Справа № 160/3286/19
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22 травня 2019 року Справа № 160/3286/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І. розглянувши у порядку письмового провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про визнання неправомірними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
11.04.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, у якому позивач просить визнати неправомірними дії Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазура Геннадія Івановича відносно визначення у виконавчому впровадженні №58599190 суми виконавчого збору у сумі 267447803,80 грн.; визнати неправомірною та скасувати постанову від 13.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу винесену Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазуром Геннадієм Івановичем в частині визначення у виконавчому впровадженні №58599190 суми виконавчого збору у розмірі 267447803,80 грн.
Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що на підставі наказу №911/1193/18 від 19.10.2018 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазуром Г.І. було відкрито виконавче провадження №58599190 про що було видано дві постанови. Відмінність між постановами полягає в тому, що в постанові з ідентифікатором доступу міститься п. 3 в якому зазначається про стягнення з ТОВ «ФК «ФІНІЛОН» виконавчого збору розмірі 267447803,80 грн., а в постанові без ідентифікатору доступу в п. 3 зазначено про стягнення виконавчого збору в розмірі 1 грн. Також постанова з ідентифікатором доступу датована 13.03.2018 року, тоді як постанова без ідентифікатору має дату 18.03.2018 року. Жодним нормативно-правовим актом не передбачено можливість винесення одночасно двох постанов про відкриття виконавчого провадження, які б мали різний зміст та різні дати. Також зауважив, сума виконавчого збору була визначена виходячи з суми кредитного договору №19 від 03.03.2009 року, тобто 2 674 478 038,00 грн., незважаючи на те, що виходячи з норм п.2. ст.27 Закону України «Про виконавче впровадження» сума виконавчого збору 10 відсотків визначається саме з суми вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу, тому що саме нежилі приміщення за рішенням суду від 13.09.2018 року (з урахуванням ухвали суду від 05.11.2018 року про виправлення описки в рішенні) та наказом №911/1193/18 від 19.10.2018 року підлягають стягненню. Отже позивач вважає, що саме початкова вартість майна є базою обчислення суми виконавчого збору державним виконавцем при умові фактичного виконання рішення суду та вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у порядку письмового провадження.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, зазначив, що не заперечує проти розгляду справи у порядку письмового провадження.
Надав відзив на позов, в якому зазначив, що проти задоволення позову заперечує, оскільки виконавчий збір правомірно було обраховано виходячи із суми кредитного договору від 03.03.2009 року № 19, а саме, 2 674 478 038,00 грн.
Дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
19.10.2018 року на виконання рішення Господарського суду Київської області від 13.09.2018 року у справі № 911/1193/18, було видано наказ про примусове виконання рішення суду.
13.03.2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазуром Г.І. на підставі наказу Господарського суду Київської області від 19.10.2018 року у справі № 911/1193/18 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58599190, з ідентифікатором доступу, у пункті 3 якої зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 267447803,80 грн.
18.03.2019 року головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазуром Г.І., також винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58599190, без ідентифікатора доступу, у пункті 3 якої зазначено про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 1 грн., що підтверджується інформацією наявною у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень.
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо визначення у постанові про відкриття виконавчого провадження від 13.03.2019 року № 58599190 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 267447803,80 грн., позивач звернувся із даним позовом.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам, суд виходить з наступного.
Згідно статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Згідно частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.
У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.
Частиною першою статті 27 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.
Відповідно до частини 2 статті 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.
Згідно пункту 8 розділу III «Загальні умови та порядок здійснення виконавчого провадження» Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону. Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.
Таким чином при відкритті виконавчого провадження державний виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження повинен зазначити суму виконавчого збору.
При цьому, при визначенні розміру виконавчого збору, державний виконавець повинен виходити із того який предмет примусового виконання судового рішення, а саме: якщо предмет стягнення - сума заборгованості, то виконавчий збір становить 10% суми, що підлягає стягненню; якщо предмет стягнення майно боржника, то виконавчий збір становить 10% вартості такого майна.
Підставою для винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.03.2019 року № 58599190 стало звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме, нежилі приміщення №1 та №5, балкон на третьому поверсі, площею 995,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Автономна Республіка Крим, м. Сімферополь, вул. Петропавлівська, будинок 12, за початковою ціною, визначеною іпотечним договором - 17816817,70 грн.
Таким чином, предметом примусового виконання рішення Господарського суду Київської області від 13.09.2018 року у справі № 911/1193/18 є не стягнення заборгованості за кредитним договором, а звернення стягнення на предмет іпотеки - нерухоме майно.
Враховуючи викладене, при відкритті виконавчого провадження на підставі рішення Господарського суду Київської області від 13.09.2018 року у справі № 911/1193/18, у постанові про відкриття виконавчого провадження державний виконавець повинен був визначити виконавчий збір виходячи з вартості майна боржника на яке звернено стягнення.
Отже, виконавчий збір повинен становити 10% вартості майна боржника на яке звернено стягнення, виходячи із початкової вартості - 17816817,70 грн.
Натомість головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазуром Г.І. було протиправно визначено розмір виконавчого збору виходячи з суми заборгованості за кредитним договором - 267447803,80 грн.
Таким чином, суд приходить до висновку про протиправність дій відповідача щодо визначення у пункті 3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.03.2019 року № 58599190 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 267447803,80 грн.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.
При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 1921,00 грн.
Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України , при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Отже, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України мають бути стягнуті судові витрати у розмірі 1921,00 грн.
Керуючись статтями 242-246, 250, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
Визнати протиправними дії Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазура Г.І. щодо визначення у пункті 3 постанови про відкриття виконавчого провадження від 13.03.2019 року №58599190 суми виконавчого збору у розмірі 267447803,80 грн.
Визнати протиправною та скасувати постанову від 13.03.2019 року про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором доступу винесену Головним державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Мазуром Г. І., в частині визначення у виконавчому впровадженні №58599190 суми виконавчого збору у розмірі 267447803,80 грн.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» судові витрати у розмірі 1921,00 грн.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 22 травня 2019 року.

Суддя С.І. Озерянська