Справа № 580/828/19
Суддя: В.В. Гаращенко
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року справа № 580/828/19

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді: Гаращенка В.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління Державної міграційної служби України в Черкаській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до управління Державної міграційної служби України в Черкаській області, в якій просить:

- визнати дії управління Державної міграційної служби України в Черкаській області щодо прийняття рішення «Про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні» від 25.01.2019 №7 громадянину Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 ;

- визнати протиправним та скасувати рішення управління Державної міграційної служби України в Черкаській області «Про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні» від 25.01.2019 №7 виданого громадянину Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що на законних підставах оформив посвідку на тимчасове проживання в Україні для навчання. На момент подачі позовної заяви не відрахований з Уманського національного університету садівництва, підписав договір добровільного страхування та страхування від нещасних випадків.

Також позивач зазначив, що на території України проживає цивільна дружина позивача - ОСОБА_2 та його дочка - ОСОБА_3 .

Позивач стверджує, що лист Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 24.01.2019 № 5/3/4-1469 носить інформаційний характер та вказує лише про можливість проведення на території України незаконної діяльності, тобто рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні базується лише на припущенні, тому є протиправним та підлягає скасуванню.

В письмовому відзиві на адміністративний позов відповідач просив у його задоволенні відмовити повністю, зазначивши при цьому, що 25.01.2019 до відповідача надійшов лист Державної міграційної служби України за № 8/301-19 про скасування посвідки на тимчасове проживання на підставі подання Департаменту захисту національної державності СБУ від 24.01.2019 № 5/3/4-1469 про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , виданої громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно подання Департаменту захисту національної державності СБУ від 24.01.2019 №5/3/4-1469 про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , виданої громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивач порушив статтю 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Зокрема, за наявною інформацією, громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має відношення до діяльності мусульманських релігійно-екстремістських рухів та періодично відвідує територію України. Не виключно, що вказану діяльність зазначений іноземець може проводити і на території України, що в свою чергу, створює передумови до загрози національній безпеці України.

Відповідач вважає, оскаржене рішення прийнято законно, оскільки така підстава для скасування посвідки на тимчасове проживання передбачена нормами пп. 4 п. 63 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №322 від 25 квітня 2018 року (далі - Порядок №322).

Також відповідач звернув увагу, що на момент подачі позовної заяви позивач відрахований з Уманського національного університету садівництва на підставі наказу №22-ст від 11.02.2019 за порушення умов договору щодо оплати за навчання.

Наведене, на думку представника відповідача, вказує на правомірність прийнятого рішення, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Розглянувши подані документи і матеріали, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що 20.12.2017 відповідачем прийнято рішення про видачу позивачу посвідки на тимчасове проживання серії НОМЕР_2 , терміном дії до 02.03.2018.

14.02.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою про продовження йому строку дії посвідки на тимчасове проживання в України в зв`язку з навчанням в Уманському національному університеті садівництва.

23.02.2018 відповідачем прийнято рішення про продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання позивачу серії НОМЕР_2 , терміном дії до 30.10.2018.

24.09.2018 позивач звернувся до відповідача із заявою у зв`язку із закінченням строку дії посвідки на тимчасове проживання та з метою обміну посвідки на тимчасове проживання у зв`язку з навчанням в Уманському національному університеті садівництва.

03.10.2018 відповідачем прийнято рішення про продовження строку дії посвідки на тимчасове проживання позивачу серії НОМЕР_1 , терміном дії до 20.09.2022.

25.01.2019 до відповідача надійшов лист Державної міграційної служби України за №8/301-19 про скасування посвідки на тимчасове проживання на підставі подання Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 24.01.2019 №5/3/4-1469 про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , виданої громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

25.01.2019 відповідачем прийнято рішення №7 про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні виданої громадянину Народної Республіки Бангладеш ОСОБА_1 на підставі підпункту 4 пункту 63 Порядку № 322.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що в розумінні ст. 1 Закон України «Про імміграцію» імміграція - це прибуття в Україну чи залишення в Україні у встановленому законом порядку іноземців та осіб без громадянства на постійне проживання.

Іммігрантом визнається іноземець чи особа без громадянства, який отримав дозвіл на імміграцію і прибув в Україну на постійне проживання, або, перебуваючи в Україні на законних підставах, отримав дозвіл на імміграцію і залишився в Україні на постійне проживання.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземцями та особами без громадянства, які тимчасово проживають в Україні є іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на тимчасове проживання, якщо інше не встановлено законом.

Посвідка на тимчасове проживання - це документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.

Згідно з частиною 3 статті 3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», іноземці та особи без громадянства зобов`язані неухильно додержуватися Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, інтереси суспільства та держави.

Відповідно до частини 13 статті 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання.

Право на тимчасове проживання іноземців на території України підтверджується посвідкою на тимчасове проживання, не скасованою в установленому законодавством порядку, за наявності дійсного паспортного документа.

Відповідно до підпункту 4 пункту 63 Порядку №322 посвідка скасовується територіальним органом/ територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі коли дії іноземця або особи без громадянства загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні.

Рішення про скасування посвідки приймається керівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС чи його заступником протягом п`яти робочих днів з дня надходження відомостей, які є підставою для її скасування.

Отже, у разі надходження до органу ДМС інформації, що іноземець загрожують національній безпеці, громадському порядку, здоров`ю, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, що проживають в Україні, такий орган уповноважений прийняти рішення про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Як вбачається з подання Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України від 24.01.2019 №5/3/4-1469 про скасування посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 , виданої громадянину ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Зокрема, за наявною інформацією, громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має відношення до діяльності мусульманських релігійно-екстремістських рухів та періодично відвідує територію України. Не виключено, що вказану діяльність зазначений іноземець може проводити і на території України, що в свою чергу, створює передумови до загрози національній безпеці України.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про національну безпеку України» від 21 червня 2018 року №2469-VIII загрози національній безпеці України - явища, тенденції і чинники, що унеможливлюють чи ускладнюють або можуть унеможливити чи ускладнити реалізацію національних інтересів та збереження національних цінностей України.

Згідно ч. 1 ст. 19 вказаного закону Служба безпеки України є державним органом спеціального призначення з правоохоронними функціями, що забезпечує державну безпеку, здійснюючи з неухильним дотриманням прав і свобод людини і громадянина: 1) протидію розвідувально-підривній діяльності проти України; 2) боротьбу з тероризмом; 3)контррозвідувальний захист державного суверенітету, конституційного ладу і територіальної цілісності, оборонного і науково-технічного потенціалу, кібербезпеки, економічної та інформаційної безпеки держави, об`єктів критичної інфраструктури; 4)охорону державної таємниці.

Статтею 2 Закону України «Про Службу безпеки України» від 25.03.1992, № 2229-XII (далі - Закон № 2229-XII) визначено, що на Службу безпеки України покладається у межах визначеної законодавством компетенції захист державного суверенітету, конституційного ладу, територіальної цілісності, економічного, науково-технічного і оборонного потенціалу України, законних інтересів держави та прав громадян від розвідувально-підривної діяльності іноземних спеціальних служб, посягань з боку окремих організацій, груп та осіб, а також забезпечення охорони державної таємниці.

Відповідно до пункту 13 статті 24 Закону №2229-XII служба безпеки України відповідно до своїх основних завдань зобов`язана брати участь у розробці заходів і вирішенні питань, що стосуються в`їзду в Україну та виїзду за кордон, перебування на її території іноземців та осіб без громадянства, прикордонного режиму і митних правил, приймати рішення про заборону в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства, про скорочення строку тимчасового перебування іноземця та особи без громадянства на території України, про примусове повернення іноземця або особи без громадянства в країну походження або третю країну.

Тобто, подання про скасування посвідки на тимчасове проживання позивача в Україні, підготовлене Службою безпеки України в межах компетенції, визначеної Законом №2229-XII. Крім того, позивачем не оскаржувалось ані в адміністративному, ані в судовому порядку правомірність направлення відповідачу вищенаведеної інформації.

За таких обставин, рішення відповідача «Про скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні» від 25.01.2019 №7 прийнято в межах наданих повноважень та за наявності правових підстав для його прийняття.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №825/1340/16.

Твердження позивача про перебування на утриманні дитини не заслуговують на увагу, оскільки не спростовують наявності підстав для скасування посвідки на тимчасове проживання в Україні.

Судом відхиляються доводи обох сторін щодо перебування позивача на навчанні та його відрахування, оскільки зазначені обставини не покладені в основу оскарженого рішення.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд при вирішенні спору враховує приписи статті 2 КАС України, відповідно до якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, добросовісно, розсудливо та безсторонньо, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є необґрунтованими, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України сплачені позивачем судові витрати слід залишити за позивачем.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 132, 134, 137, 241-246, 255, 295 КАС України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана з врахуванням особливостей закріплених п. 15.5 Перехідних положень КАС України протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя В.В. Гаращенко