Справа № 813/2558/13-а
Суддя: Коморний Олександр Ігорович
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №813/2558/13-а
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Коморного О.І.

секретар судового засідання Бабич Ю.Б.

за участю:

позивач не прибув

представника відповідача Прокопик І.О.

представника третьої особи Дідик Р.Р.

розглянув у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про зобов`язання вчинити певні дії.

В с т а н о в и в:

03 квітня 2013 року на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, в якій просив:

- визнати протиправним порушення ГУ МВСУ у Львівській області вимог ст.ст.8, 19, 68, 124 Конституції України, ст.14 КАС України та невиконання постанови Вищого адміністративного суду України від 29 жовтня 2012 року у справі №К-44801/12;

- зобов`язати ГУ МВСУ у Львівській області: провести донарахування та виплату щомісячної доплати від суми пенсії, належної позивачу для виплати в листопаді та грудні 2006 року; у зв`язку із зміною суми доплати від належної суми пенсії провести донарахування та виплату вихідної допомоги; у зв`язку із зміною суми грошового забезпечення, скласти відповідні документи (грошовий атестат, розрахунки, довідки і т.п.) для перерахунку ОСОБА_1 пенсії та направити дані документи в Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області або позивачу;

- у зв`язку з порушенням ГУ МВСУ у Львівській області ст.ст.47, 116 Кодексу законів про працю України на підставі ст.117 Кодексу законів про працю України зобов`язати ГУ МВСУ у Львівській області виплатити позивачу середній заробіток за весь період затримки виплати всіх належних сум з 25.12.2006 року по день фактичного розрахунку.

- на підставі вимог ч.3 ст.2 КАС України в рішенні вказати чи ГУ МВСУ у Львівській області при розгляді звернення позивача від 08.01.2013 року та при виконанні постанови Вищого адміністративного суду України від 29.10.2012 року по справі №К-44801/12 діяв: 1)на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4)безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6)розсудливо; 7)з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8)пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9)з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10)своєчасно, тобто протягом розумного строку.".

Згідно ухвали суду від 01.01.2013 року, провадження у частині позовних вимог про проведення донарахування щомісячної доплати від належної суми пенсії, належні ОСОБА_1 для виплати в листопаді, грудні 2006 року та складення відповідних документів (грошовий атестат, розрахунки, довідки, тощо) для перерахунку позивачу пенсії і направлення даних документів в Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області - закрито.

У судовому засіданні 04.07.2013 року позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог (т.1 а.с.119), відповідно до якої позовні вимоги викладено так:

- "у зв`язку із зміною суми доплати від належної суми пенсії, нарахованої йому в листопаді 2006 року зобов`язати ГУ МВСУ у Львівській області провести донарахування вихідної допомоги та виплатити належні йому суми;

-"у зв`язку з порушенням ГУ МВСУ у Львівській області ст.ст.47, 116 Кодексу законів про працю України, керуючись ст.117 Кодексу законів про працю України, зобов`язати ГУ МВСУ у Львівській області виплатити позивачу середнє грошове забезпечення (винагороду за працю, ст.43 Конституції України) за весь період затримки виплати всіх сум з 25.12.2006 року по день фактичного розрахунку".

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2016 року, позовну заяву задоволено частково.

Постановою Верховного суду від 15.11.2018 року постанову Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2013 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2016 року скасовано. Справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою суду від 25 січня 2019 року прийнято до провадження адміністративну справу та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 20 лютого 2019 року закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Під час нового розгляду справи позивач позовних вимог не змінював.

Ухвалою суду від 22 березня 2019 року у задоволенні клопотання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про залишення позовної заяви без розгляду відмовлено.

Ухвалою від 13.05.2019 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, про зобов`язання вчинити певні дії в частині вимог про зобов`язання ГУ МВСУ у Львівській області у зв`язку із зміною суми доплати від належної суми пенсії, що була нарахована у листопаді 2006 року провести донарахування та виплату вихідної допомоги закрито.

Позивач в судове засідання не прибув, клопотань пов`язаних з розглядом справи до суду не надходило.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечив, просить відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив, просить відмовити у задоволенні позову.

Суд заслухав пояснення представника відповідача та третьої особи, дослідив подані сторонами докази та

встановив:

25.12.2006 року ОСОБА_1 (капітана міліції, старшого оперуповноваженого відділення Державної служби боротьби з економічною злочинністю Сокальського районному відділі ГУ МВС України у Львівській області) у відповідності до Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України та згідно наказу управління МВС України у Львівській області №442 о/с від 22.12.2006 року, було звільнено з органів внутрішніх справ за станом здоров`я. 26 грудня 2006 року йому була призначена пенсія за вислугу років у розмірі 592,40 грн. відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб" і законодавства, що діяло на той період.

У серпні 2007 року ОСОБА_1 звернувся до Сокальського районного суду Львівської області із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, у якому з урахуванням зміни позовних вимог просив зобов`язати ГУ МВСУ у Львівській області здійснити перерахунок і виплату щомісячної доплати за листопад та грудень 2006 року від належної суми пенсії, скласти відповідні документи (грошовий атестат, розрахунки, довідки і т.п.) для перерахунку ОСОБА_1 пенсії та направити дані документи в Головне управління Пенсійного фонду у Львівській області, зобов`язати ГУПФУ у Львівській області в десятиденний термін провести перерахунок раніш призначеної пенсії відповідно до ч.3 ст.43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 року №2262-XII (у редакції, чинній у 2005 році), стягнути з ГУПФУ у Львівській області 5 880,00 грн. на відшкодування майнової шкоди та 50 000,00 грн. - моральної шкоди.

Сокальський районний суд Львівської області постановою від 16.06.2008 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30.03.2009 року, у задоволенні позову відмовив.

Вищий адміністративний суд України ухвалою від 18.02.2011 року рішення судів першої та апеляційної інстанції залишив без змін.

Постановою Верховного суду України від 12.06.2012 року ухвалу Вищого адміністративного суду від 18.02.2011 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду касаційної інстанції.

29.10.2012 року Вищим адміністративним судом України скасовано постанову Сокальського районного суду Львівської області від 16 червня 2008 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2009 року і ухвалено нове судове рішення, згідно якого позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про проведення перерахунку призначеної пенсії задоволено частково, а саме: визнано незаконними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії у заниженому розмірі без врахування отримуваних ним додаткових видів грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у відповідності до частини 3 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", в редакції Закону від 04.04.2006 року, з розміру грошового забезпечення за останньою посадою перед звільненням з урахуванням усіх надбавок з часу призначення йому пенсії за вислугу років. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Львівського окружного адміністративного суду від 28 серпня 2013 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 січня 2016 року, позовну заяву задоволено частково та зобов`язано Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, у зв`язку із зміною суми доплати від належної суми пенсії, що була нарахована у листопаді 2006 року, провести донарахування вихідної допомоги ОСОБА_1 та виплатити належні йому суми.

10 лютого 2016 року Львівським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист № 813/2558/13-а від 28 серпня 2015 року.

З матеріалів справи суд встановив, що 21.12.2016 року проведено розрахунок доплати належної суми пенсії згідно виконавчого листа № 813/2558/13-а ОСОБА_1 (т.2 а.с.69).

10 березня 2017 року позивача повідомлено листом заступника голови ліквідаційної комісії Сокальського РВ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, що на виконання виконавчого листа № 813/2558/13-а виданого Львівським окружним адміністративним судом та згідно розрахунку суми коштів доплати вихідної допомоги, платіжним дорученням №41 від 10.03.2017 року ОСОБА_1 перераховано кошти на картрахунок в сумі 1938, 29 грн. (т.2 а.с.63-68).

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Однією із основних засад (принципів) адміністративного судочинства відповідно до п.4 ч.3 ст. 2 КАС України є змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі.

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивач посилається на ч. 1 ст. 117 КЗпП України якою передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Однак, для встановлення відповідальності роботодавця за статтями 116-117 КЗпП України необхідно встановити чи були на час звільнення належні до виплати працівникові суми та чи була наявна вина роботодавця щодо невиплати цих сум.

29.10.2012 року Вищим адміністративним судом України скасовано постанову Сокальського районного суду Львівської області від 16 червня 2008 року та ухвалу Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 березня 2009 року і ухвалено нове судове рішення, згідно якого позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області про проведення перерахунку призначеної пенсії задоволено частково, а саме: визнано незаконними дії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області щодо нарахування ОСОБА_1 пенсії у заниженому розмірі без врахування отримуваних ним додаткових видів грошового забезпечення; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у відповідності до частини 3 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб", в редакції Закону від 04.04.2006 року, з розміру грошового забезпечення за останньою посадою перед звільненням з урахуванням усіх надбавок з часу призначення йому пенсії за вислугу років. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Отже, Вищим адміністративним судом України встановлено порушення нарахування ОСОБА_1 пенсії у заниженому розмірі без врахування отримуваних ним додаткових видів грошового забезпечення, а не порушення при виплаті належних позивачеві до виплати сум при звільненні.

З урахуванням встановлених фактичних обставин справи суд при розгляді справи дійшов висновку, що відсутні передумови для настання відповідальності Головного управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області, так як Головне управління Міністерства внутрішніх справ України у Львівській області не могло знати про те, що було визначено судом через значний час після звільнення позивача зі служби.

Оскільки відсутня вина роботодавця в контексті статей 116-117 КЗпП України, а спір виник через декілька років після звільнення позивача, застосовувати вказані правові норми в даному випадку немає підстав.

Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевірив дії відповідача чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні положення відповідачем дотримані повністю. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому адміністративний позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати позивачеві не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295 КАС України, суд, -

ухвалив :

1. У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

2. Судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Копію рішення направити особам, які беруть участь у справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду із врахуванням п.п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повний текст рішення складений 23.05.2019р.

Суддя Коморний О.І.