Справа № 580/1151/19
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про закриття провадження у справі

м. Черкаси

20 травня 2019 року справа № 580/1151/19

Черкаський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області, сільського голови с. Хижинці Лисянського району Черкаської області Ярошевського Сергія Валерійовича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області, сільського голови с. Хижинці Лисянського району Черкаської області Ярошевського Сергія Валерійовича, в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області в частині порушень законодавства про звернення громадян та не розгляду поданої позивачем заяви від 01.02.2019;

- визнати протиправною бездіяльність сільського голови голови с. Хижинці Лисянського району Черкаської області Ярошевського Сергія Валерійовича в частині порушень законодавства про звернення громадян та не розгляду поданої позивачем заяви;

- зобов`язати відповідачів розглянути заяву про повернення коштів від 01.02.2019.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що звернувся до Хижинської сільської ради із пропозицією скористатись нормами ст. 330 УПК України або повернути переплату в розмірі 14039 грн., однак відповідач заяву від 01.02.2019 не розглянув, чим допустив протиправну бездіяльність.

Відповідач - Хижинська сільська рада Лисянського району Черкаської області подала відзив проти адміністративного позову, зазначивши, що заява позивача розглянута, а пропозиція укласти угоду не погоджена. Крім того, відповідач звернув увагу, що переплата за оренду землі у позивача відсутня.

Вирішуючи питання про можливість розгляду даного спору за правилами адміністративного судочинства, суд виходить з такого.

За змістом ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічно-правовий спір - це спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

В розумінні п. 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до юрисдикції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно, прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

Таким чином, особливістю правовідносин, що виникають, є їх публічно-правовий характер, пов`язаність із сферою реалізації публічної влади.

Проте, слід зазначити, що специфіку публічно-правового спору визначає не тільки його суб`єктний склад, а й підстави виникнення цього спору і тісно пов`язане з цим питанням межі повноважень адміністративного суду.

Отже, загальними критеріями для того, щоб визначити за спірними правовідносинами адміністративну юрисдикцію, є суб`єктний склад сторін (однією із сторін повинен бути суб`єкт владних повноважень) та предмет спору відповідно до природи спірних правовідносин (наявність публічно-правових відносин між сторонами під час виконання суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій на основі законодавства, тобто при реалізації цим суб`єктом своїх владних функцій та повноважень, визначених законодавством).

З наведеного вбачається, що необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення цим суб`єктом владних управлінських функцій, причому ці функції повинні здійснюватися відповідним суб`єктом саме у тих правовідносинах, у яких виник спір.

Якщо суб`єкт (у тому числі орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа) у спірних правовідносинах не здійснює зазначених владних управлінських функцій (щодо іншої особи, яка є учасником спору), то такий суб`єкт не перебуває «при здійсненні управлінських функцій» і не має встановлених нормами Кодексу адміністративного судочинства України ознак суб`єкта владних повноважень, тому спір за участю останнього повинен вирішуватися господарським судом.

Як встановлено судом, відповідно до судового наказу №925/1442/17 виданого 11.09.2018 господарським судом Черкаської області, державний виконавець Лисянського РВ ДВС ГТУЮ у Черкаській області Колотило Сергій Вадимович 08.01.2019 прийняв постанову про відкриття виконавчого провадження №58007740 про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь бюджету тер. громади с. Хижинці Лисянського району майнової шкоди на суму 10 843,00 грн.

Вважаючи, що у позивача наявна переплата орендної плати за землю, останній звернувся до сільського голови с. Хижинці Лисянського району із заявою від 01.02.2019, в якій запропонував скористатися нормами ст. 330 ГПК України, або повернути переплату в розмірі 14039 грн.

За змістом норм ст. 330 Господарського процесуального кодексу України мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ.

Питання затвердження мирової угоди у процесі виконання рішення, задоволення заяви про відмову стягувача від примусового виконання рішення вирішується судом протягом десяти днів з дня надходження до суду відповідної заяви, про що постановляється ухвала.

Згідно ч. 2 ст. 193 Господарського процесуального кодексу України ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Частиною 1 ст. 641 Цивільного кодексу України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору.

Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

У відповідності до статей 643, 644 Цивільного кодексу України якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку.

Якщо пропозицію укласти договір зроблено усно і в ній не вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, якій було зроблено пропозицію, негайно заявила про її прийняття.

Якщо пропозицію укласти договір, в якій не вказаний строк для відповіді, зроблено у письмовій формі, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь протягом строку, встановленого актом цивільного законодавства, а якщо цей строк не встановлений, - протягом нормально необхідного для цього часу.

З наведених законодавчих норм слідує висновок, що на укладення між сторонами мирової угоди поширюється загальний порядок подачі пропозиції для укладення договору та строк для надання відповіді на таку пропозицію.

В подальшому мирова угода затверджується судом, який розглядав справу - в даному випадку господарським судом Черкаської області. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом.

Отже, відносини, що склались між сторонами носять характер договірних, а укладення мирової угоди пов`язується з відмовою стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення господарського суду, тому відповідачі управлінських функцій по відношенню до суб`єктів господарювання, в тому числі щодо позивача у спірних правовідносинах, не здійснюють.

Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України визначено справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів.

Згідно з п. 10, 15 ч. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; інші справи у спорах між суб`єктами господарювання.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги до відповідачів не є публічно-правовими, оскільки останні у спірних правовідносинах не здійснюють владні, управлінські функції, що в свою чергу виключає можливість розгляду спору в порядку адміністративного судочинства.

При цьому, враховуючи суть спірних правовідносин, їх суб`єктний склад та норми статей 4, 20 Господарського процесуального кодексу України, суд зауважує, що розгляд даного спору має здійснюватися в порядку господарського судочинства (за умови збереження суб`єктного складу учасників).

Відповідно до п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі у разі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 238, 239, 256, 295 КАС України, суд -

УХВАЛИВ:

Провадження в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Хижинської сільської ради Лисянського району Черкаської області, сільського голови с. Хижинці Лисянського району Черкаської області Ярошевського Сергія Валерійовича про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії - закрити.

Роз`яснити позивачу право на звернення до суду в порядку господарського судочинства.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, проте може бути оскаржена за правилами ст. 295 КАС України та з врахуванням особливостей закріплених п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя В.В. Гаращенко