Справа № 160/8891/18
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2019-04-11 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 квітня 2019 року Справа № 160/8891/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого суддіОлійника В. М.
за участі секретаря судового засіданняМаксімова А.С.
представників позивача представника відповідача Крихта А.А., Мицюк І.І. Олійника В.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Державної установи "Покровський виправний центр №79" до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування постанов,-
26 листопада 2018 року Державна установа «Покровський виправний центр (№79)» звернулася до суду з позовом до Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області, в якому просить:
визнати протиправною та скасувати постанову № ДН1376/267/АВ/ІП-ФС/623 від 11.10.2018 року про накладання штрафу у розмірі 3 723 грн., винесену Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області;
визнати протиправною та скасувати постанову № ДН1376/267/АВ/МГ-ФС/624 від 11.10.2018 року про накладання штрафу у розмірі 297 840 грн., винесену Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області;
визнати протиправною та скасувати постанову № ДНІ376/267/АВ/ТД-ФС/625 про накладання штрафу у розмірі 3 797 460 грн., винесену Головним управлінням Держпраці у Дніпропетровській області.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що за результатами інспекційного відвідування Державної установи «Покровський виправний центр (№79)» був складений акт від 21.09.2018 року № ДН-1376/267/АВ, яким встановлені порушення вимог законодавства, а саме:
заробітна плата засудженим нараховується та виплачується з порушенням встановлених законом термінів (ч. 1-3 ст. 115 КЗпП України);
загальний розмір відрахувань із заробітної плати засуджених перевищує законодавчо встановлений (ст. 128 КЗпП України);
присутні випадки не проведення нарахування ЄСВ (22 %) на загальнообов`язкове соціальне страхування засуджених.
11.10.2018 року, відповідачем прийнято оскаржувані постанови про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами:
1) № ДН1376/267/АВ/ІП-ФС/623 про накладання штрафу у розмірі 3 723 грн. - за порушення термінів нарахування та виплати заробітної плати, а саме у зв`язку з тим, що у ході інспекційного відвідування встановлено, що в Установі нарахування та виплата заробітної плати засудженим здійснюється один раз на місяць, що є недотриманням вимог ч.ч. 1, 2 ст. 115 КЗпП України та ч.ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про оплату праці»;
2) № ДН1376/267/АВ/МГ-ФС/624 про накладання штрафу у розмірі 297 840 грн. - за порушення розміру відрахувань із заробітної плати засуджених, з тим обґрунтуванням, що в ході перевірки особових рахунків з обліку особистих грошей засуджених встановлено, що загальний розмір відрахувань із заробітної плати 8-ми засуджених перевищує розмір, встановлений ст. 128 КЗпП України (70 %);
3) № ДН1376/267/АВ/ТД-ФС/625 про накладання штрафу у розмірі 3 797 460 грн. - за випадки не проведення нарахування ЄСВ (22 %) на загальнообов`язкове соціальне страхування засуджених оскільки на думку відповідача за період січень-серпень 2018 року 34-м засудженим не було нараховано та сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Однак позивач не погоджується з порушеннями, що викладені в акті від 21.09.2018 року № ДН-1376/267/АВ та з прийнятими на його підставі постановами про накладення штрафів від 11.10.2018 року, та вважає, що останні є протиправними та прийнятими з порушенням норм матеріального права, мають бути скасовані, оскільки заробітна плата (грошові кошти) засудженим нараховується Установою зі здійсненням утримань до 20 числа місяця, наступного за звітним, а перерахування на особові рахунки засуджених здійснюється з 20 по 30 число місяця, наступного за звітним.
Відповідно до п. 3.6 Інструкції № 396/5 в установах та слідчих ізоляторах на особові рахунки засуджених, які залишені на роботах з господарського обслуговування, та засуджених, які працюють на виробництві, зараховується незалежно від усіх відрахувань не менш як 25 % нарахованого їм місячного заробітку.
Згідно п.п. 5.1-5.3 даної Інструкції 5.1. праця засуджених оплачується відповідно до її кількості і якості. Заробітна плата, нарахована засудженим, за умови виконання ними норми виробітку (денної, тижневої, місячної) або тривалості робочого часу (у тому числі при залученні до робіт на підприємствах державної або інших форм власності) не може бути менше законодавчо встановленого мінімального розміру заробітної плати.
Засуджені встановлені норми виробітку не виконують, що пояснюється недобросовісним відношенням засуджених до праці.
Оскільки засуджені не виконують норми виробітку, розмір їх заробітної плати становить суму меншу мінімальної заробітної плати, але при цьому вартість витрат на їх утримання не зменшується.
Через це розмір відрахувань в процентному співвідношенні до розміру отриманої засудженими заробітної плати становить суму, що перевищує 75 % від отриманої заробітної плати.
Щодо нарахувань по ЄСВ, то позивач зазначив, що Установа нараховує та сплачує єдиний соціальний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування на тих засуджених, які мають всі необхідні документи для надання інформації про засуджену особу в персоніфікованому обліку відомостей про застраховану особу в системі загальнообов`язкового пенсійного страхування. У випадках відсутності паспорта та ідентифікаційного коду нарахування ЄСВ не здійснювалось Установою тільки до моменту відновлення зазначених документів.
Оскільки у засуджених, перелічених в акті, при працевлаштуванні були відсутні відповідні документи, нарахування та сплата ЄСВ до їх відновлення не здійснювалося.
Як вбачається із оскаржуваної постанови, нарахування та сплата ЄСВ не здійснювалася тільки у відношенні тих засуджених, які по прибутті до Установи не мали документів, що підтверджують їх особу та ідентифікаційного коду.
Ухвалою суду від 11 січня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено судове засідання на 10 годину 00 хвилин 12 лютого 2019 року.
На адресу суду 15 лютого 2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначає про те, що підстави для задоволення адміністративного позову відсутні, враховуючи наступне.
Відповідно до наказу від 14.09.2018 №757-і, направлення від 14.09.2018 № 96/4.3-н, у відповідача проведений позаплановий захід у формі інспекційного відвідування з питань оформлення трудових відносин із засудженими до обмеження волі, залучених до суспільно корисної оплачуваної праці, повноти, своєчасності нарахування та виплати заробітної плати, проведення загальнообов`язкового державного соціального страхування та відрахувань із заробітної плати засуджених за період січень-вересень 2018 року.
Постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН1376/267/АВ/МГ-ФС/624 від 11 жовтня 2018 року до позивача застосовано штраф у розмірі 297 840,00 грн.
Підставою для застосування вказаної санкції було те, що загальний розмір відрахувань із нарахованої за виконану роботу заробітної плати засуджених значно перевищує законодавчо встановлений максимальний розмір відрахувань а саме 70%.
Підставою для винесення Постанови № ДН1376/267/АВ/ІП-ФС/623 було те, що у ході інспекційного відвідування встановлено, що в Державній установі «Покровський виправний центр (№79)» нарахування та виплата заробітної плати засудженим здійснюється один раз на місяць, що є недотриманням вимог ч.ч. 1, 2 статті 115 КЗпП та ч.ч. 1,2 статті 24 Закону України « Про оплату праці».
Вищезазначеною постановою до позивача застосовано штраф у розмірі 3723,00 грн.
Згідно постанови №ДН1376/267/АВ/ТД-ФС/625 до позивача застосовано штраф у розмірі 3 797 460,00 грн.
Підставою для винесення зазначеної постанови стало те, що за період січень - серпень 2018 року 34 засудженим не було нараховано та сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Розмір штрафу за Постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 11 жовтня 2018 року, №ДН1376/267/АВ/ТД-ФС/625 визначено відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, в якому встановлено, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, в тому числі, в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Таким чином, представник відповідача наголосив на тому, що постанови про накладення штрафу уповноваженими особами від 11 жовтня 2018 року № ДН1376/267/АВ/ІП-ФС/623, №ДН1376/267/АВ/МГ-ФС/624 від 11 жовтня 2018 року, №ДН1376/267/АВ/ТД-ФС/625 є законними та обґрунтованими, складеними на підставі та у відповідності до норм діючого законодавства, а тому відсутні підстави для їх скасування.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
Відповідно до абз. 3 ст. 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 20 вересня 2007 року № 877-V (далі - Закон України № 877) заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.
Відповідно до ч.1 ст. 259 Кодексу законів про працю України (далі за текстом - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
16 травня 2017 року набув чинності Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 26 квітня 2017 року № 295 (далі - Порядок № 295), положення якого узгоджуються з нормами Закону України № 877-V.
Відповідно до п.1 Порядку № 295 останній визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю (далі - об`єкт відвідування).
Відповідно до п. 2 Порядку № 295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці, в тому числі Держпраці та її територіальних органів.
Відповідно до пп.4 абз.2 п. 5 Порядку № 295 інспекційні відвідування проводяться за повідомленням правоохоронних органів про порушення законодавства про працю.
Відповідно до наказу від 14.09.2018 h/ №757-і, направлення від 14.09.2018 № 96/4.3-н, на підставі листа Прокуратури Дніпропетровської області від 07.08.2018 № 16- 497вих18, про виявлені в ході виконання ними контрольних повноважень ознак порушення законодавства про працю у відповідача проведений позаплановий захід у формі інспекційного відвідування з питань оформлення трудових відносин із засудженими до обмеження волі, залучених до суспільно корисної оплачуваної праці, повноти, своєчасності нарахування та виплати заробітної плати, проведення загальнообов`язкового державного соціального страхування та відрахувань із заробітної плати засуджених за період січень-вересень 2018 року.
Інспекційне відвідування проведене з 17 по 21 вересня 2018 р. вибірковим способом за січень-вересень 2018 року.
Про початок проведення інспекційного відвідування здійснений відповідний запис в Журналі реєстрації заходів державного нагляду (контролю).
Відповідно до п. 19 Порядку № 295 за результатами інспекційного відвідування або невиїзного інспектування складаються акт і у разі виявлення порушень законодавства про працю - припис про їх усунення.
За результатами інспекційного відвідування був складений Акт інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю № ДН1375/269/АВ від 21 вересня 2018 року (далі за текстом - Акт №ДН 1375/269/АВ).
На підставі Акту № ДН 1375/269/АВ винесено припис про усунення виявлених порушень № ДН1376/267/АВ/П від 01 жовтня 2018 року.
Відповідно до п. 20 Порядку № 295 акт складається в останній день інспекційного відвідування або невиїзного інспектування у двох примірниках, які підписуються інспектором праці, що його проводив, та керівником об`єкта відвідування або його уповноваженим представником. Один примірник акта залишається в об`єкта відвідування.
Відповідно до п. 24 Порядку № 295 припис вноситься об`єкту відвідування не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після підписання акта (відмови від підписання), а в разі наявності зауважень - наступного дня після їх розгляду.
Згідно з висновками, викладеними в Акті №ДН1754/251/АВ, встановлено порушення вимог чинного трудового законодавства.
Підставою для накладення штрафу відповідно до статті 265 КЗпП України є акт перевірки про виявлені факти порушення вимог законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування, незалежно від їх подальшого усунення.
На підставі Акту №ДН1375/269/АВ та у відповідності до Порядку № 509, відповідачем 11 жовтня 2018 року було винесено постанови про накладення штрафу уповноваженими особами від 11 жовтня 2018 року:
№ ДН1376/267/АВ/ІП-ФС/623 про накладення штрафу у розмірі 3 723 грн. - за порушення термінів нарахування та виплати заробітної плати;
№ ДН1376/267/АВ/МГ-ФС/624 про накладення штрафу у розмірі 297 840 грн. - за порушення розміру відрахувань із заробітної плати засуджених;
№ ДН1376/267/АВ/ТД-ФС/625 про накладення штрафу у розмірі 3 797 460 грн. - за випадки не проведення нарахування ЄСВ (22 %) на загальнообов`язкове соціальне страхування засуджених.
Так, постановою № ДН1376/267/АВ/ІП-ФС/623 до позивача за порушення вимог ч.ч. 1, 2 статті 115 КЗпП та ч.ч. 1,2 статті 24 Закону України "Про оплату праці" застосовано штраф у розмірі 3723,00 грн.
Вирішуючи питання щодо законності зазначеної оскаржуваної постанови суд виходить з того, що згідно ч. ч. 1, 2 ст. 115 Кодексу законів про працю України та ч.ч. 1,2 ст. 24 Закону України від 24.03.1995 № 108 «Про оплату праці» визначено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні.
Пунктом 1 розділу III Правил внутрішнього розпорядку установ виконання покарань, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.12.2014 р. № 2186/5, передбачено, що засуджені мають право на оплачувану працю, організовану відповідно до вимог законодавства про працю, у тому числі щодо тривалості, умов та оплати праці.
У ході інспекційного відвідування встановлено, що в установі позивача нарахування та виплата заробітної плати засудженим здійснюється один раз на місяць, що є недотриманням вимог ч.ч. 1, 2 статті 115 КЗпП та ч.ч. 1,2 статті 24 Закону України «Про оплату праці».
Так, заробітна плата засудженим
за січень 2018 р. виплачена 20.02.2018;
за лютий 2018 р. виплачена 20.03.2018;
за березень 2018 р. виплачена 20.04.2018;
за квітень 2018 р. виплачена 21.05.2018;
за травень 2018 р. виплачена 20.06.2018;
за червень 2018 р. виплачена 20.07.2018;
за липень 2018 р. виплачена 20.08.2018;
за серпень 2018 р. станом на момент інспекційного відвідування не виплачена.
Відповідно з несвоєчасним нарахуванням та виплатою заробітної плати засудженим, встановлено не визначення розміру заробітної плати за першу половину місяця не менше оплати за фактично відпрацьований час з розрахунку тарифної ставки (посадового окладу) працівника.
З позовної заяви та пояснень представника позивача вбачається, що порушення термінів виплати заробітної плати засудженим не мали місця, оскільки бухгалтерією установи в термін до 20 числа місяця, наступного за звітним проводиться зведення даних по нарахованій заробітній платі та утримань з неї. Дані відображаються по кожній засудженій в Установі окремо у внутрішніх облікових картках, куди зараховуються кошти по заробітній платі та проводяться відповідні утримання з неї. Після проведення всіх нарахувань та утримань із заробітної плати засуджених ознайомлюють під особистий підпис з усіма нарахуваннями та утриманнями із заробітної плати. Виплата заробітної плати проводиться відповідно до особистих заяв засуджених за умови наявності коштів на особових рахунках після проведення обов`язкових відрахувань.
Однак, суд не погоджується з наведеними твердженнями.
Відповідно до абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, в тому числі, у разі порушення інших вимог трудового законодавства, крім передбачених абзацами другим - сьомим цієї частини, - у розмірі мінімальної заробітної плати.
Мінімальна заробітна плата з 1 січня 2018 року (у місячному розмірі) відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р. №2246-VIII складає 3723,00 грн.
Таким чином, розмір штрафу за Постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 11 жовтня 2018 року № ДН1376/267/АВ/ІП-ФС/623 визначено саме відповідно до абз. 8 ч. 2 ст. 265 КЗпП України.
Щодо оскаржуваної постанови №ДН1376/267/АВ/МГ-ФС/624, суд зазначає, що статтею 128 КЗпП визначено, що при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей не може перевищувати 70%.
Згідно п. 4 ст. 60 КВК засудженим незалежно від усіх відрахувань належить виплачувати не менш, як 75% загальної суми заробітку, а засудженим, які мають заборгованість за виконавчими документами, - не менш, як 50% загальної суми заробітку.
В ході перевірки особових рахунків з обліку особистих грошей засуджених встановлено, що загальний розмір відрахувань із заробітної плати засуджених перевищує законодавчо встановлений розмір.
Так, засудженій ОСОБА_1 за січень 2018 нараховано заробітної плати у сумі 1746,69 грн., проте відрахувань здійснено на суму 2415,6 грн., що становить 138,3%;
засудженій ОСОБА_2 за лютий 2018 нараховано заробітної плати у сумі 573,99 грн., проте відрахувань здійснено на суму 1418,91 грн., що становить 247,2%;
засудженій ОСОБА_3 за березень 2018 нараховано заробітної плати у сумі 1808,94 грн., проте відрахувань здійснено на суму 2920,97 грн., що становить 161,5%;
засудженій ОСОБА_4 за квітень 2018 нараховано заробітної плати у сумі 936,05 грн., проте відрахувань здійснено на суму 1462,29 грн., що становить 156,2%;
засудженій ОСОБА_5 за травень 2018 нараховано заробітної плати у сумі 1430,31 грн., проте відрахувань здійснено на суму 1541,36 грн., що становить 107,8%;
засудженій ОСОБА_6 за червень 2018 нараховано заробітної плати у сумі 2793,43 грн., проте відрахувань здійснено на суму 2215,8 грн., що становить 79,3%;
засудженій ОСОБА_7 за липень 2018 нараховано заробітної плати у сумі 2772,33 грн., проте відрахувань здійснено на суму 2222,46 грн., що становить 80,2%;
засудженій ОСОБА_8 за серпень 2018 нараховано заробітної плати у сумі 1940,83 грн., проте відрахувань здійснено на суму 2126,21 грн., що становить 109,5%;
Таким чином, враховуючи той факт, що загальний розмір відрахувань із нарахованої за виконану роботу заробітної плати засуджених значно перевищує законодавчо встановлений максимальний розмір відрахувань (70%), засуджені позбавлені можливості отримувати готівкові кошти для особистого користування.
В судовому засіданні представником позивача зазначено, що відрахування із заробітної плати засуджених здійснюються на підставі особистих заяв та відповідно до п. 4 ст. 60 КВК України, Наказів Мін`юсту України від 03.01.2013 р. № 2615 та від 03.03.2013 № 396/5, Постанови КМУ від 14.02.2017 № 80, які регулюють порядок нарахування, утримання та виплати заробітної плати засудженим.
Відповідно до абз. 4 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу, в тому числі, в разі недотримання мінімальних державних гарантій в оплаті праці - у десятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.
Розмір штрафу за Постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами №ДН1376/267/АВ/МГ-ФС/624 від 11 жовтня 2018 року визначено відповідно до вищевказаної норми а саме:
10 * 3723,00 грн. * 8 = 297 840,00 грн., де:
10 - коефіцієнт (десятикратний розмір);
3723,00 грн. - мінімальна заробітна плата з 1 січня 2018 року (у місячному розмірі) відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» від 07.12.2017 р. № 2246-УІІІ;
- 8 - кількість осіб, відносно яких встановлено порушення законодавства про працю.
Що стосується постанови №ДН1376/267/АВ/ТД-ФС/625, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 60-1 та частини першої статті 122 КВК (у редакції Закону України від 07.09.2016 р. № 1492-VIII) засуджені до позбавлення волі, залучені до суспільно корисної оплачуваної праці за строковим трудовим договором, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
У преамбулі до Закону України від 08.07.2010 № 2464-VІ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі - Закон №2464) зазначено, що цей Закон визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 2464 дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону № 2464 платниками єдиного внеску є, зокрема, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством чи за цивільно-правовими договорами.
Абзацом першим пункту 1 частини першої статті 7 Закону № 2464 визначено, що базою нарахування єдиного внеску для зазначених платників є сума нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці».
Згідно з ч. 12 ст. 9 Закону № 2464 єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.
Перевіркою встановлено, що із заробітної плати засуджених утримується податок на доходи з фізичних осіб, військовий збір та утримання при наявності виконавчих листів - без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - ЄСВ).
Так, за період січень - серпень 2018 року 34 засудженим не було нараховано та сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ( ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_6 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_8 , ОСОБА_17 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 ).
Як вбачається з адміністративного позову, нарахування та сплата ЄСВ не здійснювалась засудженим у випадках відсутності паспорта та ідентифікаційного кода, процедура відновлення яких займала певний час. Установою вживались усі заходи для відновлення документів засуджених (паспорт, ідентифікаційний код).
У випадках, коли паспорти та ідентифікаційні коди засуджених було відновлено, Установою здійснювалось нарахування та сплата ЄСВ з моменту отримання засудженими вказаних документів. Перерахунок та сплата ЄСВ за період відсутності у засуджених вищевказаних документів позивачем не здійснювались.
Однак, суд не погоджується з даним твердженням, оскільки в будь-якому випадку позивачем була проведена ідентифікація засуджених відповідно до вироків судів.
Отже, за період січень - серпень 2018 року 34 засуджених, які перебували в ДУ «ПВЦ (№79)» та були залучені до суспільно корисної оплачуваної праці, було позбавлено права на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, втрачено певний період страхового стажу для обчислення пенсії, що є порушенням вимог статті 253 КЗпП, відповідно до якої особи, які працюють за трудовим договором (контрактом) на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання або у фізичної особи, підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.
Розмір штрафу за Постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 11 жовтня 2018 року, №ДН1376/267/АВ/ТД-ФС/625 визначено відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України за формулою:
30 * 3723,00 грн. * 34 = 3 797 460,00 грн., де:
- 30 - коефіцієнт (тридцятикратний розмір);
- 3723,00 грн. - мінімальна заробітна плата з 1 січня 2018 року (у місячному розмірі)
- 34 - кількість осіб, відносно яких встановлено порушення законодавства про працю.
Відповідно до п. 2 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2012 №509, штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).
Штрафи можуть бути накладені на підставі, в тому числі, акта про виявлення під час перевірки суб`єкта господарювання або роботодавця ознак порушення законодавства про працю та/або зайнятість населення, складеного посадовою особою Держпраці чи її територіального органу, виконавчого органу міської ради міста обласного значення та сільської, селищної, міської ради об`єднаної територіальної громади.
Відповідно до п. 3 Порядку № 509 уповноважена посадова особа не пізніше ніж через 10 днів з дати складення акта приймає рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу.
Відповідно до п. 4 Порядку № 509 справа розглядається у п`ятнадцятиденний строк з дня прийняття рішення про її розгляд.
Відповідно до п. 6 Порядку № 509 про розгляд справи уповноважені посадові особи письмово повідомляють суб`єктів господарювання та роботодавців не пізніше ніж за п`ять днів до дати розгляду рекомендованим листом чи телеграмою, телефаксом, телефонограмою або шляхом вручення повідомлення їх представникам, про що на копії повідомлення, яка залишається в уповноваженої посадової особи, що надіслала таке повідомлення, робиться відповідна позначка, засвідчена підписом такого представника.
Акт № ДНІ375/269/АВ складений 21 вересня 2018 року.
Таким чином, на виконання вимог Порядку № 509, в межах визначених строків, Головне управління направило суб`єкту господарювання - позивачу 03 жовтня 2018 року Рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу № ДН1376/267/АВ/ТД/МГ/ІП від 01 жовтня 2018 року.
Враховуючи вищевикладене, суд констатує, що при винесенні оскаржуваних Постанов, відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а тому постанови про накладення штрафу уповноваженими особами від 11 жовтня 2018 року № ДН1376/267/АВ/ІП-ФС/623, №ДН1376/267/АВ/МГ-ФС/624 від 11 жовтня 2018 року, №ДН1376/267/АВ/ТД-ФС/625 є законними та обґрунтованими, складеними на підставі та у відповідності до норм діючого законодавства.
У зв`язку з цим суд не вбачає законних підстав для задоволення адміністративного позову.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 22 квітня 2019 року.

Суддя (підпис) Рішення не набрало законної сили 22 квітня 2019 року. Суддя З оригіналом згідно. Суддя В.М. Олійник В.М. Олійник В.М. Олійник