Справа № 160/8903/18
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

17 травня 2019 року Справа № 160/8903/18

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

при секретарі судового засідання Зіненко А.О.

за участю представників сторін:

від позивача-1, 2: ОСОБА_4 , ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 .

від відповідача: Хібліна Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом Позивача-1: ОСОБА_4 , Позивача-2: ОСОБА_2 до Державної установи "Дніпровська виправна колонія (№89)" про визнання незаконними та скасування наказів №297/ОС-17, 298/ОС-17 від 09.10.2017р., поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку, -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2018р. (згідно штемпеля поштового зв`язку) Позивач-1: ОСОБА_4 , Позивач-2: ОСОБА_2 звернулися з адміністративним позовом до Державної установи "Дніпровська виправна колонія (№89)", третя особа: начальник Державної установи "Дніпровська виправна колонія (№89)" Козенець Руслан Анатолійович та просить:

- визнати незаконним та скасувати Наказ №298/ОС-17 від 09.10.2017 року начальника Державної установи "Дніпровська виправна колонія (№89)" про звільнення зі служби у Державній кримінально-виконавчій службі ОСОБА_4 .

- визнати незаконним та скасувати Наказ №297/ОС-17 від 09.10.2017 року начальника Державної установи "Дніпровська виправна колонія (№89)" про звільнення зі служби у Державній кримінально-виконавчій службі України ОСОБА_2 ;

- поновити на роботі у Державної установи "Дніпровська виправна колонія (№89)" ОСОБА_4 на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки з 09.10.2017 року;

- поновити на роботі у Державної установи "Дніпровська виправна колонія (№89)" ОСОБА_2 на посаді молодшого інспектора відділу нагляду і безпеки з 09.10.2017 року;

- зобов`язати відповідача сплатити ОСОБА_4 середній заробіток (грошове забезпечення) починаючи з 09.10.2017 року до відновлення на роботі і закінчення його строкової служби в лавах ВСУ в сумі 5425 грн. 60 коп. за кожен місяць його строкової служби;

- зобов`язати відповідача сплатити ОСОБА_2 середній заробіток (грошове забезпечення), починаючи з 09.10.2017 року до відновлення його на роботі і закінчення його строкової служби в лавах ВСУ в сумі 5 369 грн.30 коп. за кожен місяць його строкової служби.

Ухвалою суду від 03.12.2018р. вказана позовна заява була повернута позивачам-1, 2 на підставі п.3 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19.02.2019р. було скасовано вищенаведену ухвалу суду від 03.12.2018р. та направлено справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 20.03.2019р. було відкрито провадження у даній справі, призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження у підготовчому засіданні на 19.04.2019р. згідно до вимог ст.ст. 12, 180-183 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано, зокрема, позивачів-1,2 - протягом 15 днів з дня отримання цієї ухвали надати суду оригінал позову за вх. №56125/18 від 26.11.2018р. з доданими до нього документами, у тому числі для відповідача; надати докази в обґрунтування заявленого клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, а саме: докази отримання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 оспорюваних наказів про звільнення №297/ОС-17, 298/ОС-17 від 09.10.2017р. та докази на підтвердження поважності причин пропуску саме позивачами-1, 2 строку звернення до суду з даним позовом у відповідності до вимог ст.ст.72-76, 122 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.56-57).

У підготовчому засіданні 19.04.2019р. судом встановлено, що позивачі-1, 2 вимоги ухвали суду від 20.03.2019р. не виконали, витребувані судом документи та докази не надали, поважність причин не виконання вимог ухвали суду навести не змогли.

Ухвалою суду від 19.04.2019р. даний адміністративний позов було залишено без руху на підставі ч.1 ст.123, ч.1 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано позивачів-1, 2 у п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до канцелярії суду оригіналу позову за вх. №56125/18 від 26.11.2018р. з доданими до нього документами, у тому числі для відповідача; доказів в обґрунтування заявленого клопотання про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, а саме: доказів отримання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 оспорюваних наказів про звільнення №297/ОС-17, 298/ОС-17 09.10.2017р. та доказів на підтвердження поважності причин пропуску саме позивачами-1, 2 строку звернення до суду з даним позовом у відповідності до вимог ст.ст.72-76, 122 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з чим було відкладено підготовче засідання на 17.05.2019р. (а.с.73-74).

26.04.2019р. від представника позивачів-1, 2 ОСОБА_3 засобами поштового зв`язку на адресу суду надійшли матеріали позову, у тому числі і заява на поновлення строку оскарження наказів про звільнення зі служби (а.с.104-157).

Вказану заяву представник позивачів-1, 2 ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що копії оспорюваних наказів ним було отримано лише 15.03.2018р. та 18.04.2018р. представником позивачів була подана позовна заява про скасування наказів про звільнення зі служби позивачів-1, 2, за якою 23.04.2018р. Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська було відкрито провадження у справі №207/1298/18. Ухвалою Баглійського районного судом м. Дніпродзержинська від 25.09.2018р. провадження у вказаній справі було закрито на підставі п.1 ч.1 ст.225 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з тим, що вказану справу не належить розглядати в порядку цивільного судочинства, повний текст якої було отримано представником позивачів 02.10.2018р. Як зазначає представник позивачів- 1, 2, з 03.10.2018р. він захворів та знаходився на лікуванні у лікарні до 15.11.2018р., а тому вважає, що строк на оскарження спірних наказів ним, як представником позивачів- 1, 2 (адвокатом) був пропущений з поважних причин та просить його поновити на підставі ч.1 ст.121 Кодексу адміністративного судочинства України (а.с.113,157).

У підготовчому засіданні 17.05.2019р. позивачі- 1, 2 та представник позивачів- 1, 2 ОСОБА_3 вказану заяву про поновлення строків на оскарження наказів про звільнення зі служби позивачів- 1, 2 підтримали та просили поновити строки звернення до суду з цим позовом.

Представник відповідача в підготовчому засіданні 17.05.2019р. проти заяви представника позивачів- 1, 2 ОСОБА_3 про поновлення строку звернення з цим позовом заперечувала, у запереченнях на позов та в усних поясненнях просила відмовити у задоволенні вказаної заяви з посиланням на рішення Європейського Суду з прав людини, які наведені у запереченнях (а.с.162-173).

Розглянувши заяву представника позивачів-1, 2 ОСОБА_3 про поновлення строку звернення до суду з даним позовом, вислухавши думку представника відповідача з приводу даної заяви та обставин, викладених у ній, суд приходить до висновку, що викладені у ній підстави щодо причин поважності пропуску такого строку звернення до суду з цим позовом не можуть бути визнані судом поважними, а відповідно, слід і відмовити представнику позивачів- 1, 2 ОСОБА_3 у поновленні строку звернення до суду з цим позовом, виходячи з наступного.

За приписами ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, у редакції чинній з 15.12.2017р., встановлено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Згідно до ч.3 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналізуючи вказані норми, можна дійти висновку, що позивачі- 1, 2 повинні були звернутися з даним позовом до суду у місячний строк після того, як вони довідалися про наявність оспорюваних наказів про їх звільнення зі служби, тобто у строк з 15.03.2018р. (дата отримання представником позивачів копій оспорюваних наказів) по 16.04.2018р. (з урахуванням вихідних днів).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, з даною позовною заявою представник позивачів звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду лише 22.11.2018р. (згідно штемпеля поштового зв`язку), тобто, з пропущенням місячного строку звернення до суду з цим позовом з урахуванням того, що копії оспорюваних наказів було отримано представником позивачів 15.03.2018р., а отже і позивачами, на що він сам вказує.

Тобто, позивачами заявлені до суду позовні вимоги про скасування спірних наказів більше ніж через 8 місяців після того, як позивачі довідалися про наявність оскаржуваних наказів, тобто з пропуском строку такого звернення, встановленого ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України.

Судом не може бути прийнято в якості доказу на підтвердження причин поважності пропуску саме позивачами строку звернення до суду з даним позов посилання представника позивачів на те, що 18.04.2018р. ним була подана позовна заява про скасування наказів про звільнення зі служби позивачів-1, 2 до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, який своєю ухвалою від 25.09.2018р. провадження за даним позовом закрив на підставі п.1 ч.1 ст.225 Цивільного процесуального кодексу України у зв`язку з тим, що вказану справу не належить розглядати в порядку цивільного судочинства, повний текст якої було отримано представником позивачів 02.10.2018р., а у період з 03.10.2018р. він захворів та знаходився на лікуванні у лікарні до 15.11.2018р., оскільки, по-перше, подання представником позивачів-1, 2 ОСОБА_3 позову в порядку цивільного судочинства до місцевого районного суду, не може бути визнано судом поважною причиною пропуску саме позивачами строку звернення до суду з даним позовом, оскільки представник позивачів- 1, 2 ОСОБА_3 є фахівцем у галузі права (адвокатом) та не міг не знати, що справу належить розглядати за правилами адміністративного судочинства, а по-друге, позивачі не були позбавлені права звернутися з цим же позовом, але до Дніпропетровського окружного адміністративного суду, який був уже складений адвокатом та подавався до місцевого суду.

Окрім того, слід зазначити, що позовна заява про оскарження спірних наказів представником позивачів- 1, 2 ОСОБА_3 до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 18.04.2018р. також подана із пропуском строку звернення до суду, встановленого ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки граничний строк подання такої позовної заяви (з урахуванням отримання копій оспорюваних наказів 15.03.2018р.) є 16.04.2018р. та представником позивачів- 1, 2 ОСОБА_3 жодних причин поважності пропуску цього строку не було наведено та доказів не надано.

Також і є необґрунтованими посилання представника позивачів-1, 2 ОСОБА_3 , як на причину поважності пропуску позивачами строку звернення до суду з даним позовом, на те, що він знаходився на лікуванні у лікарні з 03.10.2018р. по 15.11.2018р., оскільки згідно наданих копій довідок КЗ "Міська лікарня №4" ДОР" №40 від 19.10.2018р. та №50 від 15.11.2018р. представник позивачів- 1, 2 ОСОБА_3 перебував на лікуванні в період з 03.10.2018р. по 19.10.2018р. та з 22.10.2018р. по 15.11.2018р., проте, доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення з даним позовом з 20.10.2018р. по 21.10.2018р. суду не надав, як і не надав доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення з даним позовом з 16.11.2018р. по 22.11.2018р. (відмітка поштового зв`язку про прийняття позовної заяви).

Також, судом враховується і те, що за нормами Кодексу адміністративного судочинства України, суд може визнати причини пропуску строку звернення до суду з позовом поважними та поновити такий строк за умови, якщо позивач у поданій заяві наведе причини поважності пропуску такого строку саме ним, а не причини, за якими його адвокат не зміг подати позов.

Проте, у ході підготовчого засідання позивачами- 1, 2 не було наведено обставин щодо пропущення саме ними строків звернення до суду з цим позовом з поважних причин, такі докази відсутні і в матеріалах справи.

При цьому, слід зазначити, що судом з підстав не надання позову, а також заяви про поновлення строків звернення з даним позовом, ухвалою суду від 19.04.2019р. даний позов було залишено без руху та зобов`язано позивачів- 1, 2 надати суду докази в обґрунтування заявленого клопотання про поновлення строку звернення до суду з цим позовом та причин поважності пропуску такого строку саме позивачами- 1, 2 (а.с.73-74).

Проте, ні позивачами- 1, 2, ні представником позивачів ОСОБА_3 жодних доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду з цим позовом саме позивачами- 1, 2 не надано, причини не надання таких доказів не пояснені.

За викладених обставин, проаналізувавши вищенаведені норми процесуального законодавства та обставини, встановлені у даній справі щодо обставин пропущення позивачами строку звернення до суду з даним позовом, встановленого вищенаведеними нормами Кодексу адміністративного судочинства України, суд не находить підстав для визнання поважними причин пропуску саме позивачами строку звернення до суду з даним позовом, які наведені представником позивачів- 1, 2 ОСОБА_3 у заяві з урахуванням вищевикладених судом обставин.

Таким чином, суд визнає викладені у вищевказаній заяві причини поважності пропуску строку звернення до суду з даним позовом неповажними, виходячи з вимог ч.3 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, слід зазначити, що і за п.1 ч.2 ст.183 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за результатами підготовчого засідання суд наділений повноваженнями постановити ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Також і п.8 ч.1 ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами третьою та четвертою статті 123 цього Кодексу.

Згідно до ч.3 ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

За викладених обставин та враховуючи, що судом викладені у заяві представника позивачів- 1, 2 ОСОБА_3 причини поважності пропуску строку звернення до суду з цим позовом визнані неповажними, суд приходить до висновку, що даний адміністративний позов підлягає залишенню без розгляду на підставі ч.3 ст.123, п.1 ч.2 ст.183, п.8 ч.1 ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, слід зазначити, що вирішуючи питання про поновлення позивачам-1, 2 пропущеного строку звернення до суду, встановленого ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України, судом були досліджені підстави поважності причин пропуску цього строку саме позивачами, які викладені представником позивачів ОСОБА_3 у заяві та додані до неї в якості доказів документи, які судом визнані неповажними та даний позов залишено без розгляду з урахуванням позиції Європейського суду з прав людини, викладеній у його рішенні "Справа Устименко проти України" (заява №32053/13) від 29.10.2015р., яке набуло статусу остаточного 29.01.2016р., за п.48 якого встановлено, що для поновлення пропущеного строку національним судам необхідно вказувати чіткі причини поважності поновлення такого строку звернення до суду та у рішенні "Справа Пономарьов проти України" (Заява №3236/03) від 03.04.2008р., за п.41 якого встановлено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata, особливо як у цій справі, коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.

Оскільки позивачами відповідні причини поважності пропуску строку звернення до суду з даним позовом не наведені, а судом із матеріалів справи не встановлені, відповідні докази не надані щодо того із яких причин пропустили такі строки саме позивачі, у адміністративного суду відсутні підстави для визнання причин пропуску такого строку поважними та поновлення такого строку на підставі ст.123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 44-47, 123, 180-183, п.8 ч.1 ст.240, ст.ст. 243, 248, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивачів- 1, 2 ОСОБА_3 про поновлення строків звернення до суду з даним позовом у справі №160/8903/18 - відмовити.

Адміністративний позов Позивача-1: ОСОБА_4 , Позивача-2: ОСОБА_2 до Державної установи "Дніпровська виправна колонія (№89)" про визнання незаконними та скасування наказів №297/ОС-17, 298/ОС-17 від 09.10.2017р., поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку - залишити без розгляду.

Згідно до ч.4 ст.240 Кодексу адміністративного судочинства України роз`яснити позивачам, що особи, позов яких залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду у загальному порядку.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали, або протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали (у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної) відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п. 15.1 п. 15 Розділу VІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складений 22 травня 2019 року.

Суддя С.О. Конєва