Справа № 420/6030/18
Суддя: Корой С. М.
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/6030/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Корой С.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

20.11.2018 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в які позивач просить суд:

- визнати неправомірними дії Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови 04.06.2018 року ОСОБА_1 у перерахунку пенсії у зв`язку зі зміню грошового забезпечення (посадового окладу до 1760 грн. та надбавки за особливо важливі завдання до 180%), згідно довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України №11/5194 від 07.06.2012р. та застосуванням 86% від грошового забезпечення під час проведення відповідачем її перерахунку;

- зобов`язати Головне управління пенсійного фонду України в Одеській області провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною грошового забезпечення (посадового окладу до 1760 грн. та надбавки за особливо важливі завдання до 180%), згідно довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України №11/5194 від 07.06.2012 року та застосуванням 86%, а не 70% від грошового забезпечення, починаючи з дати виникнення права на нього, тобто з червня 2012 року.

Ухвалою суду від 26.11.2018 року позов залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків позову.

03.12.2018 року позивач усунув недоліки визначені ухвалою суду.

Підстава звернення до суду - дії Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області по здійсненню перерахунку пенсії у квітні 2018 року виходячи із розміру 70% від грошового забезпечення, неврахування при перерахунку довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України №11/5194 від 07.06.2012р., які позивач вважає неправомірними.

Ухвалою від 10.12.2018 року Одеським окружним адміністративним судом відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 03.08.2005 року до 15.08.2008 року він проходив військову службу на посаді заступника начальника Південного регіонального управління з тилу - начальника тилу Державної прикордонної служби України та що його було звільнено у запас Збройних Сил України як полковника запасу, ветерана військової служби за ст.26 ч.7 п.«б» (за станом здоров`я) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу». Позивач зазначає, що його вислуга років складає 32 роки, 07 місяців, 14 днів, що згідно ст.13 п.«а» Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», дає йому право на отримання пенсії у розмірі 86% від грошового забезпечення.

У позовній заяві зазначено, що під час реорганізації та переходу до нових штатів Державної прикордонної служби України була визначена аналогічна посада в регіональних управліннях - заступник начальника регіонального управління з матеріального забезпечення. Відповідно до грошового атестату №28 від 22.08.2008р., виданого Південним регіональним управлінням ДПСУ та направленого до Головного управління ПФУ в Одеській області, ОСОБА_1 було встановлено посадовий оклад у розмірі 1600 грн., що суперечило нормам Постанови КМУ від 07.11.2007 року №1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу».

Також, позивач зазначає, що за його зверненням у червні 2012 року до фінансово-економічного департаменту АДПСУ, департаментом до ГУ ПФУ в Одеській області було надіслано для виконання довідку №11/5194 від 07.06.2012 року про розмір грошового забезпечення, про збільшення посадового окладу, збільшення надбавки за особливо важливі завдання та премії. Це, на думку ОСОБА_1 , підтверджує факт збільшення грошового забезпечення діючим військовослужбовцям на аналогічних посадах.

Однак, зазначає позивач, вказана довідка відповідачем не була взята до уваги, а численні письмові та усні звернення позивача залишені без належного реагування.

Позивач вказує, що у квітні 2018 року йому було зроблено перерахунок пенсії згідно Постанови КМУ №704 від 30.08.2017 року «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», але всупереч вимогам ст.13 п.«а» Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», перерахунок основного розміру пенсії було проведено не у розмірі 86%, а лише 70% від грошового забезпечення.

Зважаючи на вищевикладене, зазначає позивач, він 25.05.2018р. звернувся з письмовою заявою до відповідача, однак, 04.06.2018р. відповідачем направлено відмову у перерахунку, згідно якої при перерахунку пенсії відповідач керується Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 року.

У позовній заяві ОСОБА_1 зазначає, що зміна максимального розміру пенсії з 90% до 70% сум грошового забезпечення, що відбулася у Законі України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014р. після призначення пенсії позивачу, не є підставою для зменшення розміру призначеної позивачу пенсії під час проведення відповідачем її перерахунку.

Зважаючи на вищевикладене, позивач просить суд визнати неправомірними дії відповідача щодо відмови 04.06.2018р. ОСОБА_1 у перерахунку пенсії.

21.02.2018 року (вх. №40134/18) від представника відповідача надійшов відзив на адміністративний позов.

Відповідач позов не визнав, у відзиві на позовну заяву зазначив про те, що Головне управління області листом від 04.06.2018 за вих.№ 1432/А-11 повідомило позивача про те, що на підставі наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України довідки від 07.06.2012 року № 11/5194 про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 01.04.2012 року, Головним управлінням перерахунок пенсії було здійснено на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 року № 355 "Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", згідно з якою позивачу у червні 2012 року було нараховано підвищення до пенсії з 01.07.2012 року, з 01.09.2012 року та з 01.01.2013 року.

З посиланням на положення ч.4 ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Постанову Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу», п.1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 року № 45, Постанови Кабінету Міністрів України №355 від 23.04.2012 року «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», відповідач зазначає, що підставою для перерахунку позивачу пенсії, призначеної відповідно до Закону № 2262, є зміна Кабінетом Міністрів України розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців.

Відповідач зазначає, що після 01.01.2008 року Кабінетом Міністрів України до набрання чинності постанови КМУ від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (в тому числі, Постановою № 355) не приймалось рішень щодо змін розмірів хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за вказаним законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, а відсоткове підвищення розміру пенсії не є підставою для здійснення перерахунку пенсії. Довідка Адміністрації Державної прикордонної служби України від 07.06.2012 року № 11/5194 не може бути фактичною підставою для перерахунку пенсії, оскільки не передбачає фактичну зміну хоча б одного з видів грошового забезпечення військовослужбовця.

Таким чином, зазначає відповідач у відзиві на позовну заяву, відсутні жодні правові підстави для проведення позивачу перерахунку пенсії з червня 2012 року на підставі наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України довідки від 07.06.2012 року № 11/5194.

Також відповідач у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що Пенсійний фонд України листом від 26.02.2018 № 6194/02-23 повідомив Головне управління та Адміністрацію Державної прикордонної служби України про прийняття Постанови № 103, та зазначив, що дана постанова є підставою для проведення перерахунку пенсій. На підставі списків осіб, пенсії яких підлягають перерахунку, Адміністрацією Державної прикордонної служби України Головному управлінню передана довідка від 31.03.2018 року про розмір грошового забезпечення для перерахунку позивачу пенсії згідно із постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" за нормами, чинними на 01.03.2018 року.

Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зазначає, що на виконання вищезазначеної Постанови № 103, відповідачем проведено перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки про розмір грошового забезпечення за відповідною посадою з урахуванням посадового окладу в сумі 8880 грн., окладу за військовим званням в сумі 1480 грн. та надбавки за вислугу років в сумі 5180 грн.

Окрім того, відповідач з посиланням на положення ст.13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» зазначає, що обмеження максимального розміру пенсії застосовано Головним управлінням згідно з положеннями діючого законодавства.

Зважаючи на вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 у повному обсязі.

Разом із відзивом на позовну заяву, представником відповідача надано до суду клопотання про залишення позовних вимог без розгляду за період з червня 2012 року по 20.05.2018 року.

21.12.2018 року (вх. №40133/18) від представника відповідача надійшли матеріали пенсійної справи ОСОБА_1

12.02.2019 року від позивача надійшла заява про поновлення строку звернення до суду.

Разом з тим, до суду не надано доказів направлення відповідачу заяви про поновлення строку звернення до суду.

З огляду на викладене, враховуючи важливе значення справи для сторін, а також необхідність встановити відповідні факти та обставини із дослідженням думки та правової позиції учасників справи, ухвалою суду від 22.02.2019 року судом вирішено розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження.

22.02.2019 року (вх. №6630/19) від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій ОСОБА_1 , окрім раніше викладеного у позовній заяві, зазначає, що доводи відзиву на позовну заяву є необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, позивач зазначає, що довідка від 07.06.2012 року №11/5194, яка видана Адміністрацією Державної прикордонної служби України, листом ГУПФ від 08.08.2012 року №1823/05, було повернуто в АДПСУ без виконання, про що сказано в листі директора Фінансово-економічного департаменту АДПСУ від 06.03.2014 року №11/А-745. Пенсія в той час була підвищена в відсотковому значенні у зв`язку із набуттям чинності постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.12 року №355, а не на підставі довідки як стверджує представник відповідача.

Окрім того, у відповіді на відзив позивач вказує, що в листі директора фінансово-економічного департаменту АДПСУ від 04.07.2012 року №11/А-3350 вказано, що АДПСУ листом від 29.08.2011 року №0.11-8160/0/6-11, сповістила Пенсійний фонд про підстави для перерахунку пенсій у зв`язку із введенням в дію наказу Адміністрації АДПСУ від 27.07.2011 року №543 "Про встановлення посадових окладів осіб офіцерського складу Державної прикордонної служби України", який зареєстрований у Міністерстві юстиції 11.08.2011 року за №966/19704. Однак, Пенсійним фондом України було визначено, що оскільки дане підвищення посадових окладів не приймалось постановою Кабінету Міністрів України, то підстави для підвищення пенсій відсутні, тобто поставлено під сумнів законність підвищення окладів для діючих військовослужбовців. В той же час, Директор департаменту пенсійного забезпечення Міністерства соціальної політики України, в листі від 04.03.2014 року №1453/039/161-14 підтвердив, що підвищення посадових окладів військовослужбовцям, відповідно до наказу Адміністрації АДПСУ від 27.07.2011 року №543, здійснено відповідно до вимог постанови Кабінету Міністрів України від 07.11.2007року №1294.

Як стверджує позивач, в жодному з законів України, постанові Кабінету Міністрів України та інших законодавчих актів не визначено, що для перерахунку пенсій недостатнє підвищення хоча б одного з видів грошового забезпечення для діючих військовослужбовців, а потрібна окрема постанова Кабінету Міністрів України, на яку посилаються представники Пенсійного фонду України.

Також, позивач зазначає, що АДПСУ було надано дві довідки: довідка від 27.06.2012 року №11/15085 про збільшення з 01.09.2011 року розміру посадового окладу, з 1600 до 1760 гривні та довідка від 07.06.2012 року №11/5194 про розмір грошового забезпечення на 01.04.2012 року із збільшенням розмірами посадового окладу (1760 гривні) та премії (180% від посадового окладу), однак, жодна з вказаних довідок не була прийнята до виконання.

Таким чином, позивач вважає, що висновки представника відповідача щодо відсутності жодних правових підстав для проведення позивачу перерахунку пенсії на підставі довідок, які надані АДПСУ, є необґрунтованими, на перекручених фактах та такі які не відповідають діючому законодавству.

Разом з тим, до суду не надходило заперечень щодо наведених позивачем у відповіді відзиві пояснень, міркувань та аргументів і мотиви їх визнання або відхилення.

Ухвалою суду від 07.05.2019 року судом:

- відмовлено у задоволені клопотання представника відповідача про залишення без розгляду частини позовних вимог у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії;

- продовжено термін підготовчого провадження на 30 днів.;

- закрито підготовче провадження по справі № 420/6030/18 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

У судове засідання 08.05.2019 року призначеного для розгляду справи по суті сторони не прибули, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач 11.03.2019 року подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. При цьому від відповідача 08.05.2019 року надходило клопотання про розгляд справи без участі Управління.

Відповідно до ч.9 ст.205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи, не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Згідно з ч.3 ст.194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Таким чином, зважаючи на клопотання позивача про розгляд справи без її участі, враховуючи належне сповіщення відповідача про розгляд справи та відсутність потреби заслухати свідка чи експерта, а також відсутність перешкод для розгляду справи за відсутності учасників процесу, судом вирішено проводити розгляд даної адміністративної справи в порядку письмового провадження відповідно до ч.9 ст.205 КАС України за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи приписи КАС України, суд розглядав дану справу у межах строку, визначеного для її розгляду із прийняттям рішення 20.05.2019 року.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та відзив, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Як вказує позивач та не заперечується відповідачем та встановлено судом ОСОБА_1 з 03.08.2005 року до 15.08.2008 року проходив військову службу на посаді заступника начальника Південного регіонального управління з тилу - начальника тилу Державної прикордонної служби України та позивача було звільнено у запас Збройних Сил України як полковника запасу, ветерана військової служби за ст.26 ч.7 п.«б» (за станом здоров`я) Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Судом встановлено, що заступнику начальника управління тилу - начальнику тилу південного регіонального управління Державної прикордонної служби - полковнику ОСОБА_1 з 16.08.2008 року призначено пенсію за вислугу років у розмірі 86% грошового забезпечення.

У протоколі про призначення позивачу пенсії вказано, що вислуга років ОСОБА_1 , складає 32 роки, а грошове забезпечення для обчислення пенсії складається з:

- посадового окладу - 1600,00 грн.;

- окладу за військове звання - 135,00 грн.;

- процентної надбавки за вислугу років 40% - 694,00 грн.;

- середньомісячної суми додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці 0 2214,50 грн.

З матеріалів пенсійної справи позивача, судом встановлено, що з дати призначення пенсії ОСОБА_1 по 01.10.2017 року його пенсія підлягала неодноразовому перерахунку. При цьому перерахунок здійснювався позивачу виходячи з 86% грошового забезпечення до якого, зокрема, входив посадовий оклад у розмірі 1600,00 грн.

Судом встановлено, що Адміністрацією Державної прикордонної служби України до органу Пенсійного фонду було подано:

- довідку про розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії від 27.06.2012 року №11/15085, яка видана ОСОБА_1 про те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1294 розмір грошового забезпечення за нормами чинними з 01.09.2011 року за посадою заступника начальника управління з тилу - начальника тилу Південного регіонального управління Державної прикордонної служби складає 5079,50 грн., з яких, посадовий оклад - 1760,00 грн.

- довідка про розмір грошового забезпечення від 07.06.2012 року №11/5194, яка видана ОСОБА_1 про те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1294 розмір грошового забезпечення за нормами чинними з 01.04.2012 року за посадою заступника начальника управління з тилу - начальника тилу Південного регіонального управління Державної прикордонної служби складає 7772,30 грн., з яких, посадовий оклад - 1760,00 грн.

Як встановлено судом, листом від 08.08.2012 року №1823/05 Управлінням пенсійного забезпечення військовослужбовців та деяких інших категорій громадян Головного управління Пенсійного фонду України повернено довідку фінансово-економічному департаменту Адміністрації Державної прикордонної служби України без виконання. У вказаному листі зазначено, що після 01.01.20018 року Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення не приймалось.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджено, що у 2012-2013 роках позивач неодноразово звертався до Головного управління Пенсійного фонду України із зверненнями про перерахунок його пенсії за результатами розгляду яких відповідачем листами від 08.08.2012 року №1823/05, від 27.09.2013 року №1290/А-11, від 30.08.2013 року №1143/А-11, 19..2013 року №10803/05 ОСОБА_1 повідомлено, зокрема, про відсутність підстав для перерахунку пенсії, оскільки після 01.01.20018 року Кабінетом Міністрів України рішення про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення не приймалось.

В матеріалах пенсійної справи наявна довідка від 31.03.2018 року № 11/11135 про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій, у порядку, визначеному рішенням Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року №103, яка видана Адміністрацією Державної прикордонної служби України Авдоніну Олексію Вячеславовичу про те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704, розмір посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною посадою, за нормами, чинними на 01.03.2018 року, за посадою заступника начальника управління з тилу - начальника тилу Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України становить усього 15540,00 грн., з яких:

- посадовий оклад - 8800,00 грн.;

- оклад за військовим звання (прапорщик) - 1480,00 грн.;

- надбавка за вислугу років (50%) - 5180,00 грн.

Судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області на підставі постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 року "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", та згідно вказаної вище довідки, року проведено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 року.

Згідно здійсненого вищевказаного перерахунку, пенсія позивача з 01.01.2018 року складається із сум грошового забезпечення: посадовий оклад - 8800,00 грн.; оклад за військове звання - 1480,00грн.; процентна надбавка за вислугу років - 5180,00 грн.; премія 0% - 0,00 грн., всього 15540 грн.

Основний розмір пенсії позивачу визначено у розмірі 70% грошового забезпечення (вислуга років 32) у розмірі 10878 грн., з урахуванням доплати.

Підсумок пенсії позивача (з надбавками) визначено у розмірі 11281 грн. та з урахуванням попередньої суми пенсії у розмірі 5847,71 грн. та підвищення у розмірі 2716,65 грн. (50%) сума пенсії позивача склала 8564,36 грн. з 01.01.2018 року.

Також, з вказаного перерахунку пенсії позивача вбачається, що згідно постанови КМУ №103 від 21.02.2018 року підвищення складає 5433,29 грн., та з них виплачується: з 01.01.2018 року по 31.12.2018 року щомісячно 50% від підвищення: 2716,65 грн.; з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року - щомісячно 75% від підвищення - 4074,97 грн.; з 01.01.2020 року 100% щомісячно від підвищення - 5433,29 грн.

Судом встановлено, що 25 травня 2019 року позивач - ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою, в якій просив:

1) провести перерахунок його пенсії ((з дати виникнення права на перерахунок) в зв`язку зі зміною розміру посадового окладу (1760,00 грн.) та розміру надбавки за особливо важливі завдання та премії (180%) згідно довідки Адміністрації ДПСУ №11/5194 від 07.06.2012 року.

2) провести перерахунок його пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року №704 та з урахуванням не проведених раніше змін (посадового окладу, премії) в розмірі 86% грошового забезпечення.

Вказана заява зареєстрована відповідачем 25.05.2018 року за вх. №1432/А-11.

Разом із заяво про перерахунок пенсії позивачем було подано копію довідки адміністрації ДПСУ №11/5194 від 07.06.2012 року та копію перерахунку пенсії від 19.04.2018 року.

У відповідь на заяву ОСОБА_1 від 25.05.2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області складено лист №1432/А-11 від 04.06.2018 року, в якому зазначено, що на підставі наданої Адміністрацією Державної прикордонної служби України довідки від 07.06.2012 № 11/5194 про розмір грошового забезпечення за нормами, чинними на 01.04.2012, головним управлінням перерахунок пенсії було здійснено на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 № 355 "Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (далі - Постанова), згідно з якою ОСОБА_1 у червні 2012 року було нараховано підвищення до пенсії з 01.07.2012, з 01.09.2012 та з 01.01.2013.

У листі зазначено, що згідно з Постановою до пенсії нараховувалось підвищення, а не здійснювався перерахунок грошового забезпечення, а відповідно і пенсії.

Також, у листі №1432/А-11 від 04.06.2018 року зазначено, що ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

З наведенням положень п. «а» ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", а редакції, що діяла до 01.05.2014 року, Закону України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» у листі зазначено, що Пенсійним фондом України відповідний перерахунок пенсій не проводився, оскільки зменшення розміру пенсій неприпустиме. Проте, після 01.05.2014 при первинному призначені пенсії за вислугу років розмір пенсії обчислювався з урахуванням внесених змін, в результаті чого з`явилася диспропорція в розмірах пенсій залежно від часу їх призначення чим порушувалася стаття 24 Конституції України щодо рівності щодо рівності у правах.

У листі зазначено, що з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови від 21.02.2018 № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" перерахунок раніше призначених пенсій проведено з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби, що визначені станом на 1 березня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" за нормами законодавства, що діє на момент перерахунку.

Зважаючи на вищевикладене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області у листі №1432/А-11 від 04.06.2018 року зазначено, що пенсія призначена, перерахована та виплачується у відповідності з вимогами чинного пенсійного законодавства.

Вважаючи дії Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови 04.06.2018 року ОСОБА_1 у перерахунку пенсії у зв`язку зі зміню грошового забезпечення (посадового окладу до 1760 грн. та надбавки за особливо важливі завдання до 180%), згідно довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України №11/5194 від 07.06.2012р. та застосуванням 86% від грошового забезпечення під час проведення відповідачем її перерахунку протиправним, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернулась з позовом до суду.

В той же час, як вже вказано судом, підставою звернення до суду ОСОБА_1 у позовній заяві зазначає дії Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області по здійсненню перерахунку пенсії у квітні 2018 року виходячи із розміру 70% від грошового забезпечення та неврахування при перерахунку довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України №11/5194 від 07.06.2012 року.

Так, вирішуючи питання щодо наявності підстав нарахуванням ОСОБА_1 пенсії, виходячи із розміру 86% грошового забезпечення, суд виходить з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч. 2 ст. 2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч.4 ст. 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Згідно з ч. 2 ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції, чинній на момент призначення пенсії позивачу) максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, -95 процентів.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 року № 3668-VІ до вказаної норми були внесені зміни, якими обмежено максимальний розмір пенсії на рівні 80% від відповідних сум грошового забезпечення.

В подальшому Законом України «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні» від 27.03.2014 р. №1166-VII також внесені зміни до частини другої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" та змінено до 70% максимальний розмір пенсії від сум грошового забезпечення.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Статтею 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними. Конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

В той же час, згідно з пунктом 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" обмеження пенсії максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія призначена до набрання чинності цим Законом.

При вирішені даного спору застосуванню підлягають положення ст. 58 Конституції України, за змістом якої, Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

З аналізу викладених норм слідує, що при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців та особам, які мають право на пенсію за цим Законом, має застосовуватися норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Внесені Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 р. № 3668-VІ та Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 р. №1166-VIІ зміни до частини другої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% від сум грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, оскільки процедура призначення та перерахунку пенсії різні за змістом і механізмом їх проведення.

Таким чином, суд дійшов висновку, що при перерахунку розміру пенсії на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" максимальний її розмір має обраховуватися із вказаного у довідці грошового забезпечення, але виходячи із розміру пенсії у відсотках, право на які особа набула на момент виходу на пенсію і розмір яких не може бути зменшено наступними змінами в законодавстві.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до ст. 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме: у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 06.07.1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20.03.2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Виходячи із висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03.03.2018р. у справі №175/1665/17 (2-а/175/41/17) провадження № К/9901/9550/18 та від 24.04.2018 у справі №686/12623/17, провадження № К/9901/849/17.

Зважаючи на те, що позивач набув право на пенсію у розмірі 86% від суми грошового забезпечення ще у 2008 р., відповідно до статей 22, 58 Конституції України не допускається звуження права позивача на перерахунок розміру пенсії у меншому відсотковому відношенні.

Системний аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що внесені Законом №3668-VІ та Законом №1166-VII зміни до статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках стосуються порядку призначення пенсії за вислугу років військовослужбовцям та особам, які мають право на пенсію за цим Законом у разі реалізації ними права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Процедури призначення та перерахунку пенсії є різними за змістом і механізмом їх проведення. Нормами, які визначають механізм здійснення перерахунку пенсії за вислугу років є норми статті 63 Закону №2262-ХІІ, яка змін у зв`язку з прийняттям Закону №3668-VІ та Закону №1166-VII не зазнала.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії позивача з 1 січня 2018 року відповідно до ст. 63 Закону №2262-ХІІ на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм ч. 2 ст. 13 Закону №2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалося при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним. За таких обставин у відповідача були відсутні підстави для зменшення відсоткового значення розміру основної пенсії при здійсненні її перерахунку.

Вказана позиція суду викладена у рішенні Верховного суду від 04.02.2019 р. у справі №240/5401/18.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії з 86% до 70 % грошового забезпечення під час її перерахунку з 01.01.2018 р.

Разом з цим, вирішуючи питання щодо наявності підстав нарахуванням ОСОБА_1 пенсії на підставі наданої ним до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області довідки від 07.06.2012 року №11/5194, суд виходить з наступного.

Стаття 1-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначає, що законодавство про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, базується на Конституції України і складається з цього Закону, Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та інших нормативно-правових актів України, прийнятих відповідно до цих законів.

Зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно до статті 49 Закону № 2262-ХІІ пенсію згідно з цим Законом призначають органи Пенсійного фонду України.

Документи про призначення пенсії розглядає орган Пенсійного фонду України і не пізніше ніж у 10-денний строк з дня їх надходження приймає рішення про призначення або про відмову в призначенні пенсії.

Документом , який підтверджує призначення пенсії, є пенсійне посвідчення, що видається органом Пенсійного фонду України.

Повідомлення про відмову в призначенні пенсії із зазначенням причини орган Пенсійного фонду України видає (надсилає) заявникові не пізніше ніж протягом 5 днів після прийняття відповідного рішення.

Відповідно до частини 1 статті 63 Закону № 2262-ХІІ перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону (ч.2 ст.63 Закону № 2262-ХІІ).

Відповідно до частини 3 статті 63 Закону № 2262-ХІІ (в редакції, яка діяла станом на дату складання Адміністрацією Державної прикордонної служби довідки від 07.06.2012 року №11/5194) усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку зі зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством. Перерахунок пенсій здійснюється на момент виникнення права на перерахунок пенсій і провадиться у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у строки, передбачені частиною другою статті 51 цього Закону. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим зі служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Разом з цим, згідно з пунктом 1 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45, перерахунок раніше призначених відповідно до Закону № 2262-XII пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім пенсій військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей регулює Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", затверджений Постановою Правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року № 3-1 зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15 лютого 2007 року за № 135/13402 (далі - Порядок № 3-1).

Відповідно до пункту 23 Порядку № 3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Згідно з пунктом 24 Порядку № 3-1 про виникнення підстав для проведення перерахунку пенсій згідно зі статтею 63 Закону № 2262-XII уповноважені структурні підрозділи зобов`язані у п`ятиденний строк після прийняття відповідного нормативно-правового акта, на підставі якого змінюється хоча б один з видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або у зв`язку з уведенням для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, повідомити про це орган, що призначає пенсії. Органи, що призначають пенсії, протягом п`яти робочих днів після надходження такого повідомлення подають до відповідних уповноважених структурних підрозділів списки осіб, яким необхідно провести перерахунок пенсії. Після одержання списків осіб уповноважені структурні підрозділи зазначають у них зміни розмірів грошового забезпечення для перерахунку раніше призначених пенсій і в п`ятиденний строк після надходження передають їх до відповідних органів, що призначають пенсії.

Водночас, пунктом 4 Порядку № 3-1 встановлено, що заява про переведення з одного виду пенсії на інший, про перерахунок пенсії подається до органу, що призначає пенсію, заявником за місцем проживання, а при необхідності - його законним представником за місцем його проживання.

Відповідно до п.23 Порядку №3-1 перерахунок раніше призначених пенсій проводиться органами, що призначають пенсії, в порядку, установленому статтею 63 Закону. Пенсіонери подають органам, що призначають пенсії, додаткові документи, які дають право на підвищення пенсії.

Таким чином, підставою для вчинення дій, спрямованих на перерахунок раніше призначених пенсій, може бути як відповідна заява пенсіонера та додані до неї документи, так і рішення, прийняте Кабінетом Міністрів України, про що державні органи, визначені Порядком проведення перерахунку, повідомляють орган Пенсійного фонду України. При цьому перерахунок може бути здійснено після надходження до органу Пенсійного фонду довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції).

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 20.09.2018 по справі № 320/8057/16-а (2а/320/300/16), від 17.07.2018 по справі № 753/383/17, 22 січня 2019 року по справі № 201/9987/17(2-а/201/304/2017)

Відповідно до п.17 Порядку №3-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви з необхідними для призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії документами орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, переведення з одного виду пенсії на інший та відновлення раніше призначеної пенсії або про відмову в призначенні, переведенні з одного виду пенсії на інший та відновленні раніше призначеної пенсії.

Згідно з ч.5 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Відповідно до ст. 66 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" визначено, що рішення про відмову в призначенні пенсії або її перерахунку, зарахуванні до вислуги років для призначення пенсії окремих періодів служби в календарному обчисленні або на пільгових умовах, порушення строків і заниження розмірів пенсії може бути оскаржено до вищих органів або до суду.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про перерахунок раніше призначеної пенсії у зв`язку із поданням додаткового документа.

Системний аналіз зазначених правових норм свідчить про те, що за результатами розгляду заяви позивача з доданими до неї документами, пенсійний орган мав прийняти рішення про перерахунок чи про відмову в перерахунку раніше призначеної пенсії.

Однак, відповідач, розглянувши подані позивачем документи жодного рішення щодо перерахунку пенсії або відмови в перерахунку пенсії не приймав.

Відповідач, на вказану заяву позивача лише листом від 04.06.2018 року № 1432/А-11 повідомив ОСОБА_1 про те, що пенсія призначена, перерахована та виплачується у відповідності з вимогами чинного законодавства.

В свою чергу, позивач вважає, що відповідач відмовив у проведенні йому перерахунку пенсії, що викладено у даному листі Пенсійного фонду України в Одеській області від 04.06.2018 року № 1432/А-11.

Станом на дату прийняття рішення по даній справі з боку Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області інших документів, складених за результатом розгляду заяви ОСОБА_1 , про перерахунок раніше призначеної пенсії, не надходило.

Отже, суд доходить висновку, що заява позивача про перерахунок пенсії від 25.05.2016 року №1432/А-11 не була розглянута відповідачем по суті із прийняттям відповідного рішення згідно вимог чинного законодавства.

Відповідно до статей 49 та 63 Закону № 2262-ХІІ підставою для повідомлення про відмову у перерахунку пенсії може бути виключно рішення, прийняте з цього питання.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2014 року (справа № 21-484а13) та у постанові Верховного суду від 06.03.2018 року (справа №753/12809/14, адміністративне провадження №К/9901/1578/18).

При вирішенні даної адміністративної справи, суд враховує правові висновки, викладені Верховним судом у постанові , 22 січня 2019 року по справі № 201/9987/17(2-а/201/304/2017), а саме: «…системний аналіз Порядку № 3-1 дає підстави для висновків, що за результатами розгляду заяви та доданих до неї документів пенсійний орган ухвалює рішення про перерахунок чи про відмову у перерахунку раніше призначеної пенсії».

Відповідно до ч.5, ч.6 ст.13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з ч.5 ст.242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зважаючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання неправомірними дії Головного управління пенсійного фонду України в Одеській області щодо відмови 04.06.2018 року ОСОБА_1 у перерахунку пенсії у зв`язку зі зміню грошового забезпечення (посадового окладу до 1760 грн. та надбавки за особливо важливі завдання до 180%), згідно довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України №11/5194 від 07.06.2012р. та застосуванням 86% від грошового забезпечення під час проведення відповідачем її перерахунку не підлягає задоволенню.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Отже, діяльність органів державної влади регулюють закони та підзаконні акти, які дають суб`єктам владних повноважень можливість користування певною свободою розсуду при вирішенні питань і встановлюють лише межі такої свободи, тобто наділяють їх дискреційними повноваженнями.

Зі змісту Рекомендації №R (80) 2 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо виконання дискреційних повноважень адміністративними органами від 11 березня 1980 року вкачається, що під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, наділений дискреційними повноваженнями, тобто повноваженнями з певним ступенем свободи адміністративного органу при прийнятті рішення, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення. А суди не мають право втручатися в дискреційні функції органів владних повноважень. Завдання правосуддя полягає в гарантуванні дотримання вимог права та контролю за легітимністю прийняття рішень.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та зважаючи на те, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Одеській області не було розглянуто заяву позивача про перерахунок пенсії від 25.05.2018 року №1432/А-11 по суті із прийняттям відповідного рішення, суд вважає, що похідні вимоги позивача про зобов`язання відповідача провести ОСОБА_1 перерахунок пенсії у зв`язку зі зміною грошового забезпечення (посадового окладу до 1760 грн. та надбавки за особливо важливі завдання до 180%), згідно довідки Адміністрації Державної прикордонної служби України №11/5194 від 07.06.2012 року та застосуванням 86%, а не 70% від грошового забезпечення, починаючи з дати виникнення права на нього, тобто з червня 2012 року є формою втручанням в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно з ч.2 ст. 9 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, оскільки відповідачем як суб`єктом владних повноважень не здійснювався по суті розгляд заяви позивача про перерахунок пенсії від 25.05.2016 року за вх. №1432/А-11 із прийняттям відповідного рішення у відповідності до вимог чинного законодавства, враховуючи висновки щодо застосування норм права, викладені в постанові Верховного суду від 06.03.2018 року (справа №753/12809/14, адміністративне провадження №К/9901/1578/18), з метою повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог позивача на підставі ч.2 ст.9 КАС України та:

1) визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неприйняття відповідного рішення згідно з вимогами, визначеними Законом № 2262-ХІІ та постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 25.05.2018 року за вх. №1432/А-11;

2) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 25.05.2018 року за вх. №1432/А-11 та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення згідно з вимогами, передбаченими Законом № 2262-ХІІ та постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

В той же час, як вже встановлено судом дії відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії з 86% до 70 % грошового забезпечення під час її перерахунку з 01.01.2018 року є протиправними.

За таких обставин, оскільки відповідачем за при перерахунку пенсії ОСОБА_1 протиправно зменшення основного розміру пенсії з 86% до 70 % грошового забезпечення, з метою повного захисту прав та інтересів позивача, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог позивача на підставі ч.2 ст.9 КАС України та:

3) визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії з 86% до 70 % грошового забезпечення під час її перерахунку з 01.01.2018 року:

4) зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з урахуванням граничного (основного) розміру пенсії за вислугу років у розмірі 86 відсотків від суми грошового забезпечення, із врахуванням раніше виплачених сум.

При цьому, суд зазначає, що рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 грудня 2018 року у справі №826/3858/18, яке набрало законної сили 05.03.2019 року визнано протиправними та нечинними пункти 1, 2 постанови Кабміну від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", які затверджені відповідною постановою Уряду.

За приписами ч.4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.2 ст. 265 КАС України, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 325 КАС України, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Суд зазначає, що пункти 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб" втратили чинність з 05 березня 2019 року, як того вимагає ч.2 ст. 265 КАС України.

Тобто, при перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі рішення суду по даній справі положення пункти 1, 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" не підлягають застосуванню, як такі, що втратили чинність.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних справах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення має бути прийняте з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У Рішенні від 10 лютого 2010 року у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У Рішенні від 27 вересня 2010 року по справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" зазначено, що ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Згідно з частиною першою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 287, 295, КАС України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо неприйняття відповідного рішення згідно з вимогами, визначеними Законом № 2262-ХІІ та постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" за результатами розгляду заяви ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 25.05.2018 року за вх. №1432/А-11.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області розглянути заяву ОСОБА_1 про перерахунок пенсії від 25.05.2018 року за вх. №1432/А-11 та за результатами її розгляду прийняти відповідне рішення згідно з вимогами, передбаченими Законом № 2262-ХІІ та постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо зменшення основного розміру пенсії з 86% до 70 % грошового забезпечення під час її перерахунку з 01.01.2018 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити з 01.01.2018 року перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 з урахуванням граничного (основного) розміру пенсії за вислугу років у розмірі 86 відсотків від суми грошового забезпечення, із врахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні іншої частин позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до П`ятого апеляційного адміністративного суду через Одеський окружний адміністративний суд апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , код платника податків НОМЕР_1 );

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, код ЄДРПОУ 2098738).

Суддя Корой С.М.

.