Справа № 826/3013/16
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

Київ

21 травня 2019 року

справа №826/3013/16

адміністративне провадження №К/9901/28212/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Ханової Р.Ф.,

суддів - Гончарової І.А., Олендера І.Я.

розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві

на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року у складі судді Данилишина В.М.

та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2016 року у складі суддів Оксененка О.М., Губської Л.В., Федотова І.В.

у справі № 826/3013/16

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Декоплюс»

до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві

про визнання протиправними та скасування рішень,

У С Т А Н О В И В :

25 лютого 2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Декоплюс» (далі - Товариство, позивач у справі) звернулось до Окружного адміністративного суду м. Києва із позовною заявою до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - податковий орган, відповідач у справі), в якому просило скасувати податкові повідомлення-рішення, якими збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість та зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість, з мотивів безпідставності їх прийняття.

Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2016 року, позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення податкового органу від 23 вересня 2015 року № та № . Суди попередніх інстанцій при прийнятті рішення дійшли висновку, що Товариством надано усі належним чином оформлені первинні документи, якими, підтверджується реальність здійснення господарських операцій між Товариством та ТОВ «Алегро Компані», ТОВ «Мелана», ТОВ «Авеста Люкс», чим доведено необґрунтованість тверджень відповідача щодо протиправного завищення Товариством податкового кредиту із податку на додану вартість на суму 3163333,00 грн, що призвело до заниження суми податку на додану вартість, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками поточного звітного періоду за серпень 2014 року, - на суму 3163326,00 грн, та завищення суми залишку від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, - у сумі 7,00 грн.

У серпні 2016 року податковий орган подав касаційну скаргу, в який, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та винести нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Доводи касаційної скарги повністю повторюють доводи заперечення на позов та апеляційної скарги.

У запереченні на касаційну скаргу Товариство стверджує, що рішення судів попередніх інстанцій є законними та обґрунтованими, які відповідають обставинам справи та просить залишити касаційну скаргу без задоволення.

Згідно з частиною третьою статті 3 Кодексу адміністративного судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Касаційний розгляд справи здійснюється в попередньому судовому засіданні відповідно до статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд, переглянувши рішення судів першої та апеляційної інстанцій в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права, не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Зазначеним вимогам закону рішення судів першої та апеляційної інстанцій відповідають.

Суди першої та апеляційної інстанцій встановили, що податковим органом у період із 18 по 25 серпня 2015 року проведено документальну позапланову невиїзну перевірку Товариства по взаєморозрахунках із ТОВ «Алегро Компані», ТОВ «Мелана», ТОВ «Авеста Люкс» за період із 1 серпня 2014 року по 31 серпня 2014 року з питань правильності відображення у податковому обліку податкового кредиту з податку на додану вартість та податку на прибуток, за результатами якої складено акт перевірки від 01 вересня 2015 року №407/26-59-22-07/38727189.

Актом перевірки встановлено порушення Товариством пункту 198.6 статті 198, пункту 200.1 статті 200 Податкового кодексу України, у результаті чого завищено податковий кредит із податку на додану вартість на суму 3163333,00 грн, що призвело до заниження суми податку, яка підлягає нарахуванню до сплати в бюджет за підсумками поточного звітного періоду за серпень 2014 року, - на суму 3163326,00 грн, та завищення суми залишку від`ємного значення, який після бюджетного відшкодування включається до складу податкового кредиту наступного податкового періоду, - у сумі 7,00 грн.

На підставі акта перевірки 23 вересня 2015 року податковим органом прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № , яким Товариству зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за серпень 2014 року у сумі 7,00 грн;

- № , яким Товариству збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 3163326,00 грн за основним платежем та 790831,00 грн за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами).

Висновок податкового органу про завищення Товариством податкового кредиту із податку на додану вартість на суму 3163333,00 грн ґрунтується на виявленому у ході перевірки факті відсутності реального здійснення господарських операцій за участю Товариства та його контрагентів - ТОВ «Алегро Компані», ТОВ «Мелана», ТОВ «Авеста Люкс».

Судами попередніх інстанцій встановлено, що перевірку Товариства проведено на підставі постанови слідчого, у якій зазначено, зокрема, у провадженні СУ ФР Головного управління ДФС у місті Києві знаходиться кримінальне провадження № 0000149 за фактом умисного ухилення від сплати податків в особливо великих розмірах та фіктивного підприємництва за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною 3 статті 212, частиною 2 статті 205 Кримінального кодексу України (далі - КК України). Досудовим розслідуванням виявлено ряд суб`єктів підприємницької діяльності,

Протягом судового розгляду справи податковим органом не надано до суду доказів на підтвердження наявності обвинувального вироку, що набрав законної сили, або прийняття постанови про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами, у рамках якого відповідно до кримінально-процесуального закону призначено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства.

Відповідно до частин першої та другої статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

При вирішенні питання щодо правильності застосування норм матеріального права до спірних правовідносин, колегія суддів Верховного суду виходить з наступного.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, основним видом діяльності Товариства є будівництво житлових і нежитлових будівель. 19 вересня 2014 року Державною архітектурно-будівельною інспекцією України видано Товариству ліцензію серії АЕ №526434 на здійснення господарської діяльності, пов`язаної із створенням об`єктів архітектури.

Між ТОВ «Будівельна компанія "ЗЗБК №1», як замовником (генпідрядником), та Товариством, як підрядником (субпідрядником), 25 липня 2014 року укладено договір субпідряду № СП-Т/20, за умовами якого підрядник прийняв на себе зобов`язання на свій ризик виконати роботи щодо демонтажу, підготовки та облаштування будівельного майданчика для проведення будівельних робіт за адресою: вулиця Онуфрія Трутенка, 3, у місті Києві, а замовник зобов`язався прийняти та сплатити підряднику вартість виконаних робіт та прийняти результат таких робіт.

З метою виконання власних зобов`язань за договором №СП-Т/20, Товариством, як замовником, укладено із ТОВ «Алегро Компані», ТОВ «Мелана» та ТОВ «Авеста Люкс», як підрядниками, ряд договорів підряду, предметом яких є виконання підрядниками комплексу загально-будівельних робіт на об`єкті будівництва.

На підтвердження виконання умов вище вказаних договорів підряду Товариством надано копії відповідних довідок про вартість виконаних робіт, актів приймання виконаних будівельних робіт, розрахунків договірної ціни та податкових накладних.

Вказані первинні документи досліджені судами першої та апеляційної інстанції, копії долучено до матеріалів справи. Суди попередніх інстанцій суд дійшли висновку, що зазначені документи не мають дефекту форми, змісту або походження, які в силу частини 2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 2.4 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24 травня 1995 року № 88, спричиняють втрату первинними документами юридичної сили і доказовості.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про наявність у позивача відповідних первинних документів як підстави для бухгалтерського обліку господарських операцій, якими зафіксовані факти їх здійснення, відповідно до частини першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Доводи касаційної скарги податкового органу у цій частині зводяться виключно до непогодження з оцінкою судів попередніх інстанції встановлених обставин справи, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, податковим органом не зазначено.

Оцінюючи спірні правовідносини суди попередніх інстанцій прийняли акт перевірки, яким встановлені податкові правопорушення, як належний доказ, використали та оцінили висновки акту позапланової перевірки Товариства, проведеної в межах кримінального провадження відповідно до підпункту 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, як підставу для безпосереднього визначення сум податкових зобов`язань з податку додану вартість та застосування штрафних (фінансових) санкцій з цього податку.

Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про недоведеність податковим органом податкових правопорушень покладених в основу прийняття спірних податкових повідомлень - рішень, що обумовило безпідставність збільшення сум грошових зобов`язань та застосування штрафних (фінансових) санкцій.

Оцінюючи доводи касаційної скарги Суд вважає їх неприйнятними, висновуючись на такому. Підстави, за наявності яких здійснюється документальна позапланова перевірка встановленні пунктом 78.1 статті 78 Податкового кодексу України, однією з яких є отримання судового рішення суду (слідчого судді) про призначення перевірки винесену ними відповідно до закону, про що зазначено підпунктом 78.1.11 цієї статті.

Керуючись саме підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України податковим органом (відповідачем у справі) проведена позапланова документальна невиїзна перевірка, про що зазначено Розділом першим «Вступна частина» акту перевірки. В акті перевірки зазначено, що податковим органом отримано на виконання лист СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві № 16045/7/26-15-09-0314 від 13 липня 2015 року з доданою постановою слідчого з ОВС другого відділу КР СУ ФР ГУ ДФС у м. Києві щодо призначення документальної позапланової перевірки Товариства (том 1 арк. с. 47).

Пунктом 36 Підрозділу 10. Інші перехідні положення (в редакції що діє з 01 вересня 2015 року) передбачено, що у разі якщо судом за результатами розгляду кримінального провадження про кримінальне правопорушення, яке було розпочато до дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо зменшення податкового тиску на платників податків» від 17 липня 2015 року №655-8 і предметом якого є податки, збори, винесено обвинувальний вирок, що набрав законної сили, в якому встановлена несплата податкових зобов`язань або винесена ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами з цього питання, податкове повідомлення - рішення за результатами такої перевірки приймається контролюючим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим контролюючим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили.

До запровадження наведених норм, діяли положення пункту 86.9 статті 86 Податкового кодексу України, якими передбачалось, що у разі якщо грошове зобов`язання розраховується контролюючим органом за результатами перевірки, проведеної з обставин, визначених підпунктом 78.1.11 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу, щодо кримінального провадження, у якому розслідується кримінальне правопорушення стосовно посадової особи (посадових осіб) платника податків (юридичної особи) або фізичної особи - підприємця, що перевіряється, предметом якого є податки та/або збори, податкове повідомлення-рішення за результатами такої перевірки приймається таким податковим органом протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання цим податковим органом відповідного судового рішення (обвинувальний вирок, ухвала про закриття кримінального провадження за нереабілітуючими підставами), що набрало законної сили. Матеріали такої перевірки разом з висновками органу державної податкової служби передаються органу, що призначив перевірку.

Суд вважає, що органи податкової служби не мають права виносити податкові повідомлення-рішення до набрання законної сили відповідним рішення в кримінальній справі, якщо грошове зобов`язання розраховується органом державної податкової служби за результатами перевірки, призначеної відповідно до кримінально-процесуального законодавства.

Загальний процес проведення перевірки із послідовного, коли за результатами перевірки приймається податкове повідомлення рішення, розривається. Спочатку матеріали перевірки разом з висновками органу державної податкової служби передаються правоохоронному органу, що призначив перевірку. Статус таких матеріалів визначається кримінально - процесуальним законом або законом про оперативно - розшукову діяльність. Після набрання законної сили рішенням у межах кримінального провадження органи податкової служби мають право виносити податкові повідомлення - рішення.

Доводи касаційної скарги податкового органу зводяться виключно до повторення доводів апеляційної скарги, яким надано оцінку судом апеляційної інстанції, при цьому порушень норм процесуального права, які б вплинули або змінили цю оцінку, податковим органом не зазначено.

Відповідач касаційною скаргою просить про переоцінку, додаткову перевірку доказів стосовно здійснення господарських операцій із контрагентами позивача, що знаходиться за межами касаційного перегляду встановленими частиною другою статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України

Дослідивши рішення судів попередніх інстанцій в межах вимог касаційної скарги, Суд визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого, касаційна скарга залишається без задоволення, а рішення судів - без змін.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу Державної податкової інспекції у Шевченківському районі Головного управління ДФС у м. Києві залишити без задоволення.

Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 квітня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 18 липня 2016 року у справі № 826/3013/16 залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Р.Ф.Ханова

Судді: І.А.Гончарова

І.Я.Олендер