Справа № 428/3118/19
Суддя: Безкровний І. Г.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року Справа № 428/3118/19

Провадження № 2-а/414/22/2019

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Безкровного І.Г.,

за участю секретаря с/з Нагорянської О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна Луганської області за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області рядового поліції Лапіна Владислава Сергійовича про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Кремінського районного суду Луганської області знаходиться адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області рядового поліції Лапіна В.С. про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що постановою відповідача серії ВР № 331199 від 09.03.2019 на нього було накладене адміністративне стягнення за ч. 1 ст. 122 КУпАП у розмірі 255 грн.

Відповідно до цієї постанови позивач 09.03.2019 о 09:05 год., керуючи транспортним засобом та рухаючись у м. Сєвєродонецьк Луганської області, здійснив зупинку на пішохідному переході, чим порушив п. 15.9 (г) Правил дорожнього руху України.

Проте така постанова, на думку позивача, не відповідає вимогам закону з наступних підстав.

Так, під час складення відповідачем постанови позивач оспорив інкриміноване йому правопорушення та пояснив, що 09.03.2019 транспортним засобом ВАЗ 217030 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , керувала його дружина ОСОБА_3 , у той час як позивач знаходився на пасажирському сидінні попереду, а на задньому сидінні знаходився ОСОБА_4 . Проїжджаючи по проспекту Хіміків м. Сєвєродонецьк Луганської області у напрямку автостанції, ОСОБА_3 зазначила, що погано себе почуває та їй необхідні ліки, після чого вони зупинилися на паркувальному майданчику біля аптеки, що розташована біля будинку № 36 по просп. Хіміків м. Сєвєродонецьк для того, щоб придбати ліки та без будь-яких порушень ПДР України. Після цього позивач та його жінка ОСОБА_3 вийшли до аптеки, а після повернення за кермо вищевказаного транспортного засобу сів позивач, і вже в цей момент до їх автомобіля підійшов співробітник патрульної поліції ОСОБА_5 та почав вимагати пред`явити йому документи, а саме водійське посвідчення, свідоцтво про право на реєстрацію транспортного засобу, а також поліс обов`язкової цивільної відповідальності власників транспортного засобів, пояснивши, що позивач порушив вимоги ПДР України, а саме зупинився на пішохідному переході (хоча жодної розмітки переходу видно не було). Відповідач проігнорував пояснення позивача, що зупинку автомобіля здійснила дружина останнього.

Крім того, на думку позивача, відповідачем було порушено процедуру розгляду справи про адміністративне правопорушення, оскільки справа була розглянута на місці вчинення правопорушення та без попереднього складання протоколу про адміністративне правопорушення, внаслідок чого позивач був позбавлений можливості у повній мірі скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Також відповідач проігнорував вимогу позивача надати останньому безоплатну правову допомогу та порушив його право на захист.

Сама постанова відповідача не містить переліку додатків, зокрема зазначення технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис правопорушення, що свідчить про невідповідність постанови вимогам ст. 284 КУпАП та відсутність доказів у справі.

Таким чином, позивач просив визнати протиправними дії та скасувати винесену відповідачем постанову про накладення адміністративного стягнення серії ВР № 331199 від 09.03.2019.

Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає. Також відповідач додав до свого клопотання диск з відеозаписом з місця правопорушення.

Розглянувши зазначену справу, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням всі надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до постанови серії ВР № 331199 від 09.03.2019 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, водій ОСОБА_1 09 березня 2019 року о 09:05 год., керуючи транспортним засобом ВАЗ 217030 з реєстраційним номером НОМЕР_1 , рухаючись біля будинку № 36 по пр. Хіміків м. Сєвєродонецьк, здійснив зупинку на пішохідному переході, а саме безпосередньо на ньому, чим порушив п. 15.9 (г) Правил дорожнього руху України, та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення, внаслідок чого поліцейським взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області рядовим поліції Лапіним Владиславом Сергійовичем була складена вказана постанова, за якою на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 грн (а.с. 4).

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до п. 15.9 (г) Правил дорожнього руху України зупинка забороняється на пішохідних переходах і ближче 10 м від них з обох боків, крім випадків надання переваги у русі.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З останньої норми вбачається, що законодавець встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржується.

Повідомлені позивачем обставини справи про рішення, дії чи бездіяльність відповідача - суб`єкта владних повноважень відповідають дійсності, доки відповідач не спростує їх.

Так, заперечуючи проти позову, відповідач надав DVD-R диск із відеозаписами з нагрудної камери патрульної поліції з місця вчинення правопорушення (а.с. 26), які було досліджено в судовому засіданні, та з яких вбачається, що позивач ОСОБА_6 здійснив зупинку на пішохідному переході. Першочергово позивач не оспорював тієї обставини, що саме він керував транспортним засобом та здійснив його зупинку, лише зазначаючи, що він здійснив зупинку на стоянці, і що зупинка носить короткочасний характер і зараз він переставить автомобіль на інше місце. Разом з тим, позивач не обґрунтував, яким чином зазначена ним обставина перешкоджала здійснити зупинку його транспортного засобу із дотриманням вимог п. 15.9 (г) ПДР України.

Пізніше, після перегляду відеозапису правопорушення на місці його вчинення, позивач змінив свою позицію та почав заперечувати ту обставину, що саме він керував транспортним засобом та здійснив його зупинку, пояснивши, що за кермом була його дружина, якій стало зле, і тому вона зупинилася біля аптеки, а сам позивач тільки після цього сів за кермо. Проте суд критично оцінює такі твердження позивача як намагання ввести працівників поліції та суд в оману для уникнення адміністративної відповідальності, оскільки на той момент, коли до нього підійшли працівники патрульної поліції, саме він сидів за його кермом, не поспішав прибирати транспортний засіб із пішоходного переходу (що очевидно є обов`язком водія, який сів за кермо автомобіля, що припаркований із явним порушенням Правил дорожнього руху України), і першочергового жодним чином не заперечував тієї обставини, що саме він керував транспортним засобом та здійснив його зупинку, а свою позицію змінив лише після перегляду відеозапису з нагрудної камери патрульної поліції, при цьому активно брав участь у розгляді справи та постійно надавав пояснення щодо обставин зупинки транспортного засобу.

З огляду на це суд також критично оцінює додані до позову фіскальний чек з аптеки та заяву дружини позивача ОСОБА_3 , в якій остання зазначає? що саме вона здійснила зупинку транспортного засобу за вказаних у постанові відповідача обставин (а.с. 12, 13). Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 91, 211, 212 КАС України показання свідка досліджуються безпосередньо у судовому засіданні після встановлення його особи, попередження свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання та приведення його до присяги.

Також суд критично оцінює посилання позивача на відсутність на місці зупинки транспортного засобу відповідної дорожньої розмітки, оскільки з досліджених відеозаписів з нагрудної камери патрульної поліції вбачається, що розмітка пішохідного переходу на місці зупинки автомобіля частково присутня. Крім того, регулювання дорожнього руху здійснюється як за допомогою дорожньої розмітки, так і дорожніх знаків, при цьому останні мають перевагу перед дорожньою розміткою відповідно до п.п. 8.1, 8.2 ПДР України.

Щодо посилання позивача на порушення відповідачем процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, зокрема в частині розгляду справи на місці вчинення правопорушення та винесення постанови у справі без попереднього складення протоколу у справі про адміністративне правопорушення, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

У п. 2.3 свого рішення від 26 травня 2015 року у справі № 5-рп/2015 Конституційний Суд України, аналізуючи положення ст. 258 КУпАП, вказав на існування так званого «скороченого провадження» у справах про адміністративні правопорушення, тобто провадження за адміністративними правопорушеннями, накладання стягнення за якими відбувається саме на місці вчинення адміністративного правопорушення. І перелік таких випадків прямо передбачений статтею 258 КУпАП, тобто коли протокол про вчинення адміністративного правопорушення не складається, а адміністративне стягнення накладається і стягується на місці вчинення правопорушення.

З часу прийняття цього рішення Конституційним Судом України ст. 258 КУпАП була змінена законодавцем і станом на 17 липня 2018 року відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів, в тому числі про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП.

При цьому згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, постанова у справі про адміністративне правопорушення, зокрема передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Відповідно до ч. 5 ст. 258 КУпАП якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, та правопорушень у сфері забезпечення дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі.

Так, зазначене у ч. 5 ст. 258 КУпАП правило не поширюється на правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, до якого відноситься правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Також відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зокрема передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Таким чином, у разі вчинення адміністративного правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, розгляд якого відповідно до ч. 1 ст. 222 КпАП віднесено до компетенції Національної поліції, протокол про адміністративне правопорушення не складається і розгляд таких справ здійснюється на місці вчинення правопорушення, незалежно від того, чи оспорюватиме особа під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення допущене порушення і адміністративне стягнення.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 750/8192/16-а, який суд першої інстанції також враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин у цій адміністративній справі в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України.

Таким чином, суд вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що відповідачем під час розгляду справи в порушення вимог закону справа розглядалася на місці вчинення правопорушення та без складання протоколу про адміністративне правопорушення, оскільки в цій частині відповідач діяв відповідно до вимог діючого законодавства.

Стосовно доводів позивача про порушення відповідачем під час складення постанови по справі про адміністративне правопорушення вимог статті 283 КУпАП щодо відображення у постанові технічного засобу, яким здійснено фото- або відеозапис правопорушення, суд зазначає наступне.

Дійсно згідно з ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Водночас процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція, матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015.

За приписами пункту 5 розділу IV цієї Інструкції постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 8 розділу ХІІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Зразок постанови про накладення адміністративного стягнення, наведений у додатку 5 до Інструкції, не передбачає внесення до нього відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис. Тому суд дійшов висновку, що такі відомості зазначаються лише у постанові, що виноситься у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі. У зв`язку із цим в даній справі відповідач під час складання постанови не був зобов`язаний вказувати технічний засіб, яким зафіксоване правопорушення, оскільки наявний відеозапис є лише загальним доказом у справі, а відеореєстратор або нагрудна камера не є спеціальним технічним пристроєм, який необхідно вносити до постанови.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 536/583/17, який суд першої інстанції враховує при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин у цій адміністративній справі з огляду на приписи ч. 5 ст. 242 КАС України.

Суд також вважає необґрунтованими посилання позивача на те, що відповідачем була проігнорована вимога позивача про надання останньому безоплатної правової допомоги, у зв`язку з чим під час розгляду справи було порушено право позивача на захист, оскільки з досліджених відеозаписів з нагрудної камери патрульної поліції, наданих відповідачем, судом встановлено, що відповідне клопотання самим позивачем на місці правопорушення не заявлялося. Натомість особою, яка була присутня разом з позивачем на місці правопорушення, лише зазначалося про обов`язок патрульної поліції залучати безоплатну правову допомогу, однак така особа не була учасником справи, у той час право заявляти таке клопотання відповідно до ст. 268 КУпАП має саме особа, яка притягується до адміністративної відповідальності, і саме від неї повинна виходити відповідна ініціатива у формі чітко сформульованого клопотання.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

За таких обставин обставин, суд вважає правомірними дії відповідача під час розгляду зазначеної справи про адміністративне правопорушення, а винесену відповідачем постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності - законною, а отже суд дійшов висновку про необхідність залишення постанови відповідача без змін та відповідно відмови у задоволенні вказаної позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72-77, 79, 91, 211, 212, 229, 241-246, 286 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_2 )до поліцейського взводу № 1 роти № 1 батальйону УПП в Луганській області рядового поліції Лапіна Владислава Сергійовича (місцезнаходження: Луганська область, м. Лисичанськ, вул. Штейгерська, 8)про визнання протиправними дій та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду безпосередньо або через Кремінський районний суд Луганської області протягом десяти днів з дня складення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана ним протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя І.Г.Безкровний