Справа № 560/754/19
Суддя: Шевчук О.П.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/754/19
РІШЕННЯ

іменем України

27 травня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Шевчука О.П.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування наказів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, за підписом тимчасово виконуючого обов`язки начальника ГУНП України в Хмельницькій області полковника поліції Матвійчука В.В., від 18 лютого 2019 року № 58 "По особовому складу" в частині призначення відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 1 статті 65 Закону України "Про Національну поліцію" для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби підполковника поліції ОСОБА_1 (0065693) на посаду заступника начальника Старокостянтинівського відділу поліції - начальника слідчого відділення ГУНП, звільнивши з посади заступника начальника Хмельницького відділу поліції - начальника слідчого відділу ГУНП, з 18 лютого 2019 року, встановивши посадовий оклад в розмірі 3250 гривень та поновити, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді заступника начальника Хмельницького відділу поліції - начальника слідчого відділу ГУНП з 26 лютого 2019 року; визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, за підписом начальника ГУНП України в Хмельницькій області полковника поліції Віконського В.В., від 25 лютого 2019 року № 66 "По особовому складу", згідно якого відповідно до підпункту 2 частини 1 статті 69 Закону України "Про Національну поліцію" тимчасове виконання обов`язків старшого слідчого слідчого відділення Віньковецького відділення поліції Ярмолинецького відділу поліції ГУНП, покласти на підполковника поліції ОСОБА_1 ( 0065693 ), заступника начальника Старокостянтинівського відділу поліції - начальника слідчого відділення ГУНП, з 26 лютого 2019 року.

Стягнути на користь позивача моральну шкоду в розмірі 50000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Наказ №58 о/с не відповідає вимогам частини 100 розділу 2 Типової інструкції, так як у наказі прізвище ОСОБА_1 та інших осіб не зазначено великими літерами, на яких поширюється дія наказу, та не зазначено надбавок та доплат, і враховуючи те, що даний наказ зведений, у ньому міститься інформація щодо трьох працівників, проте не проставлено взагалі жодного пункту, і не дає можливості визначити який пункт наказу стосується кожного з осіб, зазначених у наказі.

Також позивач зазначає, що Наказ ГУНП України в Хмельницькій області від 25.02.2019 №66 о/с про покладання на мене, підполковника поліції ОСОБА_1 (0065693) тимчасового виконання обов`язків старшого слідчого слідчого відділення Віньковецького відділення поліції Ярмолинецького відділу поліції ГУНП, з 26 лютого 2019 року не відповідає вимогам частини 98 розділу 2 Типової інструкції, якою передбачено, що зміст індивідуального наказу (розпорядження) з кадрових питань (особового складу) стисло викладається в заголовку, який починається з прийменника "Про" і складається за допомогою віддієслівного іменника, наприклад: "Про призначення... "Про прийняття...". У спірному наказі зазначено "По особовому складу", таке стисле викладення передбачене для зведених наказів, а наказ №66 стосується лише ОСОБА_1 і повинен містити такий зміст у заголовку "Про тимчасове виконання обов`язків". Даний наказ виданий на підставі рапорту заступника начальника ГУНП в Хмельницькій області - начальника слідчого управління полковника поліції Харченко Н.О. від 25.02.2019, в якому покладення тимчасового виконання обов`язків зумовлено службовою необхідністю, і не зазначено в чому саме полягає ця службова необхідність.

Позивач вважає, що його призначення на посаду заступника начальника Старокостянтинівського відділу поліції - начальника слідчого відділення ГУНП, звільнивши з посади заступника начальника Хмельницького відділу поліції - начальника слідчого відділу ГУНП, з 18 лютого 2019 року та покладання на позивача тимчасового виконання обов`язків старшого слідчого слідчого відділення Віньковецького відділення поліції Ярмолинецького відділу поліції ГУНП, з 26 лютого 2019 року та накази стосовно цього №58 від 18.02.2019 та №66 о/с від 25.02.2019 протиправними та такими, що грубо порушують його трудові права.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 22.03.2019 відкрито провадження в адміністративній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.

Від представника відповідача на адресу суду 09.04.2019 надійшов відзив, в якому відповідач зазначає, що не погоджується з позовними вимогами позивача, на підставі рапорту Харченко Н.О. , т.в.о. начальника ГУНП України в Хмельницькій області полковником поліції Матвійчуком В.В., видано Наказ від 18 лютого 2019 року № 58 "По особовому складу" про призначення відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 1 статті 65 Закону України "Про Національну поліцію" для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби підполковника поліції ОСОБА_1 (0065693) на посаду заступника начальника Старокостянтинівського відділу поліції - начальника слідчого відділення ГУНП.

Відповідач вказує, що позивач, обіймав посаду заступника начальника Хмельницького відділу поліції - начальника слідчого відділу, за спеціальним званням - "підполковник поліції" а переміщений був на посаду заступника начальника Старокостянтинівського відділу поліції - начальника слідчого відділення ГУНП за спеціальним званням "ідполковник поліції", відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 65 Закону України "Про Національну поліцію".

Щодо твердження позивача про незаконність наказу ГУНП в Хмельницькій області від 25.02.2019 №66 о/с в частині покладення на нього тимчасового виконання обов`язків за посадою старшого слідчого слідчого відділення Віньковецького відділення поліції Ярмолинецького відділу поліції, відповідач зазначає, що на підставі рапорту Харченко Н.О. , у зв`язку із службовою необхідністю, яка виникла в результаті того, що у слідчому відділенні Віньковецького відділення поліції Ярмолинецького відділу поліції ГУНП не залишилось практичних слідчих, які б могли здійснювати досудове розслідування кримінальних проваджень, оскільки на виконання рапорту заступника начальника ГУНП в Хмельницькій області - начальника слідчого управління полковника поліції Харченко Н.О. від 06.02.2019 наказом начальника ГУНП в Хмельницькій області від 07.02.2019 № 43 о/с на старшого слідчого слідчого відділення Віньковецького відділення поліції Ярмолинецького відділу поліції ГУНП капітана поліції Барана Р.М. відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 69 Закону України "Про Національну поліцію" покладено тимчасове виконання обов`язків заступника начальника Віньковецького відділення поліції - начальника слідчого відділення.

Враховуючи наведене вище, начальником ГУНП в Хмельницькій області полковником поліції Віконським В.В. винесено наказ від 25.02.2019 №66 о/с.

Від позивача на адресу суду 19.04.2019 надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначає, що висновки відповідача про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог взагалі не містять таких даних, на підставі яких суд міг би встановити відсутність обставин (фактів), якими позивач обґрунтував свої вимоги, і не спростовують, а ще раз підтверджують викладені ним у позовній заяві факти, встановлені на підставі доказів, отриманих у встановленому законом порядку, які стосуються предмету доказування, встановлюють дійсні обставини справи, є достатніми і дають змогу дійти до висновку про протиправність прийнятих відповідачем рішень, який є суб`єктом владних повноважень.

Подаючи відзив на позовну заяву, відповідач не довів правомірності своїх рішень, як суб`єкта владних повноважень, які оскаржуються позивачем щодо наказу №58 о/с від 18.02.2019 та від 25.02.2019 №66 о/с.

Позивач просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Від представника відповідача на адресу суду 26.04.2019 надійшли заперечення на відповідь на відзив в яких останній зазначає, що у відповіді на відзив ОСОБА_1 зазначає, що відповідач подаючи відзив на позовну заяву не довів правомірності своїх рішень, як суб`єкта владних повноважень які ним оскаржуються.

Проте, дані твердження позивача не відповідають дійсності, оскільки у відзиві ГУНП в Хмельницькій області обґрунтовує правомірність оскаржуваних наказів з чітким посиланням на норми чинного законодавства України.

Наказ ГУНП в Хмельницькій області від 18.02.2019 № 58 о/с про призначення підполковника поліції ОСОБА_1 на посаду заступника начальника Старокостянтинівського відділу поліції - начальника слідчого відділення ГУНП, звільнивши з посади заступника начальника Хмельницького відділу поліції - начальника слідчого відділу ГУНП з 18.02.2019, встановивши посадовий оклад в розмірі 3250 грн. видано у відповідності до п.2 ч.1 ст.65 Закону України "Про Національну поліцію" у зв`язку з переміщенням поліцейського не рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

Що стосується наказу ГУНП в Хмельницькій області від 25.02.2019 №66 о/с в частині покладення на нього тимчасового виконання обов`язків за посадою старшого слідчого слідчого відділення Віньковецького відділення поліції Ярмолинецького відділу поліції то вказаний наказ видавався у відповідності до статті 69 Закону, згідно якої, у зв`язку зі службовою необхідністю на поліцейського, який займає штатну посаду, може бути покладено тимчасове виконання обов`язків за іншою посадою, а саме: 1) вакантною - за його згодою; 2) невакантною - у разі тимчасової відсутності або внаслідок усунення чи відсторонення від посади поліцейського, який займає таку посаду, незалежно від його згоди.

Отже, правомірність оскаржуваних наказів і полягає втому, що вони видавались у відповідності до спеціального законодавства, яким визначено можливість переміщення поліцейського на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, а також покладення на поліцейського тимчасового виконанням обов`язків за іншою невакантною посадою, що і в першому і в другому випадках вирішується незалежно від згоди особи, яка переміщується чи на яку здійснюється тимчасове покладення обов`язків.

Відповідач враховуючи наведене просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши позовну заяву, відзив на позовну заяву, відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив, а також оцінивши наявні належні та допустимі докази, які знаходяться в матеріалах справи, у їх взаємозв`язку та сукупності суд дійшов наступних висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_1 , проходив службу на різних посадах в органах внутрішніх справ та Національної поліції України з 26 серпня 1997 року та по даний час.

Відповідно до ст.ст. 9 та 12 розділу XI Закону України "Про Національну поліцію" наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області генерала поліції третього рангу Семенишина М.О . №1 о/с позивач з 07 листопада 2015 року прийнятий на службу до Національної поліції України та призначений на посаду заступника начальника слідчого відділення Кам`янець-Подільського районного відділення поліції Кам`янець-Подільського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області.

Наказом №305 о/с від 26 вересня 2016 року Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області ОСОБА_1 призначено на посаду заступника начальника Хмельницького відділу поліції - начальника слідчого відділу ГУНП в Хмельницькій області.

Згідно наказу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області № 17 о/с від 22 січня 2018 року на підставі пункту 2 частини 1 статті 69 Закону України "Про Національну поліцію", на позивача покладено тимчасове виконання обов`язків заступника начальника Кам`янець-Подільського відділу поліції - начальника слідчого відділення ГУНП в Хмельницькій області з 23 січня 2018 року.

Наказом ГУНП в Хмельницькій області № 164 о/с від 14.06.2018 "По особовому складу", підполковника поліції ОСОБА_1 ( 0065693 ) заступника начальника-слідчого відділу Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області, звільнено зі служби в поліції.

Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року у справі №2240/2329/18 визнано протиправним та скасовано пункт 1 наказу начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області полковника поліції Віконського В.В. від 14.06.2018 №1062 о/с "Про притягнення до дисциплінарної відповідальності заступника начальника - начальника слідчого відділу Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області підполковника поліції ОСОБА_1" про накладення на заступника начальника - начальника слідчого відділу Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в національній поліції, а також визнано протиправним і скасовано, виданий на підставі наказу Головного управління Національної поліції від 14.06.2018 №1062, наказ начальника Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області полковника поліції Віконського В.В. №164 о/с "По особовому складу" від 14.06.2018 про звільнення ОСОБА_1 з 15 червня 2018 року зі служби в поліції за пунктом 6 частини 1 статті 77 Закону України "Про національну поліцію" (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення). Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника - начальника слідчого відділу Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області з 16.06.2018 року.

Наказом т.в.о. начальника Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області полковника поліції Матвійчука В.В. №58 о/с від 18 лютого 2019 року відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 1 статті 65 Закону України "Про Національну поліцію" на підставі рапорту Харченко Н.О. від 15 лютого 2019 року для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби, призначено підполковника поліції ОСОБА_1 . (0065693) на посаду заступника начальника Старокостянтинівського відділу поліції - начальника слідчого відділення ГУНП, звільнивши з посади заступника начальника Хмельницького відділу поліції - начальника слідчого відділу ГУНП, з 18 лютого 2019 року.

Відповідно до наказу начальника Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області полковника поліції Віконського В.В. №66 о/с 25 лютого 2019 року відповідно до підпункту 2 частини 1 статті 69 Закону України "Про Національну поліцію" тимчасове виконання обов`язків старшого слідчого слідчого відділення Віньковецького відділення поліції Ярмолинецького відділу поліції ГУНП, покласти на підполковника поліції ОСОБА_1 (0065693), заступника начальника Старокостянтинівського відділу поліції - начальника слідчого відділення ГУНП, з 26 лютого 2019 року.

Позивач не погоджуючись з винесеними вище наказами Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області №58 о/с від 18 лютого 2019 року та №66 о/с 25 лютого 2019 року, вважає що останні порушують його права та законні інтереси, оскільки призначення позивача на посаду заступника начальника Старокостянтинівського відділу поліції - начальника слідчого відділення ГУНП, звільнивши з посади заступника начальника Хмельницького відділу поліції - начальника слідчого відділу ГУНП, з 18 лютого 2019 року та покладання на останнього тимчасового виконання обов`язків старшого слідчого слідчого відділення Віньковецького відділення поліції Ярмолинецького відділу поліції ГУНП, з 26 лютого 2019 року, грубо порушує його трудові права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд враховує наступне.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі - Закон №580-VIII).

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону №580-VIII, Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Стаття 3 Закону №580-VIII передбачає, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Закон №580-VIII є спеціальним законодавчим актом, який регулює правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частини 1 статті 59 Закону №580-VIII, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Частина 3 цієї статті передбачає, що рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

На підставі частин 4, 5 статті 59 Закону №580-VIII, видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Відповідно до частини 1 статті 65 Закону №580-VIII, переміщення поліцейських здійснюється: 1) на вищу посаду - у порядку просування по службі; 2) на рівнозначні посади: для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби; за ініціативою поліцейського; у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації; у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби); за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону; 3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський: у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду; за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії; через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей; за ініціативою поліцейського; як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону; 4) у зв`язку із зарахуванням на навчання до вищого навчального закладу із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, на денну форму навчання, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Згідно частини 8 статті 65 Закону №580-VIII, переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення.

Досліджуючи оскаржуваний наказ Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області від 18 лютого 2019 року № 58 "По особовому складу" в частині призначення відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 1 статті 65 Закону України "Про Національну поліцію" для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби підполковника поліції ОСОБА_1 (0065693) на посаду заступника начальника Старокостянтинівського відділу поліції - начальника слідчого відділення ГУНП, звільнивши з посади заступника начальника Хмельницького відділу поліції - начальника слідчого відділу ГУНП, з 18 лютого 2019 року, встановивши посадовий оклад в розмірі 3250 гривень, суд зазначає, що в даному випадку мало місце переведення позивача на підставі норми Закону, яка прямо передбачена у самому наказі, отже в оскаржуваному наказі прямо передбачена пряма підстава такого переведення, що також встановлено із поданого рапорту заступником начальника ГУНП в Хмельницькій області СУ начальника слідчого управління полковника поліції Харченко Н.О. від 15 лютого 2019 року.

Суд також звертає увагу позивача, що вказана норма, зокрема пункт 2 частина 1 стаття 65 Закону №580-VIII передбачає можливість переміщення поліцейського на рівнозначну посаду для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби.

Враховуючи те, що у вищевказаному рапорті від 15 лютого 2019 року зазначено, що у зв`язку із недоліками, що стосуються досудового розслідування у Старокостянтинівському ВП ГУНП в Хмельницькій області та з метою покращення роботи щодо встановлення осіб, які вчинили кримінальні правопорушення, стану досудового розслідування кримінальних проваджень та їх закінчення до суду відповідно до п.2 ч.1 ст.65 Закону №580-VIII, а тому заступник начальника ГУНП в Хмельницькій області СУ начальника слідчого управління полковника поліції Харченко Н.О. просив призначити на посаду заступника начальника Старокостянтинівського відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області - начальника слідчого відділення заступника начальника Хмельницького відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області - начальника слідчого відділу підполковника поліції ОСОБА_1

Відповідно до частини 2 статті 65 Закону №580-VIII посада вважається вищою, якщо за цією посадою штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції.

Переміщення поліцейського, якщо спеціальне звання за займаною ним посадою відповідає спеціальному званню посади, на яку він переміщується, є переміщенням на рівнозначну посаду.

Позивач, обіймав посаду заступника начальника Хмельницького відділу поліції - начальника слідчого відділу, за спеціальним званням - "підполковник поліції" а переміщений був на посаду заступника начальника Старокостянтинівського відділу поліції - начальника слідчого відділення ГУНП за спеціальним званням "підполковник поліції"

Суд зазначає, що посада яку обіймав позивач та посада на яку його призначено відповідно до оскаржуваного наказу №58 "По особовому складу" від 18.02.2019 та спеціальне звання, яке останній мав до та після переведення є рівнозначними, а отже відповідачем дотримано належного способу переведення позивача на іншу посаду відповідно до пункту 2 частини 1 статті 65 Закону №580-VIII.

Твердження позивача з питань нерівнозначності посад, щодо об`єму навантаження, суд не приймає до уваги, оскільки рівнозначність посад визначається граничним спеціальним званням за посадою а не рівнем навантаження.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наказ Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, за підписом т.в.о. начальника ГУНП України в Хмельницькій області полковника поліції Матвійчука В.В., від 18 лютого 2019 року № 58 "По особовому складу" в частині призначення відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 1 статті 65 Закону України "Про Національну поліцію" для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби підполковника поліції ОСОБА_1 (0065693) на посаду заступника начальника Старокостянтинівського відділу поліції - начальника слідчого відділення ГУНП, звільнивши з посади заступника начальника Хмельницького відділу поліції - начальника слідчого відділу ГУНП, з 18 лютого 2019 року, з встановленням посадового окладу в розмірі 3250 гривень є таким, що винесений з дотриманням норма чинного законодавства та на підставі наявних на те правових підстав, а тому позовні вимоги в цій частині щодо його визнання протиправним та скасування не підлягають задоволенню.

Стосовно правомірності прийняття оскаржуваного наказу Головного управління Національної поліції в Хмельницькій області від 25 лютого 2019 року № 66 "По особовому складу", суд зазначає наступне.

Відповідно до вказаного наказу від 25 лютого 2019 року відповідно до підпункту 2 частини 1 статті 69 Закону України "Про Національну поліцію" тимчасове виконання обов`язків старшого слідчого слідчого відділення Віньковецького відділення поліції Ярмолинецького відділу поліції ГУНП, покладено на підполковника поліції ОСОБА_1 ( 0065693 ), заступника начальника Старокостянтинівського відділу поліції - начальника слідчого відділення ГУНП, з 26 лютого 2019 року.

Даний наказ виданий на підставі рапорту заступника начальника ГУНП в Хмельницькій області - начальника слідчого управління полковника поліції Харченко Н.О. від 25.02.2019, в якому покладення тимчасового виконання обов`язків зумовлено службовою необхідністю, однак на думку суду не зазначено в чому саме полягає ця службова необхідність.

Суд вважає, що у рапорті не визначено належної підстави службової необхідності, а лише вказано, що це здійснюється за для покращення стану досудового розслідування кримінальних правопорушень та їх закінчення до суду, при цьому зміст яких не відображено, оскільки з рапорту не можливо встановити стану досудового розслідування кримінальних правопорушень та їх закінчення до суду в слідчому відділенні Віньковецького відділення поліції Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області станом на 25 лютого 2019 року.

Також суд вважає, що у даному рапорті не вказано підставу покладення обов`язків старшого слідчого Віньковецького відділу Національної поліції Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області саме на заступника начальника Стакостянтинівського ВП - начальника слідчого відділення ГУНП в Хмельницькій області підполковника поліції ОСОБА_1, що є підставою для неможливості видання в подальшому оскаржуваного наказу.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 69 Закону України "Про Національну поліцію України", у зв`язку зі службовою необхідністю на поліцейського, який займає штатну посаду, може бути покладено тимчасове виконання обов`язків за іншою посадою зокрема, невакантною - у разі тимчасової відсутності або внаслідок усунення чи відсторонення від посади поліцейського, який займає таку посаду, незалежно від його згоди.

Суд звертає увагу відповідача, що оскільки посада старшого слідчого станом на 25 лютого 2019 року вакантна не була, а старший слідчий слідчого відділення Віньковецького ВнП Ярмолинецького ВП ГУНП капітан поліції Баран Р. М. не був тимчасово відсутній, оскільки тимчасово виконував обов`язки заступника начальника Віньковецького відділу Національної поліції начальника слідчого відділення Ярмолинецького ВП ГУНП, а отже дана обставина на переконання суду не може бути визначена, як тимчасова відсутність. Одночасно з цим, капітан поліції Баран Р.М. на противагу п.2 ч.1 ст.69 Закону України "Про Національну поліцію" не був усунений чи відсторонений від посади старшого слідчого, зокрема на яку призначено позивача відповідно до оскаржуваного наказу від 25 лютого 2019 року № 66 "По особовому складу".

Суд встановив, що згідно повідомлення №5аз/121/12-2019 від 05.03.2019 управління кадрового забезпечення ГУНП в Хмельницькій області станом на 25 лютого 2019 року вакантні посади у слідчому відділенні Віньковецького відділення поліції Ярмолинецького ВнП ГУНП відсутні. Штатним розписом слідчого відділення Віньковецького ВнП Ярмолинецького ВП ГУНП передбачена одна посада старшого слідчого слідчого відділення Віньковецького ВнП Ярмолинецького ВП ГУНП.

Також вказаним повідомленням зазначено, що наказом ГУНП в Хмельницькій області від 07.02.2019 №43 о/с, на старшого слідчого слідчого відділення Віньковецького ВнП Ярмолинецького ВП ГУНП капітана поліції Барана Р.М. покладено тимчасове виконання обов`язків заступника начальника Віньковецького ВнП - начальника слідчого відділення Ярмолинецького ВП ГУНП.

Враховуючи наведене вище, суд зазначає, що посада старшого слідчого вакантна не була, а старший слідчий слідчого відділення Віньковецького ВнП Ярмолинецького ВП ГУНП капітан поліції Барана Р.М. не був тимчасово відсутній, оскільки тимчасово виконував обов`язки заступника начальника Віньковецького ВнП - начальника слідчого відділення Ярмолинецького ВП ГУНП, та при цьому не був усунений чи відсторонений від посади старшого слідчого, а отже відповідачем протиправно, в супереч нормам чинного законодавства було покладено на позивача виконання обов`язків старшого слідчого Віньковецького відділу Національної поліції Ярмолинецького ВП ГУНП в Хмельницькій області.

Стаття 19 Конституції України встановлює, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Суд враховує ч.2. ст.2 КАС України, відповідно до приписів якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 вказаного Кодексу.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищевикладене, аналізуючи норми чинного законодавства України та докази по справі, суд дійшов висновку, що у спірних правовідносинах відповідач частково діяв без дотриманням вимог ч.2 ст.2 КАС України, оскільки оскаржуваний наказ №66 від 25 лютого 2019 року винесений з порушення норм чинного законодавства України при цьому на позивача було незаконно покладено тимчасове виконання обов`язків старшого слідчого слідчого відділення Віньковецького відділення поліції Ярмолинецького відділу поліції ГУНП в Хмельницькій області, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині необхідно задовольнити.

Щодо позовної вимоги про відшкодування відповідачем моральної шкоди в розмірі 50000,00 грн, суд зазначає наступне.

Згідно з статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частинами 1, 2 статті 23 Цивільного кодексу України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини частина 1 статті 1167 Цивільного кодексу України).

Пункт 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" визначив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з пунктами 4, 5 зазначеної постанови у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами цей розмір підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Дану частину позовних вимог позивач мотивував тим, що неправомірними діями відповідача, йому нанесено моральні збитки.

Проте, позивачем не надано доказів на підтвердження факту заподіяння йому моральної шкоди, не зазначено з яких міркувань позивач виходив визнаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Враховуючи наведене вище, суд дійшов висновку, що позивач частково довів позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, не довів, що діяв у межах закону під час винесення спірного наказу від 25 лютого 2019 року № 66 "По особовому складу", а тому позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області про визнання протиправними та скасування наказів - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області, за підписом начальника ГУНП України в Хмельницькій області полковника поліції Віконського В.В., від 25 лютого 2019 року № 66 "По особовому складу", згідно якого відповідно до підпункту 2 частини 1 статті 69 Закону України "Про Національну поліцію" тимчасове виконання обов`язків старшого слідчого слідчого відділення Віньковецького відділення поліції Ярмолинецького відділу поліції ГУНП, покласти на підполковника поліції ОСОБА_1 (0065693), заступника начальника Старокостянтинівського відділу поліції - начальника слідчого відділення ГУНП, з 26 лютого 2019 року.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн 40 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Національної поліції України в Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Головне управління Національної поліції України в Хмельницькій області (вул. Зарічанська, 7,Хмельницький,Хмельницька область,29017 , ідентифікаційний код - 40108824)

Головуючий суддя О.П. Шевчук