Справа № 160/1099/19
Суддя: Віхрова Вікторія Станіславівна
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 травня 2019 року Справа № 160/1099/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Віхрової В.С., розглянувши у місті Дніпрі в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпропетровської міської ради про визнання незаконною та скасування постанови, -
04.02.2019 р. фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Інспекції з питань праці і зайнятості населення Дніпровської міської ради (надалі - відповідач) про визнання незаконною постанови начальника Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпропетровської міської ради про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 14 вересня 2018 року №ОМС - ДН 1189/1019/АВ/П/СП-ФС та її скасування.
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що за пред`явленим направленням предметом інспекційного відвідування було здійснення контролю за додержанням законодавства про працю ФОП ОСОБА_1 з питання оформлення трудових відносин за період з 01.01.2018 р. по 01.07.2018 р. Встановленні законодавством підстави для здійснення інспекційного відвідування позивачу посадовими особами відповідача не повідомлялись та відсутні. За результатами інспекційного відвідування було складено акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю від 15.08.2018р. № ОМС-ДН 1189/1019/АВ. Зазначений акт не містить відомостей про предмет державного контролю та місить відомості про порушення ч. З ст. 24 КЗпП України що була допущена ФОП ОСОБА_1 до роботи ОСОБА_2 без укладання трудового договору на умовах цивільно правового договору від 08.07.2018р. на період з 09.07.2018-16.07.2018 р. на роботу продавцем. Відносини між позивачем та ОСОБА_2 були за межами предмету інспекційного відвідування з 09.07.2018 р. по 16.07.2018 р., вказані відносини оформлені цивільно-правовим договором від 08 липня 2018 р. ОСОБА_2 27.08.2018 р. була прийнята на роботу до позивача. Позивач вказує, що ним не було допущено порушень законодавства, натомість відповідачем проведено інспекційне відвідування без наявності на то підстав. Позивач вважає, що у відповідача відсутня компетенція на здійснення заходів контролю за додержанням законодавства про працю.
За результатами автоматизованого розподілу справ між суддями Дніпропетровського окружного адміністративного суду справа 160/1099/19 передана судді Віхровій В.С.
У відповідності до ч.1 ст.173 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) підготовку справи до судового розгляду здійснює суддя адміністративного суду, який відкрив провадження в адміністративній справі.
Стаття 174 КАС України визначає, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 251 цього Кодексу. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.
Згідно положень ст.ст.175, 182 КАС України у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову; позивачу, іншим відповідачам, третім особам - копію відзиву та доданих до нього документів. У строк, встановлений судом, позивач має право подати відповідь на відзив, а відповідач - заперечення.
Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат (ст.192 КАС України).
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.02.2019 р. позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 06.02.2019 р. заяву про забезпечення позову було повернуто без розгляду.
20.02.2019 р. через канцелярію Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява про усунення недоліків на виконання ухвали суду від 06.02.2019 р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 25.02.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, підготовче судове засідання призначено на 13.03.2019 р. о 10:40 год.
У підготовче судове засідання 13.03.2019 р. представник відповідача не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Для повторного виклику сторін, розгляд справи відкладено до 10:45 год. 08.04.2019 р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.02.2019 р. у задоволенні повторної заяви про забезпечення позову відмовлено.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.03.2019 р. у задоволенні заяви позивача про зміну позовних вимог відмовлено.
У підготовче судове засідання 08.04.2019 р. представник відповідача не прибув, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Для повторного виклику сторін, розгляд справи відкладено до 11:10 год. 24.04.2019 р.
Підготовче судове засідання 24.04.2019 р. було відкладено для надання додаткових доказів по справі на 06.05.2019 р. о 09:30 год.
Строк підготовчого провадження було продовжено ухвалою суду від 25.04.2019 р. на 30 днів.
У зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, судове засідання 06.05.2019 р. було відкладено до 13:00 год. 13.05.2019 р.
У судове засідання 13.05.2019 р. прибули уповноважені представники сторін.
Судом встановлено, що до судового засідання представниками сторін надані заяви про розгляд справи без їх участі у письмовому провадженні.
Судом ухвалено закрити підготовче провадження у справі та призначити розгляд справи по суті.
Суд зазначає, що вжив усі заходи щодо належного повідомлення сторін, участі їх представників при розгляді справи, роз`яснення їх прав та обов`язків.
В свою чергу, всупереч положенням КАС України, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не скористався своїм правом на подання відзиву проти позову у визначений законодавством строк, поважних причин пропуску строку для надання відзиву не зазначив, що було встановлено у судовому засіданні 13.05.2019 р., у зв`язку із чим та з огляду на положення ч.4 ст.159, ст.162 КАС України, такий відзив судом прийнято не було.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючі визначені КАС України строки розгляду справи, гарантії додержання судом цих строків, дотримання принципу рівності сторін судового засідання та недопущення затягування судового процесу, зловживання процесуальними правами учасників процесу, а також заяви сторін про розгляд справи без їх участі, суд вважає, що матеріали справи містять достатньо доказів для прийняття рішення по суті справи та з огляду на положення ч. 9 ст. 205, ч. 4 ст. 229 КАС України вирішив перейти до розгляду справи у письмовому провадженні.
Відповідно до частини 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.
Відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України (надалі - КЗпП України), державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначені Законом України № 877-V «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05 квітня 2007 року (надалі - Закон №877).
Дія цього Закону поширюється на відносини, пов`язані зі здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, як зазначено в ч. 1 ст. 2 вказаного закону.
Згідно з ч. 4 ст. 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи контролю здійснюються органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.
Статтею 259 КЗпП передбачено, що державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форм власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами-підприємцями, які використовують найману працю, здійснює орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку визначеному Кабінетом Міністрів України.
Так, на час виникнення спірних відносин процедуру проведення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю було врегульовано Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 26 квітня 2017 року (надалі - Порядок № 295), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).
Судом встановлено, що у період з 14.08.2018 р. по 15.08.2018 р., інспекторами праці ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , службове посвідчення №1019, №1020, №1018 проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , про що складено Акт №ОМС-ДН 1189/1019/АВ від 15.08.2018 р.
Перевірка була здійснена на підставі направленням на проведення інспекційного відвідування від 14.08.2018р. №8/6-77.
14.09.2018 р. начальником Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради Янушкевич Т.В., розглянувши справу про накладення штрафу та на підставі Акту №ОМС-ДН 1189/1019/АВ від 15.08.2018 р. вирішено накласти на ФОП ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) штраф у розмірі 111690,00 грн., про що складено Постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ОМС -ДН 1189/1019/АВ/П/СП-ФС від 14.09.2018 р.
Дата набрання постанови законної сили з 14.09.2018 р.
Відповідно до змісту постанови, під час здійснення інспекторами праці Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради інспекційного відвідування ФОП ОСОБА_1 , яке розпочалось 14.08.2018 р. о 14:00 год. за фактичною адресою здійснення господарської діяльності: АДРЕСА_1 встановлено наступне:
1.Відсутні повідомлення про прийняття працівників: ОСОБА_2 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , на роботу до ФОП ОСОБА_1 , які подаються власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування за встановленою формою до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором , що є порушенням Постанови КМУ від 17.06.2015 р. №413 про порядок повідомлення ДФС та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу.
2.Гр. ОСОБА_7 фактично допущена до роботи у магазині ФОП ОСОБА_1 (з 21.07.2018 р. згідно звіту ЄСВ додатку 5) за відсутнісю наступних документів: заяви ОСОБА_7 про прийняття на работу, наказу ФОП ОСОБА_1 про прийняття на роботу ОСОБА_7 , відсутність трудового договору між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , відсутність довідки про інвалідність ОСОБА_7 , що є порушенням ч.3 ст.24 та ч.1 ст.21 Кодексу законів про працю України.
3.Гр. ОСОБА_2 допушена до роботи продавцем у ФОП ОСОБА_1 без укладання трудового договору на умовах цивільно-правового договору від 08.07.2018 р. за період з 09.07.2018 р. по 16.07.2018 р., що є порушенням ч.3 ст.24 та ч.1 ст.21 Кодексу законів про працю України.
На підставі припису про усунення виявлених порушень №ОМС - ДН 118/1019/АВ/П від 15.08.2018 р. зобов`язано усунути виявлені порушення у строк до 17.08.2018 р.
17.08.2018 р. ФОП ОСОБА_1 надано до інспекції наступні документи: заява від 22.07.2018 р. ОСОБА_7 до ФОП ОСОБА_1 про прийняття на роботу; наказ від 22.07.2018 р. ФОП ОСОБА_1 про прийняття на роботу ОСОБА_7 ; трудовий договір від 22.07.2018 р. між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_7 ; довідка про інвалідність №1372 ОСОБА_7
17.08.2018 р. ФОП ОСОБА_1 надано до інспекції повідомлення про прийняття працівників на роботу: ОСОБА_2 від 27.07.2018 р., ОСОБА_6 від 19.06.2018 р., Конопльової від 21.07.2018 р.
Згідно письмових пояснень ФОП ОСОБА_1 від 17.08.2018 р. на момент перевірки документи гр. ОСОБА_7 знаходились за адресою її місця роботи по АДРЕСА_2.
Гр. ОСОБА_2 допущена до роботи продавцем без укладання трудового договору на умовах цивільно-правового договору від 08.07.2018 р. на період з 09.07.2018 р. по 16.07.2018 р., що є порушенням ч.3 ст.24 та ч.1 ст.21 Кодексу законів про працю України.
Таким чином, 17.08.2018 р. позивачем були надані документи на виконання вимог припису, за аналізом яких інспекція дійшла висновку, що порушення трудового законодавства у взаємовідносинах з гр. ОСОБА_2 залишились не усунутими, про що вказано у постанові як на підставу її прийняття.
Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог суд виходить з наступного.
Пунктом 5 Порядку №295 передбачено підстави здійснення заходів державного контролю, зокрема: за зверненням працівника про порушення стосовно нього законодавства про працю; за зверненням фізичної особи, стосовно якої порушено правила оформлення трудових відносин.
Підпунктом 3 п. 5 визначено, що заходи проводяться за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту.
Про проведення інспекційного відвідування інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі.
Про проведення інспекційного відвідування з питань виявлення неоформлених трудових відносин інспектор праці повідомляє об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі, якщо тільки він не вважатиме, що таке повідомлення може завдати шкоди інспекційному відвідуванню (п. 8 Порядку №295).
Під час проведення інспекційного відвідування інспектор праці повинен пред`явити об`єкту відвідування або уповноваженій ним посадовій особі своє службове посвідчення (п. 9 Порядку №295).
Припис є обов`язковою для виконання у визначені строки письмовою вимогою інспектора праці про усунення об`єктом відвідування порушень законодавства про працю, виявлених під час інспекційного відвідування або невиїзного інспектування.
Припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду.
У приписі зазначається строк для усунення виявлених порушень. У разі встановлення строку виконання припису більше ніж три місяці у приписі визначається графік та заплановані заходи усунення виявлених порушень з відповідним інформуванням інспектора праці згідно з визначеною у приписі періодичністю.
Припис складається у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, який проводив інспекційне відвідування або невиїзне інспектування, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником.
Один примірник припису залишається в об`єкта відвідування.
Стан виконання припису перевіряється після закінчення зазначеного у ньому строку усунення недоліків, якщо об`єкт відвідування не надав відповідь або надав її в обсязі, недостатньому для підтвердження факту усунення виявлених порушень (п.25 Порядку №295).
Поряд з цим, основні засади здійснення контролю за додержанням законодавства про працю визначені Конвенцією МОП № 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі ратифікованої Україною Законом № 1985-IV від 08.09.2004 року, яка є частиною національного законодавства України та застосовується в порядку передбаченому Законом України "Про міжнародні договори України".
За приписами ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Спосіб здійснення державного нагляду (контролю) - процедура здійснення державного нагляду (контролю), визначена законом.
Відповідно до положень ст. 7 вказаного Закону для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки (ч. 1).
На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою (ч.2).
Перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).
Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання.
Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею (ч.5).
За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості:
дату складення акта;
тип заходу (плановий або позаплановий);
форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо);
предмет державного нагляду (контролю);
найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід;
найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.
Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.
В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.
Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.
Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).
У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.
Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю) (ч.6).
На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу (ч.7).
Припис - обов`язкова для виконання у визначені строки письмова вимога посадової особи органу державного нагляду (контролю) суб`єкту господарювання щодо усунення порушень вимог законодавства. Припис не передбачає застосування санкцій щодо суб`єкта господарювання. Припис видається та підписується посадовою особою органу державного нагляду (контролю), яка здійснювала перевірку (ч.8).
Розпорядження або інший розпорядчий документ органу державного нагляду (контролю) - обов`язкове для виконання письмове рішення органу державного нагляду (контролю) щодо усунення виявлених порушень у визначені строки. Розпорядження видається та підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) (ч.9).
У направленні на проведення інспекційного відвідування від 14.08.2018 р. №8/6-77 вказано, що під час інспекційного відвідування буде здійснено контроль за додержанням законодавства про працю ФОП ОСОБА_1 з питань оформлення трудових відносин за період з 01.01.2018 р. по 01.07.2018 р.
При цьому, акт інспекційного відвідування посилань на вказане направлення не містить, тобто відсутній предмет державного нагляду (контролю) та підстави його проведення.
Крім того, виявлені в акті порушення щодо допуску ФОП ОСОБА_1 до роботи продавцем ОСОБА_2 без укладання трудового договору на умовах цивільно правового договору від 08.07.2018 р. на період з 09.07.2018 р. - 16.07.2018 р., в той час як предметом перевірки згідно направлення від 14.08.2018 р. №8/6-77 є контроль за додержанням законодавства про працю ФОП ОСОБА_1 з питання оформлення трудових відносин за період з 01.01.2018 р. по 01.07.2018 р.
Викладене дає підстави для висновку, що посадові особи відповідача вийшли за межі наданих повноважень при здійсненні державного нагляду (контролю), чим порушили вимоги закону.
Слідовно порушення, які встановлені під час такого заходу контролю не можуть бути предметом дослідження у даній справі як такі, що не охоплені предметом перевірки
Суд зазначає, що інспекційне відвідування є заходом державного нагляду (контролю), який повинен проводитись при повному дотримані Закону про нагляд, окрім особливостей встановлених Конвенція МОН №81.
За ст. 4 Конвенції МОН№81 - настільки, наскільки це сумісно з адміністративною практикою члена Організації, інспекція праці повинна проводитись під наглядом і контролем центрального органу влади. Для федеративної держави, термін "центральний орган влади" може означати федеральний орган влади або центральний орган влади однієї зі складових частин федерації.
Тобто Конвенція МОН№81 передбачає лише можливість виконання функції інспекції органами виконавчої влади, а не органом місцевого самоврядування.
Хоча, ст. 263 КЗпП Української РСР і передбачає права місцевих державних адміністрації і рад у межах відповідної території на здійснення контролю за додержанням нормативних актів про охорону праці. Аналогічне положення містить п.1 ч.3 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», проте жодних із Законів України не містить повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).
Так, за положенням ч.1 ст. 52 Закону України «Про зайнятість населення» державний контроль за додержанням законодавства про зайнятість населення здійснює уповноважений орган з реалізації державної політики з питань державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства про зайнятість населення та центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, в межах їх повноважень.
Отже наведений закон не визначає повноваження органу місцевого самоврядування під час здійснення державного нагляду (контролю).
Порядок №295 не є законом, а є нормативно-правовим актом.
За положенням ч.4 ст. 4 Закону про контроль - орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).
З огляду на викладене вище, відповідачем допущені процедурні порушення під час проведення інспекційного відвідування, і як наслідок встановлені під час такого інспекційного відвідування порушення не можуть бути підставами для притягнення суб`єкта контролю до відповідальності.
Одночасно, суд звертає увагу, що пунктом 11 Порядку №295 визначені права посадових осіб інспекторів праці під час здійснення інспекційних відвідувань, при цьому, згідно з цього переліку, інспектори праці не наділені повноваженнями тлумачити на власний розсуд характер правовідносин між сторонами цивільно-правового договору.
Таким чином, висновки відповідача щодо порушення ФОП ОСОБА_1 . трудового законодавства у взаємовідносинах з гр. ОСОБА_2 спростовані вимогами чинного законодавства та матеріалами прави, що свідчить про відсутність в діях позивача ознак порушення ч.ч.1 і 3 ст.24 КЗпП України.
Додатково суд зазначає, що позивачем долучені до матеріалів справи документи щодо оформлення трудових відносин з ОСОБА_2
Крім того, згідно Порядку повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 17.06.2015 № 413 зазначено, що відповідно до частини третьої статті 24 Кодексу законів про працю України Кабінет Міністрів У країни постановляє: установити, що повідомлення про прийняття працівника на роботу подається власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом (особою) чи фізичною особою до територіальних органів Державної фіскальної служби за місцем обліку їх як платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за формою згідно з додатком до початку роботи працівника за укладеним трудовим договором одним із таких способів: засобами електронного зв`язку з використанням електронного цифрового підпису відповідальних осіб відповідно до вимог законодавства у сфері електронного документообігу та електронного підпису; на паперових носіях разом з копією в електронній формі; на паперових носіях, якщо трудові договори укладено не більше ніж із п`ятьма особами.
Згідно даної постанови працедавець зобов`язується направлення про прийняття працівника на роботу подавати до початку роботи. Направлення такого повідомлення у день, коли працівник приступив до роботи не є порушенням зазначеного нормативного акту та прав працівника, оскільки є спором про вживання терміну та застосування норми закону. Всі сумніви щодо тлумачення норм права вирішуються на користь громадянина.
Суд зауважує, що згідно з частиною другою статті 265 КЗпП України юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Отже, чинне законодавство не передбачає застосування штрафної санкції до роботодавця за допущення працівника до роботи з одночасним (а не попереднім) повідомленням про це фіскального органу. Разом з тим, подання такого повідомлення органу ДФС у день фактичного допущення працівника до роботи не спростовує факту здійснення відповідного повідомлення до початку виконання працівником роботи та/або трудових обов`язків.
Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 року №509 із змінами (надалі - Порядок №509).
У відповідності до п. 2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).
Уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу (п.3 Порядку №509).
Справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд (п.4 Порядку №509).
У разі надходження від суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого порушено справу, обґрунтованого клопотання про відкладення її розгляду, строк розгляду справи може бути продовжений уповноваженою посадовою особою, але не більше ніж на 10 днів (п.5 Порядку №509).
Про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника (п.6 Порядку №509).
Справа розглядається за участю представника суб`єкта господарювання або роботодавця, щодо якого її порушено. Справу може бути розглянуто без участі такого представника у разі, коли його поінформовано відповідно до пункту 6 цього Порядку і від нього не надійшло обґрунтоване клопотання про відкладення її розгляду (п.7 Порядку №509).
Розгляд справи розпочинається з представлення уповноваженої посадової особи, яка її розглядає. Зазначена особа роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Під час розгляду справи заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішується питання щодо задоволення клопотання.
За результатами розгляду справи уповноважена посадова особа на підставі акта, зазначеного в пункті 3 цього Порядку, складає постанову про накладення штрафу. Розгляд справ на підставі акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, акта, зазначеного в абзаці п`ятому пункту 2 цього Порядку, здійснюється уповноваженими посадовими особами Держпраці та її територіальних органів.
Постанова про накладення штрафу складається у двох примірниках за формою, встановленою Мінсоцполітики, один з яких залишається в уповноваженої посадової особи, що розглядала справу, другий - надсилається протягом трьох днів суб`єктові господарювання або роботодавцю, стосовно якого прийнято постанову, або видається його представникові, про що на ньому робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника. У разі надсилання примірника постанови поштою у матеріалах справи робиться відповідна позначка (п.8 Порядку №509).

З огляду на викладене, суд зазначає, що законодавством не визначені повноваження начальника інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради Янушкевич Т.В. на прийняття постанов про накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення. Начальник інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради Янушкевич Т.В. не є керівником виконавчого органу міської ради обласного значення, тому не є уповноваженою особою в розумінні Порядку №295, Порядку №509, якій надано право накладати штрафи за наслідками розгляду питання щодо притягнення до адміністративної відповідальності осіб за порушення законодавства про працю та зайнятість населення.

Крім того, матеріали справи не містять доказів розгляду справ про накладення штрафів відносно позивача та залучення уповноваженої особи до розгляду таких справ.

Отже, відповідачем порушені законодавчо встановлені вимоги щодо процедури накладення штрафів.

Підсумовуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова, винесена відповідачем з порушенням Порядку №295, Порядку №509, інспекційне відвідування проведене поза межами призначеного заходу нагляду (контролю). Відтак в діях позивача відсутні ознаки порушення про працю та зайнятість населення, оскільки порушень обумовлених предметом інспекційного відвідування відповідачем не встановлено.

Решта доводів сторін висновків суду по суті спору не спростовують.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади, зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами.

Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Також згідно ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Крім цього, згідно практики Європейського суду з прав людини стосовно судового контролю за дискреційними адміністративними актами за загальним правилом національні суди повинні утриматися від перевірки обґрунтованості таких актів, однак все ж суди повинні проконтролювати, чи не є викладені у них висновки адміністративних органів щодо обставин у справі довільними та нераціональними, непідтвердженими доказами або ж такими, що є помилковими щодо фактів; у будь-якому разі суди повинні дослідити такі акти, якщо їх об`єктивність та обґрунтованість є ключовим питанням правового спору (п. 111 рішення від 31.07.2008 року у справі "Дружстевнізаложнапріа та інші проти Чеської Республіки"; п. 157 рішення від 21.07.2011 року у справі "Сігма радіо телевіжнлтд. проти Кіпру" та інші).

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішенням повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Крім цього, згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини по справі "Серявін та інші проти України", заява № 4909/04, рішення від 10 лютого 2010 року, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент.

У відповідності до вимог ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства судове рішення повинно бути законним та обґрунтованим.

Згідно ч. ч. 1-3 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як зазначено ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, правомірність оскаржуваної постанови перед судом не доведена.

Оскільки під час розгляду справи судом встановлена неправомірність рішення (постанови) відповідача за результатами інспекційного відвідування, а висновки органу владних повноважень про порушення позивачем норм чинного законодавства про працю, не знайшли свого підтвердження, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 9, 11, 14, 72, 73, 77, 90, 241, 255, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпропетровської міської ради про визнання незаконною та скасування постанови, - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову начальника Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпропетровської міської ради про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 14 вересня 2018 року №ОМС - ДН 1189/1019/АВ/П/СП-ФС.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.С. Віхрова

Рішення не набрало законної сили 13.05.19

Суддя В.С. Віхрова

З оригіналом згідно

Помічник судді Ю.Ю. Ковтун