Справа № 2340/3225/18
Суддя: Літвіна Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/3225/18 Суддя першої інстанції: Гудзенко В.Л.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Літвіної Н.М.

суддів Коротких А.Ю.

Федотова І.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області до державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Лисенка Максима Анатолійовича про визнання протиправною та скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області Лисенка М.А. у якому просив: визнати протиправною та скасувати постанову від 25 липня 2016 року ВП № 50825211 про накладення штрафу за невиконання рішення суду.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 лютого 2019 року у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, позивач - Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області, подало апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та здійснені порушення вимог процесуального права просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення про задоволення адміністративного позову. У апеляційній скарзі скаржник зазначає, що рішення суду ним виконано про що здійснено відповідне повідомлення державної виконавчої служби листом від 16 травня 2016 року №744-03/16.

Відзиву на апеляційну скаргу від відповідача не надходило.

У відповідності до ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розгляд справи здійснюється з врахуванням вимог ст. 287 КАС України, яка регулює особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Сторони були належним чином повідомлені про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, проте у судове засідання не з`явилися та про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин колегія суддів, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 03 лютого 2016 року у справі № 705/5040/15-а апеляційну скаргу Державної казначейської служби України на постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 жовтня 2015 року задоволено:

Постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 жовтня 2015 року в частині зобов`язання Державної казначейської служби України, у відповідності до ч. 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 5 червня 2012 року, в межах відповідних бюджетних призначень виплатити ОСОБА_1 за рахунок бюджетної програми 0501150 «Виконання рішень судів на користь суддів» Державного бюджету України на 2015 рік вихідну допомогу у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою, яка становить 182700 (сто вісімдесят дві тисячі сімсот) гривень, шляхом пред`явлення виконавчого документу до Державної казначейської служби України та в частині стягнення з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 487 гривень 20 копійок скасовано та в цій частині ухвалено нову постанову.

Зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , відповідно до ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», вихідну допомогу судді у зв`язку із виходом у відставку у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Стягнуто з Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

В іншій частині постанову Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 жовтня 2015 року залишено без змін.

На виконанні у відділі примусового виконань рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Черкаській області перебуває виконавче провадження № 50825211 з примусового виконання виконавчого листа у справі № 2а/705/189/15, що виданий Київським апеляційним адміністративним судом про зобов`язання Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , відповідно до ст. 136 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», вихідну допомогу судді у зв`язку із виходом у відставку у розмірі 10 місячних заробітних плат за останньою посадою.

Постановою Головного територіального управління юстиції в Черкаській області від 13 квітня 2016 року відкрито виконавче провадження № 50825211.

У зв`язку з надходженням до відповідача листа Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області від 16 травня 2016 року № 744-03/16 про фактичне виконання рішення суду 06 червня 2016 року на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову про закінчення виконавчого провадження.

Як зазначає відповідач у відзиві на адміністративний позов, відповідно до копії розрахунку за квітень 2016 року, наданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України у Черкаській області, ОСОБА_1 була виплачена вихідна допомога у розмірі 121800 грн 00 коп., замість необхідної 182700 грн 00 коп., тобто йому не донараховано і не виплачено 60900 грн 00 коп., що свідчить про неповне виконання судового рішення та було підставою для звернення стягувача до суду з відповідним позовом про скасування даної постанови.

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2017 року у справі № 705/3446/17, яка відповідно до відомостей, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень, набрала законної сили 05 грудня 2017 року, скасовано постанову Головного територіального управління юстиції в Черкаській області від 06 червня 2016 року ВП № 50825211.

У зв`язку з чим 15 січня 2018 року виконавче провадження № 50825211 було відновлено.

Враховуючи відсутність відомостей про повне виконання судового рішення по справі та враховуючи висновки, які містились у постанові Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2017 року у справі № 705/3446/17, відповідачем прийнято постанову від 25 липня 2016 року ВП № 50825211 про накладення штрафу за невиконання рішення суду.

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана позивачем постанова прийнята на підставі ч. 1 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з встановленням факту неповного виконання боржником судового рішення без поважних причин.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення регламентовано положеннями ст. 63 Закону, згідно ч. 1 якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч. 6 ст. 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 63 Закону у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Частиною 1 ст. 75 Закону закріплено, що у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що передумовою для накладення на боржника штрафу за невиконання без поважних причин в установлений виконавцем строку рішення, що зобов`язує боржника вчинити дії, є встановлення виконавцем за наслідками перевірки, що проводиться наступного дня після спливу десятиденного терміну з дня отримання постанови про відкриття виконавчого провадження, факту невиконання такого рішення без поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, під час розгляду справи № 705/3446/17 (2-а/705/147/17) за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції в Черкаській області про визнання дій державного виконавця під час виконання судового рішення протиправними, скасування постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов`язання вчинити дії, Уманським міськрайонним судом Черкаської області було встановлено, що «враховуючи встановлений державним виконавцем строк добровільного виконання постанови суду та п. 7 перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження» 2016 року, державний виконавець в даному випадку повинен був перевірити виконання судового рішення 06 червня 2016 року та вчинити відповідні дії передбачені Законом в редакції 1999 року. Однак у строк встановлений Законом державний виконавець вказаних дій не вчинив, що призвело до часткового виконання виконавчого листа № 2а/705/189/15, виданого 01 березня 2016 року Київським апеляційним адміністративним судом».

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2017 року у справі № 705/3446/17 встановлено факт неповного виконання судового рішення, яке підлягало примусовому виконанню.

Під час розгляду справи позивачем не надано до суду доказів повного виконання судового рішення у спірній для учасників справи сумі, або доказів відсутності у нього обов`язків щодо вчинення таких дій.

Також матеріали справи не містять доказів поважності причин у зв`язку з якими рішення суду не було виконано.

У зв`язку з зазначеними обставинами колегія суддів вважає, що відповідачем правомірно здійснено дії обумовлені ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» та прийнято постанову про накладення на боржника штрафу.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не доведено факту виконання ним судового рішення.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Всі наведені апелянтом доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

На підставі зазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що свідчить про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді вказаної справи колегією суддів також враховується, що у рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 31 січня 2019 року міститься помилкове посилання суду на Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, однак вказані обставини не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, здійснених під час розгляду позовної заяви ОСОБА_2 , про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Територіального управління Державної судової адміністрації України у Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 12 лютого 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Н.М. Літвіна

Судді І.В. Федотов

А.Ю. Коротких