Справа № 1940/1613/18
Суддя: Васильєва І.А.
Дата ухвалення: 2019-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

24 травня 2019 року

Київ

справа №1940/1613/18

адміністративне провадження №К/9901/13836/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Васильєвої І.А.,

суддів - Пасічник С.С., Юрченко В.П.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДФС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2019 року у справі № 1940/1613/18 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Квартал 5» до Головного управління ДФС у Тернопільській області, Головного управління ДФC у Волинській області про визнання дій протиправними, визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Квартал 5" звернулось до Тернопільського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФC у Тернопільській області, Головного управління ДФC у Волинській області, в якому просило визнати протиправним дії Головного управління ДФC у Волинській області, що полягають у проведенні фактичної перевірки та інвентаризації в магазині №387 ТОВ "Квартал 5"; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФC у Тернопільській області від 10.07.2018 року №, яким застосовано штрафну санкцію за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сумі 7095,50 грн.; визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС України у Тернопільській області від 10.07.2018 року №, яким застосовано штрафну санкцію за платежем адміністративні штрафи та штрафні санкції за порушення законодавства у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів у сумі 10000,00 грн.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2019 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС України у Тернопільській області від 10.07.2018 року № . В задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС України у Тернопільській області від 10.07.2018 року № відмовлено.

Головне управління ДФС у Тернопільській області звернулося до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2019 року у справі № 1940/1613/18, ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з такого.

Згідно з частиною першою статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до пункту 6 частини шостої статті 12 Кодексу адміністративного судочинства України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

З матеріалів касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень вбачається, що скаржник просить скасувати судові рішення в частині задоволених вимог, а саме: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 10.07.2018 № , яким до позивача застосовано штрафну санкцію за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сумі 7095,50 грн.

Суди попередніх інстанцій, задовольняючи частково позовні вимоги, виходили з того, що податковим законодавством не передбачено норми, яка зобов`язує суб`єкта господарювання зберігати документи, які підтверджують походження товару, у місці реалізації товарів (послуг), закон допускає ведення обліку товарних запасів як на складах, так і за місцем їх реалізації та не містить чіткого та однозначного визначення місця знаходження (зберігання) первинних облікових документів на товар, а відсутність видаткових накладних на місці реалізації товарів не підтверджує відсутності обліку товарів.

Випадків, які б виключали можливість застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України, не вбачається. У касаційній скарзі таких застережень не міститься.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДФС у Тернопільській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 04 грудня 2018 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2019 року у справі № 1940/1613/18.

Направити копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: підписІ.А. Васильєва
підписС.С. Пасічник
підписВ.П. Юрченко