1997 року в шахтоуправлінні Жовтневе ТО «Макіївугілля», з 02.02.1998 року по 04.12.2015 року в ПАТ «Шахтоуправління «Донбас».

Ухвалою суду від 24 квітня 2019 року суд відкрив провадження по справі, призначивши до розгляду на 21 травня 2019 року за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

13 травня 2019 року відповідач надав через канцелярію суду відзив на адміністративний позов, відповідно до якого просив суд відмовити в задоволені позовних вимог.

Свою позицію відповідач вмотивовував наступним. 08.01.2019 року ОСОБА_1 надав заяву №155 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1, згідно пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». ОСОБА_1 , були надані наступні документи: заява №155 від 08.01.2019 про призначення пенсії за Списком № 1; копія паспорту НОМЕР_3 від 09.01.1998; копія довідки про присвоєння ідентифікаційного номеру; копія трудової книжки НОМЕР_2 від 30.10.1984; копія диплому ЖТ № 931263 від 03.05.1985 року; копія військового квитка НОМЕР_4 від 27.05.1985; довідка від 02.08.2017 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Довідок підтверджуючих пільговий характер роботи ОСОБА_1 , надано не було, тому періоди з 18.09.1987 по 30.03.1988 в шахтоуправлінні імені газети «Соціалістичний Донбас» ТО «Донецьквугілля»; з 21.02.1994 по 17.06.1997 в шахтоуправлінні ОСОБА_2 ВО Макіїввугілля; з 02.02.1998 по 04.12.2015 в ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» зарахувати до пільгового стажу неможливо. При розгляді наданих документів встановлено, що ОСОБА_1 , працював з 18.09.1987 по 30.03.1988 в шахтоуправлінні імені газети «Соціалістичний Донбас» ТО «Донецьквугілля»; з 21.02.1994 по 17.06.1997 в шахтоуправлінні Жовтневе ВО Макіїввугілля; з 02.02.1998 по 04.12.2015 в ПАТ «Шахтоуправління «Донбас», яке згідно витягу ЄДР № від 04.01.2019 зареєстровано у місті Донецьк, Пролетарський район, вулиця Цветочна АДРЕСА_2 . АДРЕСА_1 А. Відомості про атестацію робочих міст в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування в ПАТ «Шахтоуправління «Донбас» відсутні. Підставою для призначення пільгових пенсій є не тільки запис у трудовій книжці щодо роботи на підприємстві, а і довідка підприємства яка уточнює характер роботи з зазначенням періоду роботи, що зараховується до спеціального стажу; професії або посади; характеру виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка, яка оцінюється управлінням Пенсійного фонду з урахуванням вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення". Факт роботи позивача підтверджується записами трудової книжки, що за версією ОСОБА_1 , свідчить про достатність підстав для зарахування вказаного періоду позивачу як пільгового. Проте, іншою необхідною умовою для зарахування стажу роботи до стажу, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах після 21 серпня 1992 року є проведення відповідної атестації робочого місця з метою підтвердження пільгового характеру виконуваної роботи за такою посадою. ОСОБА_1 , згідно поданих документів має загальний трудовий стаж 31 рік 01 місяць 4 дні, пільговий стаж роботи за списком №1 відсутній. За таких обставин прийнято рішення відмовити в призначенні пенсії на пільгових умовах до надання довідок про пільговий характер роботи, та за умов підтвердження підстав видачі довідок про пільговий характер роботи первинними документами за періоди роботи позивача.

Суд дослідивши подані матеріали справи встановив наступне.

Позивач, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_5 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_3 .

02 серпня 2017 року позивач взятий на облік внутрішньо переміщених осіб за адресою проживання: АДРЕСА_4 , про що свідчить довідка № 1426-88075 від 02.08.2017 року. Довідка є чинною та на момент розгляду справи не скасована (доказів її скасування сторонами до суду не надано).

Згідно трудової книжки НОМЕР_2 ОСОБА_1 працював з 18.09.1987 року по 30.03.1988 року на шахтоуправлінні імені газети «Соціалістичний Донбас» ТО «Донецьквугілля», з 21.02.1994 року по 17.06.1997 року працював в шахтоуправлінні Жовтневе ТО «Макіїввугілля», з 02.02.1998 року по 04.12.2015 року працював в ПАТ «Шахтоуправління «Донбас».

Відповідно до рішення № 15 ОСОБА_1 було відмовлено в призначені пенсії за віком на пільгових умовах згідно пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з ненаданням довідок про пільговий характер роботи, та за умов підтвердження підстав видачі довідок про пільговий характер роботи первинними документами за періоди роботи заявника.

Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 866 від 28.08.2015 року видана на ім`я ОСОБА_1 , зазначено, що він з 18.09.1987 року по 30.03.1988 року виконував підземні роботи з повним робочим днем за посадою гірник підземний, з 02.02.1998 року виконував підземні роботи за посадою гірник з ремонту гірничих виробок.

Згідно довідки з підсистеми призначення та виплати пенсії страховий стаж ОСОБА_1 складає 31 рік, 01 місяць, 04 дні.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно положень ст. 3 Основного Закону людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Закон України Про пенсійне забезпечення №1788 від 05.11.1991 року, відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення 60 років за наявності не менше 15 років стажу.

Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: зокрема з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року - не менше 25 років.

Згідно зі ст. 62 Закону України Про пенсійне забезпечення основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічне положення закріплене пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) відповідно до якого, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Пункт 3 зазначеного Порядку також вказує, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, записи про прийняття на роботу та про звільнення провадяться з додержанням певних правил, а саме необхідним є вказівка порядкового номеру запису (графа 1), дата прийняття на роботу/звільнення (графа 2), факт прийняття на роботу із вказівкою посади, відділу, підрозділу тощо/причина звільнення (графа 3), підстава внесення запису - наказ (розпорядження), його дата і номер (графа 4).

Відповідно до п. 2.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників від 29 липня 1993 року № 58 до трудової книжки вносяться: відомості про працівника: прізвище, ім`я по батькові, дата народження; відомості про роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення; відомості про нагородження і заохочення: про нагородження державними нагородами України та відзнаками України, заохочення за успіх у роботі та інші заохочення відповідно до чинного законодавства України; відомості про відкриття, на які видані дипломи, про використані винаходи і раціоналізаторські пропозиції та про виплачені у зв`язку з цим винагороди.

Пунктом 2.4 Інструкції визначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

При цьому, приписи законодавства встановлюють, що записи у трудовій книжці підтверджують спеціальний стаж, а уточнюючі довідки підтверджують такий стаж тільки коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах.

Трудовою книжкою позивача підтверджується періоди роботи позивача з 18.09.1987 року по 30.03.1988 року на шахтоуправлінні імені газети «Соціалістичний Донбас» ТО «Донецьквугілля», з 21.02.1994 року по 17.06.1997 року в шахтоуправлінні Жовтневе ТО «Макіїввугілля» та з 02.02.1998 року по 04.12.2015 року в ПАТ «Шахтоуправління «Донбас».

Відповідно до п. 3 ст. 44 Закону України №1058 та п. 4.2 Порядку №22-1 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірності поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

При цьому суд зауважує, що право особи на отримання пенсійних виплат не може бути поставлено у залежність від можливості органів Пенсійного фонду України здійснювати ці повноваження (зокрема у зв`язку з проведенням АТО та неможливістю проведенням перевірки періодів роботи, оскільки підприємства розташовані на тимчасово окупованій території України), а тому неможливість проведення перевірки правомірності видачі довідки не дає підстав для відмови у зарахуванні стажу роботи при його підтвердженні записами у трудовій книжці.

Крім того, частиною 4 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Щодо окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян.

Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів».

Європейський суд з прав людини (далі ЄСПЛ) у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим [ЄСПЛ]. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, § 92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, § 142).

Враховуючи наведене суд вважає за можливе застосувати вказані загальні принципи («намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів, які видані установами, що знаходяться на непідконтрольній українській владі території, як доказів, оскільки можливість збору відповідних доказів на такій території може бути значно обмежена, у той час як вони мають істотне значення для реалізації відповідних прав людини.

Суд також вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що предмет і мета Конвенції як інструменту захисту прав людини потребують такого тлумачення і застосування її положень, завдяки яким гарантовані нею права були б не теоретичними чи ілюзорними, а практичними та ефективними (пункт 53 рішення у справі Ковач проти України від 07.02.2008, пункт 59 рішення у справі Мельниченко проти України від 19.10.2004, пункт 50 рішення у справі Чуйкіна проти України від 13.01.2011, пункт 54 рішення у справі Швидка проти України від 30.10.2014 тощо).

Це означає, що суд має оцінювати фактичні обставини справи з урахуванням того, що права, гарантовані Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, мають залишатися ефективними та людину не можна ставити в ситуацію, коли вона завідомо не може реалізувати своїх прав.

Отже, позивач опинився в ситуації, що відповідно позбавляє його можливості забезпечити належний захист своїх прав.

Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Таким чином, суд приходить до висновку, щодо задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі.

У відповідності до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тож, сплачена позивачем сума судового збору у розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Керуючись Конституцією України та Кодексом адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області яка виразилась в неврахуванні ОСОБА_1 до пільгового трудового стажу за Списком № 1 періоди роботи з 18.09.1987 року по 30.03.1988 року в шахтоуправлінні імені газети «Соціалістичний Донбас» ТО «Донецьквугілля», з 21.02.1994 року по 17.06.1997 року в шахтоуправлінні Жовтневе ТО «Макіївугілля», з 02.02.1998 року по 04.12.2015 року в ПАТ «Шахтоуправління «Донбас».

Скасувати рішення управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області №15 від 17.01.2019 року про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України у м. Краматорську Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії на пільгових умовах, яка була подана 08.01.2019 року з зарахуванням до пільгового трудового стажу за Списком № 1 періоди роботи ОСОБА_1 з 18.09.1987 року по 30.03.1988 року в шахтоуправлінні імені газети «Соціалістичний Донбас» ТО «Донецьквугілля», з 21.02.1994 року по 17.06.1997 року в шахтоуправлінні Жовтневе ТО «Макіївугілля», з 02.02.1998 року по 04.12.2015 року в ПАТ «Шахтоуправління « ОСОБА_3 ».

Стягнути з Селидовського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області (Донецька область, м. Селидове, вул. Героїв праці, буд. 6, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_4 ) суму судового збору в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Повний текст рішення складено та підписано 24 травня 2019 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної

сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Хохленков О.В.