Справа № 805/4974/18-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року справа №805/4974/18-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченка І.В, розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Стантехсервіс" на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року (повний текст складено 12 лютого 2019 року в м. Слов`янськ ) у справі № 805/4974/18-а (суддя І інстанції - Загацька Т.В.) за позовом Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області до товариства з обмеженою відповідальністю "Стантехсервіс" про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків, -

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2018 року Головне управління Державної фіскальної служби у Донецькій області звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до товариства з обмеженою відповідальністю "Стантехсервіс" про підтвердження обґрунтованості накладеного адміністративного арешту майна платника податків товариства з обмеженою відповідальністю "Стантехсервіс" () застосованого на підставі рішення №19914/10/05-99-14-06 від 10.05.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що платником податків всупереч вимогам закону відмовлено контролюючому органу у проведенні позапланової виїзної перевірки, у зв`язку з чим, Головним управлінням ДФС у Донецькій області було прийнято рішення від 10.05.2018 року № 19914/10/05-99-14-11 про застосування до платника податків умовного адміністративного арешту майна. Також вказав на те, що 11.05.2018 року звертався до Донецького окружного адміністративного суду з поданням про підтвердження адміністративного арешту майна платника податку, але ухвалою суду від 11.05.2018 року по справі № 805/3357/18-а було відмовлено у прийнятті подання у зв`язку з існуванням спору про право. У зв`язку з чим, позивач звернувся з такими самими вимогами в загальному порядку на підставі ч. 5 ст. 283 Кодексу адміністративного судочинства України. Просив суд підтвердити обґрунтованість адміністративного арешту майна платника податків товариства з обмеженою відповідальністю "Стантехсервіс" () застосованого на підставі рішення №19914/10/05-99-14-06 від 10.05.2018 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року у справі № 805/4974/18-а позов задоволено. Підтверджено обґрунтованість умовного адміністративного арешту майна платника податків товариства з обмеженою відповідальністю "Стантехсервіс" () застосованого на підставі рішення № 19914/10/05-99-14-06 від 10.05.2018 року.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржене рішення суду скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення суду першої інстанції є необґрунтованим, оскільки судом не було прийнято до уваги приписи пункту 94.19 статті 94 ПК України. На час прийняття рішення судом припинено адміністративний арешт, накладений рішенням Головного управлінням ДФС у Донецькій області від 10.05.2018 року № 19914/10/05-99-14-11 про застосування до платника податків умовного адміністративного арешту майна.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач - Головне управління Державної фіскальної служби Донецької області, є суб`єктом владних повноважень, який в даних правовідносинах реалізує надані йому Податковим кодексом України повноваження, згідно ст. 43 КАС України здатний здійснювати свої адміністративні процесуальні права та обов`язки.

Відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю "Стантехсервіс", зареєстроване в якості юридичної особи () (а.с. 9-10).

Наказом Головного управління Державної фіскальної служби України у Донецькій області від 26.03.2018 року № 513 призначено проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ "Стантехсервіс" () з питань достовірності формування та віднесення сум з податку на додану вартість до податкового кредиту в декларації з податку на додану вартість по взаємовідносинам з контрагентами-постачальниками: ТОВ "СЕЛЕЗІЯ" за липень серпень 2016 року, ТОВ "ДЕЛІВЕРІ ГРУПП" за серпень - жовтень 2016 року, ТОВ "ГРАНДЛАЙФ" та ТОВ "ОРІОН ФІНАНС ГРУП" за листопад 2016 року, ТОВ "ТЕХНОБУД-ПОЛІС" та ТОВ "БІЗНЕС КОНСЕПШЕН" за грудень 2016 року, ТОВ "ВІЗА ЕНЕРДЖИ" за грудень 2016 року, ТОВ "АЛЬТОС ГРУП" за березень 2017 року, ТОВ "ОПТИМА ПОСТАЧ" та ТОВ "АСТА ЮА" за травень 2017 року, ТОВ "АСКАЛІЯ" за вересень 2017 року, ТОВ "САНДЕРС КЕПІТАЛ" за листопад 2017 року (а.с. 11).

Посадовим особам позивача видано направлення на проведення перевірки № 596, № 597 від 26.03.2018 року (а.с. 6,7).

29.03.2018 року посадовими особами позивача здійснено вихід за податковою адресою ТОВ "Стантехсервіс": 84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд . 3, з метою приступити до проведення документальної позапланової виїзної перевірки на підставі наказу ГУ ДФС у Донецькій області № 513 від 26.03.2017 року. Проте, посадові особи ТОВ "Стантехсервіс" відмовили у допуску до проведення документальної позапланової виїзної перевірки, у зв`язку з чим був складений акт № 323/05-99-14-11/30354307 від 29.03.2018 року (а.с. 8).

Згідно п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України (далі - ПК України), посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Пункт 81.2. ст. 81 ПК України визначає, що у разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) у допуску посадових (службових) осіб органу державної податкової служби до проведення перевірки складається акт, який засвідчує факт відмови.

10.05.2018 року заступником начальника Головного управління ДФС у Донецькій області було прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків товариства з обмеженою відповідальністю "САНТЕХСЕРВІС" № 19914/10/05-99-14-06 відповідно до ст. 94 Податкового кодексу України (а.с. 13).

На виконання вимог ст. 94 Податкового кодексу України, Головне управління ДФС у Донецькій області звернулось до Донецького окружного адміністративного суду із заявою про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків товариства з обмеженою відповідальністю "САНТЕХСЕРВІС".

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 11.05.2018 року по справі № 805/3357/18-а відмовлено у відкритті провадження за заявою, у зв`язку з наявністю між сторонами спору про право (а.с. 48-49).

Зазначений спір виник у зв`язку із оскарженням товариством з обмеженою відповідальністю "САНТЕХСЕРВІС" в судовому порядку наказу про проведення перевірки № 513 від 26.03.2018 року про призначення проведення документальної позапланової виїзної перевірки.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02.08.2018 року по справі № 805/2353/18-а, залишеним без змін постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 06.11.2018 року, відмовлено у задоволенні позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю "СТАНТЕХСЕРВІС" до Головного управління ДФС у Донецькій області про визнання протиправним та скасування наказу від 26.03.2018 року № 513 про проведення документальної позапланової перевірки та визнання протиправними дії щодо проведення документальної позапланової виїзної перевірки на підставі наказу від 26.03.2018 року № 513. Вказане рішення набрало законної сили 06.11.2018 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції зазначив, що положення ст. 94 ПК України та ч. 7 ст. 283 КАС України щодо необхідності перевірки обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків протягом 96 годин стосуються виключно особливого провадження за заявою органів доходів і зборів, в той час як перевірка обґрунтованості адміністративного арешту майна в порядку позовного провадження здійснюється в загальному порядку без обмеження вказаним строком та без можливості негайного виконання рішення суду у разі підтвердження обґрунтованості арешту до набрання рішенням законної сили у встановленому нормами КАС України порядку.

Таким чином, розгляд та вирішення судом позовних вимог органу доходів і зборів про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна не ставиться в залежність від факту припинення такого арешту у зв`язку із відсутністю судового рішення про визнання арешту обґрунтованим протягом строку розгляду подання податкового органу.

З висновком суду не погоджується колегія суддів з огляду на наступне.

Пунктом 94.1 ст. 94 ПК України визначено, що адміністративний арешт майна платника податків є винятковим способом забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом.

Підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту передбачено п. 94.10 ст. 94 ПК України. Згідно із зазначеною нормою арешт на майно може бути накладено рішенням керівника органу державної податкової служби (його заступника), обґрунтованість якого протягом 96 годин має бути перевірена судом. Адміністративний арешт припиняється у разі відсутності протягом вказаного строку, рішення суду про визнання арешту обґрунтованим (п. 94.19.1 ст. 94 ПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 283 КАС України, провадження у справах за зверненням органів доходів і зборів при здійсненні ними визначених законом повноважень здійснюється на підставі заяви таких органів щодо, зокрема, підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків. Заява подається до суду першої інстанції протягом 24 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення до суду, за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ч. 7 ст. 283 КАС України, у разі постановлення судом ухвали про відкриття провадження у справі суд приймає рішення по суті заявлених вимог не пізніше 96 годин з моменту встановлення обставин, що зумовлюють звернення заявника до суду.

В свою чергу, нормами ч. 5 ст. 283 КАС України встановлено, що відмова у відкритті провадження за заявою унеможливлює повторне звернення заявника з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами до суду в загальному порядку.

Зміст наведених положень законодавства дає підстави для такого висновку. Так, за наявності відповідних умов, визначених у пункті 94.2 статті 94 ПК України, арешт на майно може бути накладено рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, обґрунтованість якого має бути перевірена судом в обов`язковому порядку протягом 96 годин. Відсутність протягом вказаного строку відповідного рішення суду про визнання арешту обґрунтованим зумовлює звільнення з-під адміністративного арешту майна платника податків та унеможливлює його повторне накладення з тих саме підстав.

За встановлених у даній справі обставин звернення ГУ ДФС до суду із позовом про підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна товариства, накладеного рішенням заступником начальника Головного управління ДФС у Донецькій області від 10.05.2018 року № 19914/10/05-99-14-06 відповідно до ст. 94 Податкового кодексу України, лише 23 червня 2018 року, тобто після спливу строку у 96 годин, протягом якого судом має бути перевірена обґрунтованість цього рішення керівника, та припинення застосованого ним адміністративного арешту в силу вимог пункту 94.19.1 статті 94 ПК України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанцій дійшли помилкового висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ГУ ДФС.

При цьому, станом на час звернення контролюючого органу до суду строк у 96 годин, протягом якого має бути перевірена судом обґрунтованість рішення керівника про накладення арешту на майно платника податків, сплинув, що, в свою чергу, згідно з пунктом 94.19 статті 94 Податкового кодексу України, свідчить про припинення адміністративного арешту, накладеного рішенням податкового органу від 10 травня 2018 року.

Обставини ж звернення позивача до суду із поданням щодо підтвердження обґрунтованості адміністративного арешту майна платника податків у строк, встановлений пунктом 94.10 статті 94 ПК України, та подальше закриття судом провадження у такій справі, на які посилається ГУ ДФС як на підставу для звернення до суду із даним позовом, не змінюють порядку застосування адміністративного арешту майна, дотримання якого є передумовою для забезпечення виконання платником податків його обов`язків.

Вищезазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постановах від 05 травня 2018 року у справі №П/811/1766/17, від 13 серпня 2018 року у справі №820/816/17, від 19 червня 2018 року у справі №820/818/17 від 22 травня 2018 року у справа №820/2040/17.

Пунктом 4 частини 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні судового рішення неправильно застосував норми матеріального права, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Згідно частин 1, 6 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Позивачем, при подання апеляційної скарги, відповідно до квитанції № 954 від 01.03.2019 року (а.с. 69) сплачено судовий збір у розмірі 2881,50 грн, який слід стягнути з відповідача на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 23, 33, 139, 292, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Стантехсервіс" на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року у справі № 805/4974/18-а - задовольнити.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року у справі № 805/4974/18-а - скасувати.

Відмовити у задоволенні позову Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області до товариства з обмеженою відповідальністю "Стантехсервіс" про підтвердження обґрунтованості умовного адміністративного арешту майна платника податків

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області ( 87526 Донецька область м. Маріуполь, вул. 130-ї Гвардейської дивізії, 114 ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Стантехсервіс" (84122 Донецька область м. Слов`янськ. Вул.. Соборна,3 код ЄДОПОУ 30354307) понесені судові витрати у розмірі 2881,50 грн. ( дві тисячі вісімсот вісімдесят одна грн. 50 коп.).

Повне судове рішення складено 22 травня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко