Справа № 260/1261/18
Суддя: Микуляк П.П.
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

10 травня 2019 року м. Ужгород№ 260/1261/18

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Микуляк П.П.,

при секретарі Петрус К.І.,

за участю:

позивача: ПАТ "Ужгородський Турбогаз", представник - Васильєв А.А.,

відповідача: Ужгородський МВ ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, представник - не з`явився,

третьої особи: ТОВ "Полімер-Техніка", представник - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Ужгородський Турбогаз" до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Полімер-Техніка" про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

У відповідності до ст. 243 КАС України 10 травня 2019 року в судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Повний текст Рішення виготовлено та підписано 20 травня 2019 року.

Публічне акціонерне товариство "Ужгородський Турбогаз" звернулось до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, яким просить суд:

- взнати протиправним та скасувати Постанову заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Венжеги М.Р. про стягнення виконавчого збору від 11 травня 2018 року у виконавчому провадженні № 56002749 з виконання Наказу Господарського суду Закарпатської області № 907/14/18 від 12.03.2018 року;

- зобов`язати заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Венжегу М.Р. скасувати наступні постанови:

1) постанову про арешт коштів боржника від 16.03.2018 року;

2) постанову про арешт коштів боржника від 23.03.2018 року;

3) постанову про арешт коштів боржника від 27.03.2018 року;

4) постанову про арешт коштів боржника від 12.04.2018 року;

- визнати незаконною та скасувати Постанову заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Венжеги М.Р. про відкриття виконавчого провадження № 56383763 від 11 травня 2018 року прийнятій на підставі Постанови № 56002749 від 11.05.2018 (оскаржувана постанова);

- зобов`язати заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Венжегу М.Р. скасувати наступні постанови:

1) постанову про арешт майна боржника № 56383763 від 11.05.2018 року;

2) постанову про арешт коштів боржника № 56383763від 11.05.2018 року;

3) постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 56383763 від 15.05.2018 року;

- стягнути з державного бюджету на користь позивача судові витрати.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 10 травня 2019 року було закрито провадження в частині позовних вимог щодо зобов`язання заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Венжегу М.Р. скасувати наступні постанови: про арешт коштів боржника від 16.03.2018 року; про арешт коштів боржника від 23.03.2018 року; про арешт коштів боржника від 27.03.2018 року; про арешт коштів боржника від 12.04.2018 року з врахуванням Постанови Західного апеляційного господарського суду від 07.11.2018 року у справі № 907/14/18.

Позовну заяву мотивовано тим, що в супереч законодавству України заступником начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Венжегу М.Р. були винесені протиправні постанови про стягнення виконавчого провадження, відкриття виконавчого провадження, арешти майна та коштів боржника.

Позивач зазначив, що підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Представником відповідача було подано відзив, відповідно до якого заперечує проти задоволення позовної заяви, зазначив що всі постанови були винесені правомірно та згідно чинного законодавства.

Також, представник відповідача зазначив, що нормами чинного законодавства не передбачено обов`язок чи право відділу ДВС скасувати постанови про арешт коштів боржника, постанови про арешт майна боржника чи постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження, підстав для зобов`язання відділу ДВС відсутні.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом було встановлено, що Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 05.02.2014 року у справі № 907/14/18 задоволено позов ТОВ «Полімер-Технік» до публічного акціонерного товариства «Ужгородський Турбогаз» про стягнення 1 635 578,14 грн. (у тому числі за договором про надання фінансової безвідсоткової допомоги та зворотній основі №22/15 у сумі 131 406,80 грн. та за договором про надання фінансової безвідсоткової допомоги на зворотній основі від 30.11.2016 року у сумі 1 507 171,34 грн.), а також суму 24578,67 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

На виконання вказаного рішення суду 12.03.2018 року видано наказ, на підставі якого 16.03.2018 року заступником начальник відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Венжега М.Р. (далі - орган ДВС) відкрито виконавче провадження №56002749 про примусове стягнення сумі 131 406,80 грн. та за договором про надання фінансової безвідсоткової допомоги на зворотній основі від 30.11.2016 року у сумі 1 507 171,34 грн.), а також суму 24578,67 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору. Загальна сума стягнення 1 663 156, 81 грн.

На підставі заяви стягувача від 03.05.2018 року № 165 про повернення виконавчого документу відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» орган ДВС 11.05.2018 року прийняв постанову про повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». За період з 16.03.2018 року по 11.05.2018 року на поточний рахунок стягувача органом ДВС здійснено перерахування стягнутих з боржника коштів в сумі 277 413,79 грн. згідно платіжних доручень: № 3467 від 12.04.2018 року на суму 230577,62 грн.; № 3631 від 06.04.2018 року на суму 36469,62 грн.; № 3878 від 20.04.2018 року на суму 5357,05 грн.; № 4690 від 05.05.2018 року на суму 5009,50 грн. (бухгалтерська довідка № 185 від 15.05.2018 року).

В подальшому, 11 травня 2018 року, заступник начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області виносить постанову про стягнення виконавчого збору у ВП №56002749 у розмірі 135491,94 грн., на підставі наказу № 907/14/18 виданого Господарським судом Закарпатської області 12.03.2018 року, тобто, на підставі виконавчого документу, який виконавцем вже було повернуто стягувачу.

Крім того, за наслідками винесення вищезгаданої постанови 11.05.2018 р. про стягнення з ПАТ «Ужгородський Турбогаз» на користь держави виконавчий збір в сумі 135 491,94 грн. орган ДВС, також 05 травня 2018 року, виніс постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №56383763 та з метою забезпечення виконання якого виніс постанови про арешт майна боржника №56383763 від 11.05.2018 року; постанову про арешт коштів боржника №56383763 від 11.05.2018 року; постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження №56383763 від 11.05.2018 року,

Щодо винесення постанови про стягнення виконавчого збору у ВП №56002749 у розмірі 135491,94 грн. від 11 травня 2018 року, суд зазначає наступне.

Згідно зі ст.1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-УШ «Про виконавче провадження» (далі - Закон України «Про виконавче провадження») виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 16 ч.3 ст.18 цього ж Закону передбачено право виконавця під час здійснення виконавчого провадження накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, врегульований ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», за змістом ч.1-3 якої за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного ч.6 ст.26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

У свою чергу, ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі.

Так, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання (ч.1 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження»).

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення (ч. 2 ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження».

Приписами ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Виконавчий збір не стягується:

- за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

- у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

- якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

- за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

- у разі виконання рішення приватним виконавцем;

- за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

За такого правового врегулювання та обставин справи, суд зазначає, що виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду. Виконавчий збір є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

Відповідно до ст. 40 та 42 Закону передбачено порядок винесення постанови про стягнення виконавчого збору, зокрема ч.3 ст.40 Закону унормовано, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 37 цього Закону, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч.4 ст.42 Закону на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження (до яких ч.1 ст.42 Закону відносить також виконавчий збір) виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Тобто, підставою для стягнення виконавчого збору у межах виконавчого провадження про стягнення з боржника коштів є здійснення державним виконавцем дій з фактичного виконання рішення органами державної виконавчої служби, а розмір виконавчого збору обраховується як 10 відсотків від фактично стягнутої суми.

Аналіз вищенаведених норм Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку, що обов`язковими умовами стягнення виконавчого збору є: 1). Фактичне виконання судового рішення; 2). Вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішень. Законодавець чітко визначив, що виконавчий збір стягується з фактично стягнутої суми; розмір виконавчого збору вираховується з фактично стягнутої суми.

У відповідності до даних бухгалтерського обліку ПАТ «Ужгородський Турбогаз» Ужгородським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області були списані на користь ТОВ «Полімер-Техніка» наступні суми: 27.03.2018р. - 256333,34 грн., 29.03.2018р. - 39776,00 грн., 06.04.2018р. - 5952,27 грн., всього: 302061,61 грн.

Залишок до сплати відповідно Рішення суду та наказу № 907/14/18 від 12.03.2018р. - 1 361 095,20 грн.

Відповідно даних бухгалтерського обліку ТОВ «Полімер-Техніка» про зарахування сум стягнення з ПАТ «Ужгородський Турбогаз» яке здійснювалося з рахунку Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Закарпатській області зарахування сум стягнення відбулось наступним чином: 02.04.2018р. - 230577,62 грн., 06.04.2018р - 36469,62 грн., 20.04.2018р. - 5357,05 грн., 05.05.2018р - 5009,50 грн., всього: 277413,79 грн.

Тобто аналіз даних бухгалтерського обліку свідчить що при стягненні з ПАТ «Ужгородський Турбогаз» грошових коштів на виконання Рішення Господарського суду Закарпатської області в справі № 907/14/18 та Наказу № 907/14/18 від 12.03.2018р. зарахування на розрахунковий рахунок ТОВ «Полімер- Техніка» Ужгородським міським відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області вже було утримано виконавчий збір з сум що безпосередньо (фактично) списані з рахунків ПАТ «Ужгородський Турбогаз».

За своїм призначенням виконавчий збір є своєрідною винагородою державному виконавцю за вчинення заходів примусового виконання рішення за умови, що такі заходи призвели до виконання.

Відповідно до п.20 розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012р., у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, розмір авансового внеску, який підлягає поверненню стягувачу, а також наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа, передбачені першою частиною статті 40 Закону.

При закінченні виконавчого провадження, поверненні виконавчого документа стягувачу чи поверненні виконавчого документа до суду, який його видав, виконавець залишає у матеріалах виконавчого провадження копію виконавчого документа, а на виконавчому документі ставить відповідну відмітку, у якій зазначається підстава закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа з посиланням на відповідну норму Закону, залишок нестягнутої суми, якщо за виконавчим документом проводилось стягнення, сума стягнутого виконавчого збору або сума стягнутої основної винагороди приватного виконавця.

Відповідно до вказаного підпункту у постанові про повернення виконавчого документа стягувачу виконавець вказує результати виконання (суму, яку фактично стягнуто), а на виконавчому документі робить відмітку про суму стягнутого виконавчого збору, тим самим законодавець підтверджує, що виконавчий збір стягується лише з фактично стягнутої на користь стягувача суми.

При стягненні виконавчого збору відповідно до ч. 3 ст. 40 Закону без реального стягнення суми боргу з боржника у разі повернення виконавчого документа стягувачу за його заявою, створюються умови для стягнення з боржника подвійної суми виконавчого збору або ж стягнення його без реального виконання рішення суду.

Враховуючи викладене, у заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору в тому розмірі який визначений в постанові про стягнення виконавчого збору від 11.05.2018 року, а тому така постанова не відповідає вимогам ст.27 Закону України "Про виконавче провадження" та повинна бути скасована.

Відповідно до ч.2 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Більше того, суд зазначає, що відповідно до положень ч. 1 ст. 40 Закону, у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

У зв`язку з чим, враховуючи вимоги чинного законодавства, відсутність фактичного виконання виконавчого документу в примусовому порядку та ту обставину, що постанова державного виконавця про стягнення виконавчого збору від 11 травня 2018 року винесена з порушеннями норм процесуального права та підлягає скасуванню в порядку ст. 74 Закону, суд вважає, що оскаржувані постанови, які винесені на підставі постанови про стягнення виконавчого збору є похідними та також підлягають скасуванню.

Згідно ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 72 та ст. 73 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:- письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів та показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд, відповідно до ст. 90 КАС України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі наведеного та керуючись ст. 242-246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов Публічного акціонерного товариства "Ужгородський Турбогаз" до Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю "Полімер-Техніка" про визнання протиправними та скасування постанов - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати Постанову заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Венжеги М.Р. про стягнення виконавчого збору від 11 травня 2018 року у виконавчому провадженні № 56002749.

Визнати протиправною та скасувати Постанову заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Венжеги М.Р. про відкриття виконавчого провадження № 56383763 від 11 травня 2018 року.

Визнати протиправною та скасувати Постанову заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Венжеги М.Р. постанову про арешт майна боржника № 56383763 від 11.05.2018 року.

Визнати протиправною та скасувати Постанову заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Венжеги М.Р. постанову про арешт коштів боржника № 56383763 від 11.05.2018 року.

Визнати протиправною та скасувати Постанову заступника начальника відділу Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області Венжеги М.Р. постанову про стягнення з боржника витрат виконавчого провадження № 56383763 від 15.05.2018 року.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства "Ужгородський Турбогаз" за рахунок бюджетних асигнувань позивача Ужгородського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Закарпатській області судові витрати у сумі 16126,38 грн. (шістнадцять тисяч сто двадцять шість гривень тридцять вісім копійок).

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.255 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя П.П. Микуляк