Справа № 826/13865/16
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В.,Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Гадяцької об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.01.2019 у справі за адміністративним позовом публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування» до Гадяцької об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Спеціалізована антикорупційна прокуратура Генеральної прокуратури України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю «Надра Геоцентр» про визнання дій та бездіяльності протиправними, -

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Укргазвидобування» звернулось до суду першої інстанції з позовом, в якому просило:

- визнати протиправними дії Гадяцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (Котелевське відділення) по винесенню (формуванню) та надсиланню (врученню) товариству з обмеженою відповідальністю «Надра Геоцентр», яке було відповідальним за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність № 265-12 від 19.11.2007, податкової вимоги від 16.06.2016 № 266-17;

- визнати протиправною бездіяльність Гадяцької об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області (Котелевське відділення) щодо не здійснення у період з 04.08.2015 по 16.06.2016 заходів з погашення податкового боргу товариства з обмеженою відповідальністю «Надра Геоцентр», яке було відповідальним за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність №265-12 від 19.11.2007.

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.01.2019 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Гадяцька об`єднана Державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області звернулась із апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 19.11.2007 між філією дочірньої компанії «Укргазвидобування» національної акціонерної компанії «Нафтогаз України» - газопромислове управління «Харківгазвидобування» та товариством з обмеженою відповідальністю «Надра Геоцентр» укладено договір про спільну діяльність № 265-12.

Відповідно до пунктів 1.1 та 2.2 договору про спільну діяльність №265-12 від 19.11.2007 товариство з обмеженою відповідальністю «Надра Геоцентр» є уповноваженою стороною, яка здійснює ведення спільних справ, поточне керівництво спільною діяльністю та ведення балансу спільної діяльності.

Відповідно до пунктів 6.10.8 та 6.10.9 договору № 265-12 від 19.11.2007 товариство з обмеженою відповідальністю «Надра Геоцентр» зобов`язане, зокрема вести бухгалтерський та податковий облік спільної діяльності, складати та подавати уповноваженим органам державної виконавчої влади обов`язкову звітність, сплачувати у повному обсязі та у встановлені чинним законодавством строки податки (обов`язкові збори, платежі).

У зв`язку з неналежним виконанням оператором обов`язку зі сплати рентної плати за користування надрами у товаристві з обмеженою відповідальністю «Надра Геоцентр» в 2015 році виник податковий борг в сумі 2 826 705, 48 грн, у зв`язку з чим 03.08.2015 податковим органом сформовано та надіслано товариству з обмеженою відповідальністю «Надра Геоцентр» податкову вимогу № 6951-16.

Вказана податкова вимога не відкликалась і сума боргу за нею погашена не була та поступово збільшувалась.

Згідно рішення податкових органів та укладених на їх підставі договорів з січня 2015 року товариству з обмеженою відповідальністю «Надра Геоцентр» надавалось розстрочення, в тому числі й вказаного податкового боргу.

Податковий борг товариства з обмеженою відповідальністю «Надра Геоцентр» поступово збільшувався та станом на 16.06.2016 склав 32 777 643, 66 грн.

16.06.2016 відповідачем сформовано та надіслано товариству з обмеженою відповідальністю «Надра Геоцентр» податкову вимогу №266-17 про сплату податкового боргу в сумі 32 777 643, 66 грн.

Вважаючи, що контролюючим органом протиправно надіслано товариству з обмеженою відповідальністю «Надра Геоцентр» ще одну податкову вимогу від 16.06.2016 № 266-17 та допущено протиправну бездіяльність щодо нездійснення заходів з погашення податкового боргу у період з дня його виникнення за результатами здійснення спільної діяльності за Договором від 19.11.2007 № 265-12 по 16.06.2016, позивач звернувся з даним позовом до суду першої інстанції.

Позивач зазначає, що у контролюючого органу були відсутні правові підстави для прийняття та надсилання податкової вимоги № 266-17 від 16.06.2016, оскільки попередня податкова вимога від 03.08.2015 № 6951-16 не була відкликана, а податковий борг товариства з обмеженою відповідальністю «Надра Геоцентр», який визначений у відповідній податковій вимозі не погашений.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що Гадяцька об`єднана Державна податкова інспекція Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області своїми діями та бездіяльністю створила обставини, які зумовили порушення права публічного акціонерного товариства «Укргазвидобування», як сторони договору про спільну діяльність № 265-12 від 19.11.2007, а тому позов підлягає задоволенню.

Апелянт у своїй скарзі зазначає, що публічне акціонерне товариство «Укргазвидобування» перешкоджає Гадяцькій об`єднаній Державній податковій інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області стягнути податковий борг з товариства з обмеженою відповідальністю «Надра Геоцентр», як особи, відповідальної за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність № 265-12 від 19.11.2007.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянта безпідставними, враховуючи наступне.

За змістом статті 64 Податкового кодексу України на обліку у контролюючих органах повинні перебувати угоди про розподіл продукції, договори управління майном (крім договорів щодо операцій, визначених у другому реченні абзацу другого підпункту 5 пункту 180.1 статті 180 цього Кодексу) та договори про спільну діяльність на території України без створення юридичних осіб, на які поширюються особливості податкового обліку та оподаткування діяльності за такими договорами (угодами), визначені цим Кодексом.

Взяття на облік договору або угоди здійснюється шляхом додаткового взяття на облік управителя майна, учасника договору про спільну діяльність або угоди про розподіл продукції як платника податків - відповідального за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору або угоди.

Колегією суддів становлено, що відповідальною особою за утримання і перерахування податків і зборів до бюджету згідно умов договору № 265-12 від 19.11.2007 є ТОВ «Надра Геоцентр».

Підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Згідно з підпунктом 252.1.3 пункту 252.1 статті 252 Податкового кодексу України платником рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин під час виконання договорів про спільну діяльність без утворення юридичної особи є уповноважена особа - один із учасників такого договору, на якого згідно з його умовами покладено обов`язок нарахування, утримання та внесення податків і зборів до бюджету з єдиного поточного рахунку спільної діяльності (далі - уповноважена особа), за умови, що один з учасників зазначеного договору має відповідний спеціальний дозвіл. Облік результатів спільної діяльності ведеться таким учасником окремо від обліку його господарської діяльності. Такий учасник додатково береться на облік як платник рентної плати за користування надрами для видобування корисних копалин у порядку, визначеному цим Кодексом.

В свою чергу, відповідно до пункту 87.12 статті 87 Податкового кодексу України у разі якщо податковий борг виник за операціями, що виконувалися в межах договорів про спільну діяльність, джерелом погашення такого податкового боргу є майно платників податків, що є учасниками такого договору.

Пунктом 88.3 статті 88 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо податковий борг виник за операціями, що виконувалися в межах договорів про спільну діяльність, у податкову заставу передається майно платника податків, який згідно з умовами договору був відповідальним за перерахування податків до бюджету та/або майно, яке внесене у спільну діяльність та/або є результатом спільної діяльності платників податків. У разі недостатності майна такого платника податків у податкову заставу передається майно інших учасників договору про спільну діяльність у розмірах, пропорційних їх участі у такій спільній діяльності.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що учасник спільної діяльності, який не є відповідальним за перерахування податків до бюджету, несе субсидіарну відповідальність у разі виникнення податкового боргу, а також відповідальність у межах його вкладу в спільну діяльність.

Таким чином, оскаржувані дії відповідача впливають на права та інтереси позивача, оскільки такі дії контролюючого органу стосуються учасника спільної діяльності, уповноваженого на перерахування податків до бюджету. Позивач вніс свій вклад у спільну діяльність обумовлену договором № 265-12 з метою отримання прибутку, відтак виникнення чинників, які впливають на можливість позивача реалізувати свої права та обов`язки передбачені цим договором стосуються безпосередньо і його.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 826/13866/16.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України передбачено, що платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В свою чергу, згідно пункту 56.11 статті 56 Податкового кодексу України не підлягає оскарженню грошове зобов`язання, самостійно визначене платником податків.

Колегією суддів встановлено, що ТОВ «Надра Геоцентр» подавало до контролюючого органу за додатковим місцем взяття на податковий облік податкові розрахунки з плати за користування надрами для видобування корисних копалин, втім податкові зобов`язання самостійно визначені платником податку у строки встановлені податковим законодавством до бюджету не сплачувались, у зв`язку з чим у ТОВ «Надра Геоцентр» утворився податковий борг у сумі 2 826 705, 48 грн.

Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Пунктом 59.1 статті 59 Податкового кодексу України передбачено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

З матеріалів справи вбачається, що Полтавською ОДПІ ГУ ДФС у Полтавській області сформовано та надіслано ТОВ «Надра Геоцентр» податкову вимогу від 03.08.2015 №6951-162 на суму 2 826 705,48 грн.

Відповідно до пункту 59.5 статті 59 Податкового кодексу України у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

В силу вимог підпунктів 60.1.1 - 60.1.5 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо: сума податкового боргу самостійно погашається платником податків або органом стягнення; контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу; контролюючий орган зменшує нараховану суму грошового зобов`язання раніше прийнятого податкового повідомлення-рішення або суму податкового боргу, визначену в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, скасовується повідомлення-рішення контролюючого органу або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі; рішенням суду, що набрало законної сили, зменшується сума грошового зобов`язання, визначена у податковому повідомленні-рішенні контролюючого органу, або сума податкового боргу, визначена в податковій вимозі.

З аналізу наведеного слідує, що надіслана платникові податків податкова вимога на податковий борг, який не погашений, не втрачає своєї правової дії. При цьому, чинним податковим законодавством України не передбачено необхідності повторного відправлення платнику податків податкової вимоги у разі збільшення податкового боргу.

Отже, якщо податковим органом направлено податкову вимогу щодо раніше існуючого податкового боргу, а після цього сума податкового боргу збільшилася на суму новоствореного податкового боргу, у податкового органу не виникає обов`язку надсилати платникові податку податкову вимогу на суму збільшення.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12.06.2018 у справі № 810/2533/16.

Колегією суддів встановлено, що податкова вимога від 03.08.2015 №6951-162 з підстав визначених 60.1.1 - 60.1.5 пункту 60.1 статті 60 ПК України не відкликалась і сума боргу за нею погашена не була та поступово збільшувалась. Вказана обставина не заперечується податковим органом, а тому, з урахуванням правил статті 78 КАС, така обставина не підлягає доказуванню.

Натомість, контролюючим органом, у зв`язку із збільшенням суми податкового боргу, було сформовано та надіслано ТОВ «Надра Геоцентр» фактично другу податкову вимогу від 16.06.2016 № 266-17 на суму 32 777 643, 66 грн. Такі дії контролюючого органу суперечать вимогам податкового законодавства, а тому колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог у цій частині.

Відповідно до п.п. 89.1.1 п. 89.1 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави виникає у разі несплати у строки, встановлені цим Кодексом, суми грошового зобов`язання, самостійно визначеної платником податків у податковій декларації, - з дня, що настає за останнім днем зазначеного строку.

За змістом пункту 89.2 статті 89 Податкового кодексу України право податкової застави поширюється на будь-яке майно платника податків, яке перебуває в його власності (господарському віданні або оперативному управлінні) у день виникнення такого права і балансова вартість якого відповідає сумі податкового боргу платника податків, крім випадків, передбачених пунктом 89.5 цієї статті, а також на інше майно, на яке платник податків набуде прав власності у майбутньому.

При цьому, як зазначалось вище, згідно з пунктом 88.3 статті 88 Податкового кодексу України у разі якщо податковий борг виник за операціями, що виконувалися в межах договорів про спільну діяльність, у податкову заставу передається майно платника податків, який згідно з умовами договору був відповідальним за перерахування податків до бюджету та/або майно, яке внесене у спільну діяльність та/або є результатом спільної діяльності платників податків. У разі недостатності майна такого платника податків у податкову заставу передається майно інших учасників договору про спільну діяльність у розмірах, пропорційних їх участі у такій спільній діяльності.

Згідно пункту 95.1, 95.2 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі. Стягнення коштів та продаж майна платника податків провадяться не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.

Пунктом 95.3 цієї статті передбачено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Контролюючий орган звертається до суду щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі.

Рішення суду щодо надання вказаного дозволу є підставою для прийняття контролюючим органом рішення про погашення усієї суми податкового боргу. Рішення контролюючого органу підписується його керівником та скріплюється гербовою печаткою контролюючого органу. Перелік відомостей, які зазначаються у такому рішенні, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Отже, аналізовані норми податкового законодавства визначають алгоритм дій контролюючого органу щодо здійснення заходів з погашення податкового боргу, який виник за операціями, що виконувались у межах договорів про спільну діяльність, а саме: опис у податкову майна платника податків, якій згідно з умовами договору був відповідальним за перерахування податків до бюджету та/або майна, яке внесене у спільну діяльність та/або є результатом спільної діяльності платників податків; у разі недостатності майна платника податків, який згідно з умовами договору був відповідальним за перерахування податків до бюджету та/або майна, яке внесене у спільну діяльність та/або є результатом спільної діяльності платників податків - опис майна у податкову заставу майна інших учасників договору про спільну діяльність у розмірах, пропорційно їх участі у такій спільній діяльності.

Стягнення коштів з рахунків платника податків, а також надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі здійснюється за рішенням суду.

Як було встановлено судом першої інстанції, у податкових органів були наявні дані про майно, наявне у спільної діяльності, зокрема, про об`єми видобутих вуглеводнів, оскільки саме до відповідача подавались відповідні податкові декларації. Також, у відповідача наявний договір №265-12, де вказані всі об`єкти спільної діяльності, де здійснюється діяльність з видобутку вуглеводнів.

Дані обставини також підтверджені судовими рішеннями, які набрали законної сили, у справах № 826/10254/16 та № 826/10527/16.

Колегія суддів вважає за необхідне також зауважити, що у відповідача наявні податкові розрахунки з рентної плати за користування надрами, у яких, крім податкового зобов`язання за відповідний звітний період відображалися і обсяги видобутих вуглеводнів, в даному випадку природного газу та газового конденсату (рядок 9 розрахунку), тобто майна, яке є результатом спільної діяльності.

Отже, з дня виникнення податкового боргу спільної діяльності за договором № 265-12 та, зокрема, після отримання від ТОВ «Надра Геоцентр» відомостей про загальну суму ліквідного майна, що значно нижча від наявної податкової заборгованості, відповідач мав реальну можливість здійснити опис у податкову заставу майна «спільної діяльності» (що внесено до неї та/або є результатом її здійснення) та своєчасно звернутися до суду щодо погашення відповідної заборгованості.

Доказів вжиття таких заходів, зокрема в період з 04.08.2015 по 16.06.2016, податковий орган не надав.

Крім того, відповідач у вказаний період не вчиняв дій щодо стягнення коштів ТОВ «Надра Геоцентр», опису у податкову заставу майна ТОВ «Надра Геоцентр» як оператора спільної діяльності.

Як зазначає апелянт, 16.06.2016 на виконання вимог статті 89 ПК України, Гадяцькою ОДПІ прийнято рішення № 1095/10/16-07-17-25 про опис майна у податкову заставу, згідно якого здійснено опис майна, що перебуває у власності (господарському віддані або оперативному управлінні) платника податків ТОВ «Надра Геоцентр», як уповноваженої особи по договору №265-12. На адресу ТОВ «Надра Геоцентр» разом з рішенням про опис майна у податкову заставу та податковою вимогою направлено й лист №1096/10/16-07-17-25 «Щодо погашення заборгованості та виділення майна в податкову заставу», яким Гадяцька ОДПІ вимагала терміново сплатити суму податкового боргу, включаючи штрафні (фінансові) санкції (штрафи) та пеню, нараховану на нього (у разі наявності), а у разі неможливості погасити податковий борг вимагала терміново надати до Гадяцької ОДПІ перелік ліквідного майна, яке належить за договором №265-12 уповноваженій особі ТОВ «Надра Геоцентр» для опису майна в податкову заставу.

22.06.2016 податковим керуючим здійснено виїзд за податковою адресою ТОВ «Надра Геоцентр» для опису майна у податкову заставу, але платник податків не допустив податкового керуючого до приміщення для здійснення опису майна, що стало підставою для звернення відповідача до Київського окружного адміністративного суду з поданням про зупинення видаткових операцій платника. Постановою Київського окружного адміністративного суду у справі №810/2097/16, яка набрало законної сили 13.09.2016, задоволено подання Гадяцької ОДПІ про зупинення видаткових операцій на рахунках платника податків договору про спільну діяльність №265-12 від 19.11.2007 - уповноваженої особи та ТОВ «Надра Геоцентр».

В серпні 2016 року Гадяцька ОДПІ звернулася до Київського окружного адміністративного суду із позовом про стягнення з ТОВ «Надра Геоцентр», як відповідального за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність № 265-12 від 19.11.2007, податкового боргу в сумі 538 553,46 тис. грн. Провадження у справі №810/2726/16, відкритій за вказаним позовом Гадяцької ОДПІ, зупинено до розгляду Окружним адміністративним судом міста Києва адміністративної справи № 826/13867/16.

Постановою Київського окружного адміністративного суду від 04.10.2017 у справі № 810/1970/17, яка набрала законної сили, задоволено позов Головного управління ДФС у Полтавській області до ТОВ «Надра Геоцентр», як відповідального за утримання та внесення податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність № 265-12 від 19.11.2007, третя особа на стороні позивача Гадяцька ОДПІ, про надання дозволу на погашення всієї суми податкового боргу за рахунок майна платника, що перебуває у податковій заставі.

Однак, колегія суддів вважає, що вчинення відповідачем вказаних дій не може (опис майна в податкову заставу, подання зазначених позовів) бути доказами необґрунтованості позовних вимог в цій частині, адже позивач вважає протиправною бездіяльність податкового органу щодо не здійснення заходів з погашення податкового боргу ТОВ «Надра Геоцентр» у період з 04.08.2015 по 16.06.2016, в той час як дії про які зазначає відповідач вчинені після 16.06.2016.

При цьому, колегія суддів зазначає, що невжиття відповідачем достатніх заходів з погашення податкового боргу ТОВ «Надра Геоцентр» у період з 04.08.2015 по 16.06.2016, передбачених статтями 88, 89, 95 ПК України, призвело до збільшення податкового боргу ТОВ «Надра Геоцентр», та як наслідок порушення прав позивача як учасника спільної діяльності із ТОВ «Надра Геоцентр».

Посилання апелянта на лист ДФС України від 18.12.2015 №27243/6/99-99-23-02-15 про відсутність станом на 18.12.2015 у ТОВ «Надра Геоцентр» як уповноваженої особи за договором №265-12 заборгованості зі сплати податків, колегія суддів не бере до уваги, оскільки інформація наведена у вказаному листі суперечить обставинам, які достеменно встановлені в ході розгляду даної справи.

При цьому, апелянт дії з невжиття у період до червня 2016 року заходів з погашення податкового боргу контролюючий орган виправдовує наявністю рішення про розстрочення ТОВ «Надра Геоцентр» податкового боргу. На переконання відповідача наявність такого рішення перешкоджає застосуванню інших заходів з примусового стягнення податкового боргу.

Однак, такі доводи контролюючого органу є необґрунтованими, з огляду на таке.

Згідно з п. 100.1 ст. 100 Податкового кодексу України розстроченням, відстроченням грошових зобов`язань або податкового боргу є перенесення строків сплати платником податків його грошових зобов`язань або податкового боргу під проценти, розмір яких дорівнює розміру 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, діючої на день прийняття контролюючим органом рішення про розстрочення, відстрочення грошових зобов`язань або податкового боргу.

З аналізу зазначеної норми колегія суддів приходить до висновку про те, що розстрочення є лише законодавчо передбаченою формою розрахунків платника з бюджетом шляхом зміни строків платежу та не змінює статусу такої заборгованості; розстрочення не можна розцінювати як окремий спосіб погашення податкового боргу, що виключає можливість застосування інших заходів з примусового стягнення податкового боргу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 805/4622/16-а.

Стосовно інших посилань апеляційної скарги, то колегія суддів критично оцінює такі з огляду на їх необґрунтованість, та зазначає, що згідно п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив законне та обґрунтоване рішення, з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянт не надав до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Гадяцької об`єднаної Державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Полтавській області залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 18.01.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 20.05.2019.