Справа № 638/1047/16-а
Суддя: Данилевич Н.А.
Дата ухвалення: 2019-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 травня 2019 року

Київ

справа №638/1047/16-а

адміністративне провадження №К/9901/11398/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

головуючого судді (судді-доповідача) - Данилевич Н.А.,

суддів - Бевзенка В.М.,

Шевцової Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження

касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 травня 2016 року (суддя - Федосенко В.В.) у справі

за позовом ОСОБА_1

до Нововодолазького відділення поліції Харківського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області

третя особа начальник Нововодолазького відділення поліції Харківського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області

про оскарження дій, -

в с т а н о в и в :

У січні 2016 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до Нововодолазького відділення поліції Харківського відділення поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області (далі - Нововодолазьке відділення поліції) про оскарження дій.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на порушення його прав начальником Нововодолазького відділення поліції.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 травня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції зазначив, що позов подано з порушенням ст. 105, 106 КАС України, оскільки в заяві не зазначено поштову адресу, а також номер засобу зв`язку, адресу електронної пошти відповідача, якщо такі відомі, а також в заяві не зазначений зміст позовних вимог згідно з частинами четвертою і п`ятою статті 105 КАС України.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 травня 2016 року.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року апеляційну скаргу повернуто позивачу.

ОСОБА_1 (далі - скаржник) у жовтні 2016 року звернувся до Вищого адміністративного суду України з касаційною скаргою на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 травня 2016 року та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 14 вересня 2016 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просив визнати ухвали суду першої та апеляційної інстанції недійсними і подовжити процесуальний строк, а також повернути судовий збір, який він сплатив до Харківського апеляційного адміністративного суду.

В обґрунтування поданої касаційної скарги скаржник посилався на порушення його прав, передбачених ст.1 та ст.5 Цивільного процесуального кодексу України, а саме суди не здійснили ніяких заходів щодо захисту його прав та постановили ухвали за наявності несуттєвих недоліків, які не перешкоджали розгляду справи. Також зазначає, що він виконав вимоги Харківського апеляційного адміністративного суду, але скарга була повернута.

Начальник Нововодолазького відділення поліції надав заперечення на касаційну скаргу, якими просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення без змін. Вважає, що рішення суддів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими.

Заперечення на касаційну скаргу не містить клопотання начальника Нововодолазького відділення поліції про розгляд скарги за його участі.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 10 жовтня 2016 року прийнято до провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 та відкрито у справі касаційне провадження.

Ухвалою Верховного Суду від 23 травня 2019 року зазначену касаційну скаргу призначено до касаційного розгляду.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.7 КАС України (у редакції, чинній до 15.12.2017 року) встановлено, що принципами здійснення правосуддя в адміністративних судах є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішень адміністративного суду, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Статтею 13 КАС України (у редакції, чинній до 15.12.2017 року) передбачено, що особам, які беруть участь у справі, а також особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси чи обов`язки, забезпечується право на апеляційне та касаційне оскарження рішень адміністративного суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п.7 ч.3 ст.2 КАС України (в редакції чинній після 15.12.2017р.) встановлено, що основними засадами (принципами) адміністративного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, визначених законом.

У відповідності до ст.13 КАС України (в редакції чинній після 15.12.2017р.) передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Не допускається касаційне оскарження судового рішення першої інстанції без його перегляду в апеляційному порядку.

Приписами ч.1 та ч.2 ст.211 КАС України (у редакції, чинній до 15.12.2017 року) встановлено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку судові рішення суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також судові рішення суду апеляційної інстанції повністю або частково, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Пунктами 1 та 2 ч.5 ст.214 КАС України (у редакції, чинній до 15.12.2017 року) передбачено, що суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі також у випадках, якщо: справа не підлягає касаційному розгляду у порядку адміністративного судочинства; справа не переглядалася в апеляційному порядку.

Відповідно до частин 1 - 3 ст.328 КАС України (у редакції, чинній після 15.12.2017 року) встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

У касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, ухвали, зазначені в пунктах 3, 4, 5, 12, 13, 17, 20 частини першої статті 294 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.

У касаційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову та заміни заходу забезпечення позову, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

В п.22 рішення від 28 березня 2006 року «Мельник проти України» (Заява №23436/03) Європейської суд з прав людини нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду <…>, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Зі змісту ч.1 ст.211 КАС України (у редакції, чинній до 15.12.2017 року) та ч.2 ст.13, ч.1 ст.328 КАС України (у редакції, чинній після 15.12.2017 року) випливає, що як на момент подання скаржником касаційної скарги так і на момент розгляду касаційної скарги не підлягали касаційному оскарженню судові рішення суду першої інстанції, які не переглядалися в апеляційному порядку.

Враховуючи те, що ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 травня 2016 року не переглядалась в апеляційному порядку, таке судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Отже, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Приписами п.1 ч.1 ст.333 КАС України встановлено, що суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки касаційне провадження в цій справі щодо ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 травня 2016 року помилково відкрито раніше, а це оскаржуване судове рішення не може бути переглянуте Верховним Судом як судом касаційної інстанції в адміністративних справах у порядку, визначеному главою 2 розділу ІІІ чинної редакції КАС, то, згідно з частиною другою статті 339 КАС України, касаційне провадження підлягає закриттю в цій частині.

Керуючись статтями 13, 333, 339, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, -

У Х В А Л И В :

Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 05 травня 2016 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та не оскаржується.

Головуючий суддя Н.А. Данилевич

Судді В.М. Бевзенко

Н.В. Шевцова