Справа № 500/971/19
Суддя: Чепенюк Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/971/19

22 травня 2019 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд у складі судді Чепенюк О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Висоцької сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання бездіяльності незаконною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Висоцької сільської ради Монастириського району Тернопільської області, у якому просить:

визнати бездіяльність Висоцької сільської ради Монастириського району Тернопільської області щодо не надання відповіді на запит на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 17.12.2018 незаконною,

зобов`язати Висоцьку сільську раду Монастириського району Тернопільської області надати відповідь на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 17.12.2018.

Позов обґрунтовано тим, що 17.12.2018 позивач звернувся до Висоцької сільської ради Монастириського району Тернопільської області із запитом на публічну інформацію, у якому просив надати копії усіх рішень Висоцької сільської ради та всіх розпоряджень сільського голови за період з 01.01.2018 по 30.11.2018. Відповідач отримав запит 24.12.2018 року, проте на день звернення до суду відповіді не надав.

Запитувана інформація знаходиться у розпорядженні відповідача, є публічною, доступ до неї регулюється Законом України «Про доступ до публічної інформації». Закон встановлює граничний строк для розгляду запиту на отримання публічної інформації, який не повинен перевищувати 20 робочих днів (стаття 20 Закону). Всупереч імперативним приписам Закону відповідач так і не надав відповіді на письмовий запит позивача, у зв`язку з чим він звернувся до суду.

Ухвалою суду від 23.04.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження, постановлено судовий розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Копію ухвали від 23.04.2019 про відкриття провадження у справі відповідач отримав 24.04.2019, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.24), проте у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.

Інших заяв по суті справи, крім позовної заяви, чи клопотань про розгляд справи в судовому засіданні від учасників справи не надходило.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відтак, судовий розгляд справи проведено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 17.12.2018 звернувся із запитом на отримання публічної інформації до Висоцької сільської ради, в якому просив надати копії всіх рішень Висоцької сільської ради та всіх розпоряджень сільського голови за період з 01.01.2018 по 30.11.2018 (а.с.10-11).

Запит на отримання публічної інформації відповідач отримав 24.12.2018, що підтверджується інформацією з онлайн-сервісу відстеження поштових відправлень з офіційного сайту Публічного акціонерного товариства «Укрпошта» (а.с.12).

Відповідно до письмових пояснень позивача на дату звернення до суду, тобто 16.04.2019, відповіді Висоцька сільська рада на запит на отримання публічної інформації не надала та не надіслала запитуваних документів. Такі обставини не спростував відповідач.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 40 Конституції України визначено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до статей 5, 7 Закону України від 02.10.1992,№ 2657-XII № «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів. Право на інформацію охороняється законом. Держава гарантує всім суб`єктам інформаційних відносин рівні права і можливості доступу до інформації. Ніхто не може обмежувати права особи у виборі форм і джерел одержання інформації, за винятком випадків, передбачених законом.

Спеціальним законом, який визначає порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації та інформації, що становить суспільний інтерес, є Закон України від 13.01.2011, №2939-VI «Про доступ до публічної інформації» (далі - Закон №2939-VI).

Метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Відповідно до статті 1 Закону № 2939-VI публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом. Публічна інформація є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 5 цього Закону доступ до інформації забезпечується шляхом надання інформації за запитами на інформацію.

Суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації відповідно до статті 12 Закону № 2939-VI є: 1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень; 2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону; 3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються, зокрема, суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (стаття 13 Закону № 2939-VI).

У пункті 6 частини першої статті 14 указаного Закону визначено, що розпорядники інформації зобов`язані надавати та оприлюднювати достовірну, точну та повну інформацію, а також у разі потреби перевіряти правильність та об`єктивність наданої інформації і оновлювати оприлюднену інформацію.

Порядок розгляду і надання відповіді на запит визначено у статті 20 Закону № 2939-VI. Зокрема, розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (частина перша статті 20 Закону); у разі якщо запит стосується надання великого обсягу інформації або потребує пошуку інформації серед значної кількості даних, розпорядник інформації може продовжити строк розгляду запиту до 20 робочих днів з обґрунтуванням такого продовження. Про продовження строку розпорядник інформації повідомляє запитувача в письмовій формі не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту (частина четверта статті 20 Закону).

У статті 22 Закону № 2939-VI наведений вичерпний перелік підстав, з яких розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту на її отримання.

Так розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19 цього Закону.

Відповідь розпорядника інформації про те, що інформація може бути одержана запитувачем із загальнодоступних джерел, або відповідь не по суті запиту вважається неправомірною відмовою в наданні інформації (частина друга статті 22 Закону № 2939-VI).

Згідно з частиною першою статті 6 Закону України «Про доступ до публічної інформації» інформацією з обмеженим доступом є: 1) конфіденційна інформація; 2) таємна інформація; 3) службова інформація.

У частині другій цієї статті зазначено, що обмеження доступу до інформації здійснюється відповідно до закону при дотриманні сукупності таких вимог:

1) виключно в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя;

2) розголошення інформації може завдати істотної шкоди цим інтересам;

3) шкода від оприлюднення такої інформації переважає суспільний інтерес в її отриманні.

При цьому таке обмеження можливе при дотриманні всіх указаних вимог. Така юридична конструкція необхідних умов для обмеження доступу до інформації називається «трискладовим тестом». Відповідність одному із зазначених критеріїв не відносить інформацію до такої, що обмежена доступом.

Суд звертає увагу на те, що положення частини другої статті 6 Закону №2939-VI передбачають вимоги до обмеження доступу до інформації, а не підстави для надання такого доступу. Такий підхід ґрунтується на тому, що статтею 1 цього Закону закріплена презумпція відкритості публічної інформації, доступ до якої може бути обмеженою лише у разі, якщо розпорядник інформації обґрунтує це на підставі «трискладового тесту».

Отже, доведення того, що доступ до інформації може бути обмежений, покладається саме на розпорядника публічної інформації.

Крім того, за приписами частини четвертої статті 6 Закону №2939-VI інформація з обмеженим доступом має надаватися розпорядником інформації, якщо немає законних підстав для обмеження у доступі до такої інформації, які існували раніше.

Не може бути обмежено доступ до інформації про розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним, комунальним майном, у тому числі до копій відповідних документів, умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримали ці кошти або майно. При дотриманні вимог, передбачених частиною другою цієї статті, зазначене положення не поширюється на випадки, коли оприлюднення або надання такої інформації може завдати шкоди інтересам національної безпеки, оборони, розслідуванню чи запобіганню злочину (частина п`ята статті 6 Закону №2939-VI).

Обмеженню в доступі підлягає саме інформація, а не документ. Якщо документ містить інформацію з обмеженим доступом, для ознайомлення надається інформація, доступ до якої необмежений (частина сьома статті 6 Закону №2939-VI).

Аналізуючи вищевикладене, слід дійти висновку про те, що наявність у документі інформації з обмеженим доступом не може бути підставою для відмови у наданні запитуваної інформації, оскільки в такому разі розпорядник інформації зобов`язаний надати на запит ту інформацію з документа, доступ до якої не обмежений.

Відповідно до частин першої, восьмої статті 59 Закону України від 21.05.1997, №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень; сільський, селищний, міський голова, голова районної у місті, районної, обласної ради в межах своїх повноважень видає розпорядження.

Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». Проекти актів органів місцевого самоврядування оприлюднюються в порядку, передбаченому Законом України «Про доступ до публічної інформації», крім випадків виникнення надзвичайних ситуацій та інших невідкладних випадків, передбачених законом, коли такі проекти актів оприлюднюються негайно після їх підготовки. В актах та проектах актів органів та посадових осіб місцевого самоврядування не може бути обмежено доступ до інформації про витрати чи інше розпорядження бюджетними коштами, володіння, користування чи розпорядження державним чи комунальним майном, у тому числі про умови отримання цих коштів чи майна, прізвища, імена, по батькові фізичних осіб та найменування юридичних осіб, які отримують ці кошти або майно, а також до іншої інформації, обмеження доступу до якої заборонено законом (частина одинадцята статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Матеріалами справи підтверджується, що позивач звернувся до відповідача із запитом про надання рішень Висоцької сільської ради та розпоряджень сільського голови за період з 01.01.2018 по 30.11.2018, тобто актів органу та посадової особи місцевого самоврядування, які прийняті (створені) ними в процесі виконання своїх владних повноважень та знаходяться в них у володінні. Така інформація є публічною в розумінні Закону №2939-VI та відповідно до норм цього ж Закону і положень частини одинадцятої статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» підлягає обов`язковому наданню за запитом про доступ на публічну інформацію.

Не надавши відповідь ОСОБА_1 на запит про отримання публічної інформації від 17.12.2018 у строк та порядку, що визначені Законом №2939-VI, відповідач проявив протиправну бездіяльність та допустив порушення прав особи на доступ до публічної інформації, яке підлягає судовому захисту.

Враховуючи положення пункту 5 частини першої статті 5 КАС України щодо визначення способу судового захисту та пункту 4 частини другої статті 245 КАС України в частині повноважень суду при вирішенні справи, суд вважає, що задовольняючи вимоги в частині допущеної бездіяльності відповідача, таку слід визнати протиправною, а не незаконною як просить позивач у позовній заяві.

Оскільки суд дійшов висновку, що розпорядником інформації допущено протиправну бездіяльність щодо ненадання інформації на запит про доступ до публічної інформації, тому відповідача Висоцьку сільську раду слід зобов`язати надати позивачу інформацію на його запит від 17.12.2018 відповідно до вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації».

Позовні вимоги обгрунтовані та підставні, позов належить задовольнити повністю.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні, оскільки згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України від 08.07.2011, № 3674 -VІ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

Керуючись статтями 72-77, 242-246, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Висоцької сільської ради Монастириського району Тернопільської області (місцезнаходження: село Високе, Монастириський район, Тернопільська область, 48312, ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Висоцької сільської ради Монастириського району Тернопільської області щодо не надання відповіді на запит на отримання публічної інформації ОСОБА_1 від 17.12.2018.

Зобов`язати Висоцьку сільську раду Монастириського району Тернопільської області надати відповідь на запит ОСОБА_1 на отримання публічної інформації від 17.12.2018.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Тернопільський окружний адміністративний суд.

Повний текст рішення складено та підписано 22 травня 2019 року.

Головуючий суддя Чепенюк О.В.

З оригіналом згідно:

Суддя Чепенюк О.В.