Справа № 200/1208/19-а
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року справа №200/1208/19-а

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Міронової Г.М., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року (повний текст складено 21 березня 2019 року в м. Слов`янськ) у справі № 200/1208/19-а (суддя І інстанції - Дмитрієв В.С.) за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

22 січня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради з вимогами: визнати неправомірними дії Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради щодо відмови ОСОБА_2 в призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання; скасувати рішення Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради №05-57/2-128 від 1 серпня 2018 про відмову у призначенні щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України ОСОБА_2 ; зобов`язати призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу відповідно до заяви ОСОБА_2 від 31 липня 2018 року.

Позивач посилаючись на приписи Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 505, вважає дії відповідача щодо відмови у призначенні адресної допомоги протиправними, оскільки на даний час він та його дружина працевлаштовані, тому мають право на призначення адресної допомоги.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у справі № 200/1208/19-а позов задоволено. Визнано неправомірними дії Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради щодо відмови ОСОБА_2 в призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання. Скасовано рішення Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради № 05-57/2-128 від 1 серпня 2018 року про відмову у призначенні щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, ОСОБА_2 . Зобов`язано Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу ОСОБА_2 відповідно до заяви від 31 липня 2018 року.

Відповідачем не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подано апеляційну скаргу, в якій, просив оскаржене рішення суду скасувати, та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що особам працездатного віку, яким виплату грошової допомоги було припинено відповідно до пункту 7 Порядку № 505, грошова допомога на наступний строк не призначається.

Позивачем на адресу суду надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України. Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 є внутрішньо переміщеною особою та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 28 жовтня 2014 року № .

Як убачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_3 та його дружина ОСОБА_4 (як уповноважений представник сім`ї) у період з 28 жовтня 2014 року по 27 лютого 2015 року отримували щомісячну адресну допомогу особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, що не є спірним між сторонами.

Рішенням Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради від 23 серпня 2017 року позивачу відмовлено у призначенні щомісячної адресну допомоги внутрішньо переміщеним особам відповідно до п. 7 Порядку № 505 виплату грошової допомоги припинено у зв`язку з не працевлаштуванням працездатних членів сім`ї.

Позивач оскаржив до суду зазначене рішення. Так, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року позовні вимоги задоволені у повному обсязі. Вирішено визнати неправомірними дії Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради щодо відмови ОСОБА_2 в призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на проживання. Скасувати рішення Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради № 05-60/1-34 від 23.08.2017 року про відмову у призначенні щомісячної адресної допомоги особі, яка переміщується з тимчасово окупованої території України, ОСОБА_2 . Зобов`язати Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу відповідно до заяви ОСОБА_1 від 12.07.2017 року.

Зазначеним вище рішенням встановлено, що з 3 квітня 2017 року позивач працює слюсарем-сантехніком бази відпочинку "Смерека" (ФОП ОСОБА_5 ) за строковим договором, укладеним на один рік. Так, задовольняючи позовні вимоги суд виходив з того, що грошова допомога у разі її припинення відповідно до пункту 7 цього Порядку не призначається лише на наступний строк, тобто чергові шість місяців. Рішення набрало чинності 11 липня 2018 року згідно ухвали Першого апеляційного адміністративного суду. Інформацію щодо виконання зазначеного рішення сторонами суду не надано.

31 липня 2018 року позивач, як уповноважений член сім`ї, звернувся до відповідача із заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам на покриття витрат на проживання. Рішенням про надання (відмову) щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України №05-57/2-128 від 1 серпня 2018 року не призначено ОСОБА_6 щомісячну адресну допомогу згідно пункту 7 Постанови КМУ №505 від 1 жовтня 2014 року.

Не погодившись із відмовою у призначенні допомоги внутрішньо переміщеним особам позивач звернувся до суду з даним позовом.

Закон України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" (далі - Закон № 1706-VII) внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Кожна дитина, у тому числі яка прибула без супроводження батьків, інших законних представників, отримує довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Порядок надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 № 505.

Відповідно до пункту 2 Порядку (у редакції станом на час прийняття спірного рішення) грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які перемістилися з тимчасово окупованих територій у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, розташованих на лінії зіткнення, а також внутрішньо переміщеним особам, житло яких зруйновано або стало непридатним для проживання внаслідок проведення антитерористичної операції або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації, їх дітям, які народилися після дати початку проведення антитерористичної операції, тимчасової окупації або заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації та взяті на облік у структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж на шість місяців.

Згідно пункту 3 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім`ї.

Порядком надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, встановлено, що грошова допомога особам, які переміщуються, призначається на сім`ю та виплачується одному з її членів за умови надання письмової згоди довільної форми про виплату грошової допомоги цій особі від інших членів сім"ї (далі - уповноважений представник сім"ї) у таких розмірах: для працездатних осіб - 442 грн. на одну особу (члена сім"ї).

Згідно пункту 6 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, грошова допомога не призначається у разі, будь-хто із членів сім`ї (крім сімей, до складу яких входять військовослужбовці з числа внутрішньо переміщених осіб, які захищають незалежність, суверенітет і територіальну цілісність України та беруть безпосередню участь у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації) має у власності житлове приміщення/частину житлового приміщення, що розташоване в інших регіонах, ніж тимчасово окуповані території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення, крім житлових приміщень, які непридатні для проживання, що підтверджується відповідним актом технічного стану.

Виходячи з норм пункту 7 Порядку надання щомісячної адресної допомоги, якщо у складі сім`ї, якій призначено грошову допомогу, є особи працездатного віку (крім громадян, які доглядають за дітьми до досягнення ними трирічного віку; громадян, які доглядають за дітьми, що потребують догляду протягом часу, визначеного у медичному висновку лікарсько-консультативної комісії, але не більш як до досягнення ними шестирічного віку; громадян, які мають трьох і більше дітей віком до 16 років і доглядають за ними; громадян, які доглядають за інвалідами I групи або дітьми-інвалідами віком до 18 років, або інвалідами I чи II групи внаслідок психічного розладу, або особами, які досягли 80-річного віку; а також фізичних осіб, які надають соціальні послуги, та студентів денної форми навчання), які не працевлаштувалися, в тому числі за сприянням державної служби зайнятості, або перебувають в трудових відносинах з роботодавцями на тимчасово окупованій території України, в районах проведення антитерористичної операції чи населених пунктах, що розташовані на лінії зіткнення, але фактично не працюють, протягом двох місяців з дня призначення виплати грошової допомоги, її розмір для працездатних членів сім`ї на наступні два місяці зменшується на 50 відсотків, а на наступний період - припиняється.

Особи працездатного віку, яким призначено грошову допомогу, зобов`язані інформувати у триденний строк уповноважений орган про факт працевлаштування або перебування на обліку як безробітних.

Аналіз вищезазначених норм свідчить, що грошова допомога у разі її припинення відповідно до пункту 7 цього Порядку не призначається лише на наступний строк, тобто чергові шість місяців.

Судом першої інстанції встановлено, що виплата щомісячної адресної допомоги Дем`яненко припинено у зв`язку із не працевлаштуванням членів сім`ї.

При цьому, позивач з 3 квітня 2017 року працює слюсарем-сантехніком бази відпочинку "Смерека" за строковим договором №2 від 3 квітня 2017 року, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_1 та довідкою ФОП ОСОБА_5 № 1 від 3 січня 2019 року. Крім того, ОСОБА_7 з 28 березня 2017 року працює покоївкою бази відпочинку "Смерека" за строковим договором №1 від 28 березня 2017 року, що підтверджується копією трудової книжки НОМЕР_2 та довідкою ФОП ОСОБА_5 № 2 від 3 січня 2019 року.

Суд зазначає, що положення Порядку № 505 не містять норми, яка б у подібних правовідносинах назавжди позбавляла права особу працездатного віку, яка працевлаштувалась та як і раніше має статус внутрішньо переміщеної особи на отримання грошової допомоги.

При цьому, постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 1 жовтня 2014 року не встановлено жодного обмеження особи звернутись з новою заявою про призначення щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Судом першої інстанції встановлено, що з тих самих підстав, а саме: не працевлаштування після первинного призначення адресної допомоги протягом деякого часу ( ОСОБА_8 був не працевлаштований з 27.02.2015 по 03.04.2017 та ОСОБА_7 - з 27.02.2015 по 27.03.2017) рішенням Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради від 22 серпня 2017 року було відмовлено ОСОБА_9 в призначенні та виплаті щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам. Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року по справі №805/947/18-а визнано такі дії Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради неправомірними та зобов`язано призначити та виплатити щомісячну адресну допомогу.

Згідно ст. 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, із наведених вище обставин, ураховуючи правову оцінку, яка надана судом при розгляді іншої справи, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність відмови у призначенні ОСОБА_9 адресної допомоги як внутрішньо переміщеній особі, оскільки останній є працевлаштованою внутрішньо переміщеною особою та згідно вимог чинного законодавства має право на отримання вказаної допомоги, що обумовлює наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

При викладених обставинах, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про задоволення позову.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у справі № 200/1208/19-а - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року у справі № 200/1208/19-а - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 21 травня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Г.М. Міронова

І.В. Сіваченко