Справа № 460/911/19
Суддя: Щербаков В.В.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 травня 2019 року м. Рівне №460/911/19

Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Щербакова В.В. розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області про зобов`язання вчинення певних дій,

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі іменується - позивач) до Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (далі іменується - відповідач), в якому позивач просить суд зобов`язати відповідача призначити позивачу з 09.01.2019 пенсію за віком на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на чотири роки у відповідності до ст. 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28.02.2019 звернувся до відповідача з заявою про призначення пенсії на пільгових умовах із зменшенням пенсійного віку на 4 роки та надав всі необхідні документи. 05.03.2019 листом за № 435/К-37 відповідач надав та зазначив, що позивач не маю права на зниження пенсійного віку, яке передбачене ст. 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" для осіб, які станом на 01.01.1993 прожили на території зони гарантованого добровільного відселення не менше 3 років, а саме, призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 4 роки, оскільки не підтверджено періоди проживання на забрудненій території. Позивач зазначає, що згідно з довідками №2627 від 04.10.2018 та №645 від 28.02.2019, виданих Цмінівською сільською радою Маневицького району Волинської області в період часу з 08.1983 року по 12.1989 року і з 22.07.1992 по 30.10.1992 та з 28.02.2018 по 18.02.2019 був зареєстрований та постійно проживав в селі Цміни Маневицького району Волинської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення. Тобто, станом на 01.01.1993 позивач прожив на території Цмінівської сільської ради (зони гарантованого добровільного відселення) 3 роки 11 місяців 13 днів. Тобто моє право на початкову величину зниження пенсійного віку. Крім того, позивач зазначає, що право на зниження пенсійного віку ще на рік, оскільки по факту продовжував проживати в с. Цміни Маневицького району з моменту аварії на ЧАЕС по 25.10.1993, що підтверджено нотаріально завіреними показаннями свідків. З наведених підстав, просить задовольнити позовну заяву повністю.

У встановлений судом строк відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Свої заперечення обґрунтовував тим, що позивачем надано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4), та копії довідок №645 від 28.02.2019 та №2627 від 04.10.2018 видані Цминівською сільською радою про період проживання в селі Цміни Маневицького району Волинської області період реєстрації в зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по 12.1989. і з 22.07.1992 по 30.10.1992, з 28.02.2018 по 18.02.2019. Період реєстрації не може бути підтвердженням саме постійного проживання. Відповідно до копії трудової книжки позивач працював з 18.05.1984 по 18.08.1986 в Мехколоні №154 Тресту "Бамстроймеханізація " та з 18.05.1984 по 18.08.1986. з 25.04.1987 по 24.10.1987 в совхозі "Васинський", тобто не на території радіоактивного забруднення. Відповідно умова про постійне місце роботи у такій зоні не може бути застосована до позивача. З 16.05.1989 по теперішній час позивач працює на ВП РАЕС НАЕК "Енергоатом", тобто на території посиленого радіологічного контролю. Другою умовою є постійне проживання, оскільки позивач постійно працював у зоні не віднесеній до пільгових та яка знаходиться взагалі в іншій державі то відповідно постійним місцем проживання позивача ( у вказаний період) є місцевість не забруднена та не віднесена до зони гарантованого добровільного відселення. Права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач не має, оскільки період проживання та роботи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 (як того вимагає закон) складає 2 роки 11 місяців 6 днів, тобто менше 3-х років. Період роботи у зоні посиленого радіологічного контролю 3 роки 7 місяців 16 днів, тобто менше 4-х років, а тому підстав для призначення пенсії позивачу не було. Враховуючи викладене відповідач просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 22.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні).

За приписами частини четвертої статті 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що позивач має статус громадянина, який постійно проживає на території посиленого радіоекологічного контролю 4 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим Рівненською обласною державною адміністрацією (а.с.8).

08.01.2019 позивачу виповнилося 56 років.

28.02.2019 позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" (а.с.19).

Листом від 05.03.2019 за №435/К-37 відповідач повідомив позивачу про відмову в призначенні пенсії на пільгових умовах, оскільки надані позивачем документи не підтверджують його право на зниження пенсійного віку на роки. Так, в листі відповідач зазначив, що позивачем надано посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4), та копії довідок №645 від 28.02.2019 та №2627 від 04.10.2018 видані Цминівською сільською радою про період проживання в селі Цміни Маневицького району Волинської області період реєстрації в зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по 12.1989. і з 22.07.1992 по 30.10.1992, з 28.02.2018 по 18.02.2019. Період реєстрації не може бути підтвердженням саме постійного проживання. Відповідно до копії трудової книжки позивач працював з 18.05.1984 по 18.08.1986 в Мехколоні №154 Тресту "Бамстроймеханізація " та з 18.05.1984 по 18.08.1986. з 25.04.1987 по 24.10.1987 в совхозі "Васинський", тобто не на території радіоактивного забруднення. Відповідно умова про постійне місце роботи у такій зоні не може бути застосована до позивача. З 16.05.1989 по теперішній час позивач працює на ВП РАЕС НАЕК "Енергоатом", тобто на території посиленого радіологічного контролю. Другою умовою є постійне проживання, оскільки позивач постійно працював у зоні не віднесеній до пільгових та яка знаходиться взагалі в іншій державі то відповідно постійним місцем проживання позивача ( у вказаний період) є місцевість не забруднена та не віднесена до зони гарантованого добровільного відселення. Права на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач не має, оскільки період проживання та роботи в зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 (як того вимагає закон) складає 2 роки 11 місяців 6 днів, тобто менше 3-х років. Період роботи у зоні посиленого радіологічного контролю 3 роки 7 місяців 16 днів, тобто менше 4-х років. Отже право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", як потерпілому від Чорнобильської катастрофи позивач не має (а.с.20).

Не погоджуючись з вказаними рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Вирішуючи даний спір та надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з такого.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст.46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створення єдиного порядку визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення, визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 №796-XII (далі - Закон №796).

Згідно з ст.49 Закону №796, пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Статтею 55 Закону №796 визначені умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Так, пунктом другим частини першої вказаної статті передбачено, що особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років, мають право на зниження пенсійного віку на 3 роки та додатково на 1 рік за 2 роки проживання або роботи, але не більше 6 років.

Початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

З аналізу наведеної норми вбачається, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які постійно проживали чи працювали у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 не менше 3 років, при цьому початкова величина зниження пенсійного віку на 3 роки встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначеній зоні з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Аналогічний правовий висновок міститися у постановах Верховного Суду від 06.02.2018 у справі №556/1153/17 та від 11.04.2018 у справі №565/1829/17 та враховується при вирішенні цієї справи в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України, згідно з якою при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного суду.

Судом встановлено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку на 4 роки відповідно до ст.55 Закону №796, до якої, додав пакет документів, в тому числі, копію посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 4), копії довідок №645 від 28.02.2019 та №2627 від 04.10.2018 видані Цминівською сільською радою про період проживання в селі Цміни Маневицького району Волинської області період реєстрації в зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по 12.1989. і з 22.07.1992 по 30.10.1992, з 28.02.2018 по 18.02.2019, копію трудової книжки.

В довідках №645 від 28.02.2019 та №2627 від 04.10.2018 зазначено, що ОСОБА_1 постійно проживав у зоні гарантованого добровільного відселення селі Цміни Маневицького району Волинської області період реєстрації в зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по 12.1989. і з 22.07.1992 по 30.10.1992 (а.с.11, 12).

Згідно з довідками Виконавчого комітету Кузнецовської міської ради №5033/05 від 20.12.2017, №5032/05 від 20.12.2017, №160/04 від 15.01.2018 та №3410/04 від 04.10.2018 ОСОБА_1 проживав у м. Вараш Рівненської області в період з 27.11.1992 по22.10.1993, з 28.02.1992 по 21.07.1992, з 09.02.1992 по 18.02.1992 та 26.10.1993 по 19.02.2018 (а.с.13-14)

Відповідно до Переліку населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР №106 від 23.07.1991, село Цміни Маневицького району Волинської області та м.Кузнецовськ (м. Вараш) відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Отже, період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить більше трьох років, а тому початкова величина зниження пенсійного віку останнього становить 3 роки.

Крім того, матеріалами справи підтверджується проживання позивача в зоні гарантованого добровільного відселення в подальшому.

Таким чином, позивач має право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 4 роки.

Посилання відповідача на те, що позивачем не підтверджено одну з обставин необхідних для призначення пенсії на пільгових умовах згідно з статтею 55 Закону № 796, а саме: період проживання позивача у зоні гарантованого добровільного відселення станом на 01.01.1993 становить більше трьох років, суд вважає безпідставним та необґрунтованим, з огляду на таке.

Відповідач обґрунтовуючи свою відмову вказує, що відповідно до копії трудової книжки позивач працював з 18.05.1984 по 18.08.1986 в Мехколоні №154 Тресту "Бамстроймеханізація" та з 18.05.1984 по 18.08.1986. з 25.04.1987 по 24.10.1987 в совхозі " Васинський ", тобто не на території радіоактивного забруднення.

Однак, суд зазначає, що період проживання позивача у зоні добровільного відселення підтверджується довідками сільської ради, які у встановленому порядку не скасовані та на момент розгляду справи є чинними.

Крім того, відповідач сам вказує, що з 16.05.1989 по теперішній час позивач працює на ВП РАЕС НАЕК "Енергоатом", тобто на території посиленого радіологічного контролю.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно відмовив позивачу в призначенні пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку, внаслідок чого порушив гарантоване державою право позивача на пенсійне забезпечення.

З огляду на вказане, позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача та зобов`язання останнього призначити позивачу пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку згідно з ст.55 Закону №796 - є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.45 Закону № 1058, пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, а саме: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки 56 років позивачу виповнилося 08.01.2019, а з заявою про призначення пенсії він звернувся до відповідача 28.02.2019 (тобто, в межах трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку), тому пенсію позивачу належить призначити з 08.01.2019.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності прийнятого ним рішення. Натомість обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду та вказують на неправомірність поведінки відповідача в спірних правовідносинах.

Крім того, у відповідності до статтей 5 та 245 КАС України, з метою належного та повного захисту порушеного права мозивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не призначення позивачу пенсії зі зниженням пенсійного віку.

Підсумовуючи вищенаведене в його сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовної заяви в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вказане, сума судового збору в розмірі 768,40грн, сплачена відповідно до квитанції від 12.04.2019 №5, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи, підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) до Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області (34300, Рівненська область, смт. Володимирець, вул. Соборна, 28; ) про зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області щодо не призначення ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Зобов`язати Володимирецьке об`єднане управління Пенсійного фонду України Рівненської області призначити та виплачувати ОСОБА_1 з 08 січня 2019 року пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Стягнути на користь позивача ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Володимирецького об`єднаного управління Пенсійного фонду України Рівненської області судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 768,40грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Рівненський окружний адміністративний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 21 травня 2019 року.

Суддя Щербаков В.В.