Справа № 480/4498/18
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 р. Справа № 480/4498/18

Сумський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Павлічек В.О.,

за участю секретаря судового засідання - Нікітас К.В.,

представника позивача - Кандюкова Г.Г.,

представника відповідача - Семерні І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1 ), звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДФС у Сумській області (далі по тексту - відповідач, ГУ ДФС у Сумській області), в якій просить визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.11.2018 року № та № .

Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що відповідачем за результатами камеральної перевірки щодо своєчасності сплати (перерахування) єдиного податку прийнято податкові повідомлення-рішення від 07.11.2018 року № та № про сплату штрафу у розмірі 20 % та 50 % за порушення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб. Позивач не погоджується з податковими повідомленнями-рішеннями, вважає їх такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому підлягають скасуванню, оскільки ФОП ОСОБА_1 було своєчасно подано до відділення № 193 AT «Банк «Фінанси та Кредит» платіжні доручення № 4 від 18.05.2015 р. на суму 41576 грн. 00 коп. з призначенням платежу: *;101;;18050400; Єдиний податок за 1 квартал 2015 року, ОСОБА_1 . Однак, банківська установа не здійснила перерахування грошових коштів на бюджетні рахунки, у зв`язку з неплатоспроможністю, внаслідок чого відбулося порушення граничних строків сплати узгоджених сум грошових зобов`язань, з вини банку.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі без виклику сторін та встановлено строк відповідачу для подання відзиву та доказів, які наявні у відповідача.

На виконання зазначеної ухвали відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якій проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в їх задоволенні, зазначивши, що відповідно до акту про результати камеральної перевірки своєчасності сплати (перерахування) єдиного податку від 26.10.2018 року №83/18-28-53-13/, протягом періоду з 18.11.2015 р. по 31.12.2015 р. та з 01.04.2018 р. по 27.09.2018 р., ФОП ОСОБА_1 порушено терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання по податковим деклараціям платника єдиного податку - фізичної особи - підприємця протягом строків, визначених п.57.1 ст.57, п.295.3 ст.295 ПКУ. При цьому, ГУ ДФС у Сумській області вважає необгрунтованим посилання позивача на платіжне доручення № 4 від 18.05.2015 року щодо сплати єдиного податку за І квартал 2015 року, оскільки контролюючим органом проводилась перевірка своєчасності сплати податкового зобов`язання по єдиному податку за II, III, IV квартали 2015 року (а.с. 29-32).

В подальшому позивачем подано пояснення на відзив, в якому позивач зазначив, що порушення порядку зарахування до бюджету та державних цільових фондів податків і зборів при пред`явленні платником податків до установи банку платіжних доручень у встановлений строк є виною банку, а отже викладене свідчить про відсутність з боку платника податків порушення щодо перерахування до бюджету податкових зобов`язань, самостійно узгоджених у деклараціях з єдиного податку, у строк, встановлений законодавством, відсутність підстав для нарахування пені та, як наслідок, підстав для задоволення позовних вимог. Окрім цього, помилкове визначення під час сплати суми податкового зобов`язання бюджетного рахунку не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату необхідної суми грошового зобов`язання у визначений Податковим кодексом України строк (а.с. 49-52).

Разом з тим, позивачем було подано клопотання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження із викликом (повідомленням) сторін.

Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду задоволено клопотання фізичної особи-підприємця Романька Олексія Вікторовича про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача проти позовних вимог в судовому засіданні заперечував та просив відмовити в їх задоволенні.

Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 26 листопада 2018 року ГУ ДФС у Сумській області було проведено камеральну перевірку фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 з питання сплати податкового зобов`язання по єдиному податку за період з 18.11.2015 року по 27.09.2018 року.

За результатами камеральної перевірки ГУ ДФС у Сумській області було складено акт про результати камеральної перевірки щодо своєчасності сплати (перерахування) єдиного податку від 26.10.2018 р. № 83/18-28-53-13/ (далі - акт перевірки) (а.с. 14-15).

Під час проведення камеральної перевірки контролюючим органом було встановлено, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 був зареєстрований платником єдиного податку третьої групи у період з 18.11.2015 р. по 31.12.2015 р. та з 01.04.2018 р. по 27.09.2018 р. та платником єдиного податку другої групи у період з 01.08.2017 р. по 31.03.2018 р.

У вищезазначеному акті перевірки від 26.10.2018 р. зазначено, що протягом періоду з 18.11.2015р. по 31.12.2015 р. та з 01.04.2018 р. по 27.09.2018 р. ФОП ОСОБА_1 порушено терміни сплати самостійно визначеного грошового зобов`язання по податковим деклараціям платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця, визначені п.57.1 ст.57, п.295.1, п. 295.3 ст. 295 ПКУ.

На підставі вищезазначеного акту було винесено податкові повідомлення рішення від 07.11.2018 р. № , яким до позивача застосовано штраф у розмірі 20 % у сумі 28 927,45 грн. та № , яким до позивача застосовано штраф у розмірі 50 % у сумі 2 716,90 грн. (а.с. 10-12).

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Згідно п. 16.1.4 ст. 16 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 291.4 статті 291 Податкового кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання, які застосовують спрощену систему оподаткування, обліку та звітності, поділяються на групи платників єдиного податку, зокрема, до третьої групи належать фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 20000000 гривень.

Відповідно до пункту 294.1 статті 294 Податкового кодексу України податковим (звітним) періодом для платників єдиного податку третьої групи є календарний квартал.

Податковий (звітний) період починається з першого числа першого місяця податкового (звітного) періоду і закінчується останнім календарним днем останнього місяця податкового (звітного) періоду (пункт 294.2 статті 294 Податкового Кодексу України).

Згідно з пунктом 295.3 статті 295 Податкового кодексу України платники єдиного податку третьої групи сплачують єдиний податок протягом 10 календарних днів після граничного строку подання податкової декларації за податковий (звітний) квартал.

Положеннями пункту 296.3 статті 296 Податкового кодексу України передбачено, що платники єдиного податку третьої групи подають до контролюючого органу податкову декларацію платника єдиного податку у строки, встановлені для квартального податкового (звітного) періоду.

Відповідно до підпункту 49.18.2 пункту 49.18 статті 49 Податкового кодексу України податкові декларації, крім випадків, передбачених цим Кодексом, подаються за базовий звітний (податковий) період, що дорівнює:

- календарному кварталу або календарному півріччю (у тому числі в разі сплати квартальних або піврічних авансових внесків) - протягом 40 календарних днів, що настають за останнім календарним днем звітного (податкового) кварталу (півріччя).

Судом встановлено, що позивачем було подано до податкового органу податкову декларацію платника єдиного податку - фізичної особи-підприємця за І квартал 2015 року від 22 квітня 2015 року, в якій визначено суму податкового зобов`язання в розмірі 41 575,97 грн. (а.с. 17-18).

При цьому відповідно до платіжного доручення від 18.05.2015 року № 4 позивачем було сплачено єдиний податок за 1 квартал 2015 року у розмірі 41 575,97 грн. (а.с. 19). Проте дані кошти не були списані з рахунку позивача за даним платіжним дорученням через неплатоспроможність АТ «Банк Фінанси та Кредит» та кошти у розмірі 41 575,97 грн. не було зараховано до державного бюджету. Даний факт також підтверджується листом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк Фінанси та Кредит» від 03.05.2019 року № 083-3-2186/19 (а.с. 94).

Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, а також відповідальність суб`єктів переказу, загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами визначає Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Відповідно до пункту 1.24 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон №2346-III) переказ коштів - це рух певної суми коштів з метою її зарахування на рахунок отримувача або видачі йому у готівковій формі.

Пунктом 1.30 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» встановлено, що платіжне доручення - розрахунковий документ, який містить доручення платника банку, здійснити переказ визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача.

Відповідно до пункту 8.1 статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження.

Згідно підпункту 16.5.2 пункту 16.2 статті 16 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» днем подання до установ банків платіжного доручення за всіма видами податкових платежів вважається день його реєстрації у цих установах.

Положенням пункту 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» передбачено, що під час використання розрахункового документа ініціювання переказу є завершеним: для платника - з дати надходження розрахункового документа на виконання до банку платника, для банку платника - з дати списання коштів з рахунка платника та зарахування на рахунок отримувача в разі їх обслуговування в одному банку або з дати списання коштів з рахунка платника та з кореспондентського рахунка банку платника в разі обслуговування отримувача в іншому банку. Банки мають забезпечувати фіксування дати прийняття розрахункового документа на виконання.

Вимоги пункту 22.4 статті 22 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» узгоджуються з положеннями пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України, згідно з яким за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» з вини банку, такий банк сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів (обов`язкових платежів) до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

З аналізу вищевикладених норм суд вбачає, що виконання платником податкового обов`язку по перерахуванню в бюджет суми податкового зобов`язання пов`язано з моментом подання ним до банку платіжного доручення на перерахування відповідних сум податкових зобов`язань та прийняття банком платника розрахункового документа на виконання. При цьому за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів з вини банку платник податків не несе відповідальність.

А відтак суд зазначає, що неперерахування суми податкового зобов`язання з вини банку не є наслідком винних дій платника податку у даній справі, а тому до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції за таке порушення.

За наявності в платника відповідних доказів, що підтверджують виконання усіх передбачених законодавством умов для визнання його добросовісним платником, обов`язок зі сплати відповідної суми податкового (грошового) зобов`язання слід визнати виконаним, незалежно від фактичного зарахування платежу до бюджетної системи України.

Дана позиція суду узгоджується з постановою Верховного суду від 07.09.2018 року по справі № 823/1985/17 та постановою від 11.09.2018 по справі № 804/13540/15 (№ К/9901/2044/17).

Щодо посилання представника відповідача на те, що контролюючим органом проводилась перевірка своєчасності сплати податкового зобов`язання по єдиному податку за ІІ, ІІІ, ІV квартали 2015 року, суд зазначає.

В матеріалах справи містяться докази, що фізична особа-підприємець ОСОБА_1 протягом періоду з 18.11.2015 року по 31.12.2015 року, з 01.04.2018 року по 27.09.2018 року та з 01.08.2017 року по 31.03.2018 року також своєчасно сплачував єдиний податок, що підтверджується наданими позивачем платіжними дорученнями (а.с. 102-120). Але сплата поточних зобов`язань позивача зараховувалася контролюючим органом в рахунок погашення заборгованості, що виникла в результаті неперерахування коштів банком до Державного бюджету відповідно до платіжного доручення від 18.05.2015 р. № 4.

Таким чином, враховуючи, що обов`язок позивача щодо погашення зобов`язань з єдиного податку за І квартал 2015 року вважається виконаним, суд доходить висновку, що зарахування податковим органом поточних платежів позивача в рахунок погашення заборгованості за І квартал 2015 року є безпідставним, а відтак, оскільки судом встановлено повноту та своєчасність сплати податкових зобов`язань за перевіряємий період, суд вважає, що позовні вимоги фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи положення вказаних норм, суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_2 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області суму судового збору в розмірі 1 536,80 грн., сплаченого згідно з квитанцією від 28.01.2019 № 3 (а.с. 23).

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241- 246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Сумській області про визнання незаконними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати незаконними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 07.11.2018 року № та № .

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Сумській області (вул. Іллінська, буд. 13, м. Суми, 40009, ) суму судового збору в розмірі 704,80 грн. (сімсот чотири гривні 80 коп.).

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. Апеляційні скарги до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подаються через Сумський окружний адміністративний суд.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 20.05.2019 року.

Суддя В.О. Павлічек