Справа № 820/5122/17
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 р.Справа № 820/5122/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Мороз М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 року, головуючий суддя І інстанції: Зінченко А.В., м. Харків, повний текст складено 02.08.18 року по справі № 820/5122/17

за позовом ОСОБА_1

до Ліквідаційної комісії Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківській області , Куп`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області , Головного управління Національної поліції в Харківській області

про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення середнього заробітку за час затримки виплат при звільненні та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Ліквідаційної комісії Шевченківського РВ ГУМВС України в Харківській області, Куп`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області, Головного управління Національної поліції в Харківській області, в якій просив суд визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області (правонаступника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області) та Шевченківського відділу поліції Куп`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області і щодо відмови ОСОБА_1 проведення розрахунку відпрацьованого надурочного робочого часу та виплатити грошову компенсацію за понаднормовий робочий час за період з 10.04.2013 по 10.04.2017 року, нарахувати та виплатити компенсацію за невідбуту частину відпустки за 2016 рік в кількості 20 днів, нарахувати та виплатити компенсацію за роботу в умовах режимних обмежень, що пов`язана з роботою з документами, які становлять державну таємницю за період з 20.11.2012 по 30.05.2017 р.р., зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області надати до суду завірені належним чином копії розрахункових листів щодо нарахування та утримання заробітної плати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 у період з 10.04.2013 по 31.05.2017 р., зобов`язати Куп`янський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області надати до суду всі документи щодо здійснення чергувань за період з 10.04.201 по 10.04.2017 р. колишнім працівником Шевченківського ВП Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області Болюхом Євгеном Олександровичем, зобов`язати Куп`янський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області надати до суду довідку про кількість днів невідбутої відпустки за 2016 рік ОСОБА_1 , зобов`язати Головне упрравління Національної поліції в Харківській області провести нарахування та виплату позивачу компенсацію за відпрацьований надурочний та понаднормовий час з 10.04.2013 по 10.04.2017 рр. з відрахуванням необхідних податків та зборів, зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області провести нарахування та виплату позивачу компенсацію за невідбуту частину відпустки за 2016 рік з відрахуванням необхідних податків та зборів, зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області провести нарахування та виплату позивачу компенсацію за роботу з документами, які становлять державну таємницю за період з 20.11.2012 по 30.05.2017 рр. з відрахуванням необхідних податків та зборів, стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь позивача середній заробіток за весь час затримки при звільненні, зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області відшкодувати позивачу спричинену моральну шкоду в розмірі 50 000 грн

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Позивач, ОСОБА_1 , не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 року у справі №820/5122/17 від 06.11.2017 за адміністративним позовом ОСОБА_1 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог посилається на те, оскаржуване ним рішення суду першої інстанції є неправомірним, необґрунтованим та несправедливим з наступних підстав: судом порушені та неправильно застосовані норми матеріального та процесуального права, наявним у справі доказам суд неправильно надав оцінку. Вважає, що в суді доведені ті обставини, що мають значення для справи, які є підставою для задоволення позову в повному обсязі. Вказує, що суд першої інстанції при ухваленні рішення не врахував та взагалі не вивчив суті справи в повному обсязі, не дослідив та не надав належну оцінки всім обставинам та доказам по справі, у зв`язку з чим неправильно вирішив справу по суті, так як слід мати на увазі, що у спорах з приводу прийняття осіб на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби предметом оскарження, як правило, є правовий акт індивідуальної дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень. Вказує, що служба осіб рядового та начальницького складу в дні щотижневого відпочинку (за винятком тих осіб, які несуть службу за затвердженими в установленому порядку графіками змінності служби) та святкові дні може компенсуватися за їх згодою наданням іншого дня відпочинку або в грошовій формі в подвійному розмірі виходячи з посадового окладу й окладу за спеціальним званням. Вказує, що коли ним здійснювались чергуванням понад установлений службовий час у вихідні, святкові та неробочі дні керівництвом Головного управління Національної поліції в Харківській області (правонаступника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області) компенсації відпрацьованого ним надурочного та понад нормованого робочого часу йому не надавалося та в грошовій формі не виплачувалася, чим було порушено вищевказані норми чинного законодавства України та завдано йому матеріальної шкоди. Посилається на те, що бездіяльність відповідачів полягає в тому, що керівництвом не надавалися довідки про відпрацьований ним надурочний нічний час, а також при виконані службових обов`язків йому не надавався час длравління Національної поліції в Харківській області провести нарахування та виплату позивачу компенсацію за відпрацьований надурочний та понаднормовий час з 10.04.2013 по 10.04.2017 рр. з відрахуванням необхідних податків та зборів, зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області провести нарахування та виплату позивачу компенсацію за невідбуту частину відпустки за 2016 рік з відрахуванням необхідних податків та зборів, зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області провести нарахування та виплату позивачу компенсацію за роботу з документами, які становлять державну таємницю за період з 20.11.2012 по 30.05.2017 рр. з відрахуванням необхідних податків та зборів, стягнути з Головного управління Національної поліції в Харківській області на користь позивача середній заробіток за весь час затримки при звільненні, зобов`язати Головне управління Національної поліції в Харківській області відшкодувати позивачу спричин

Від Головного управління Національної поліції в Харківській області до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, зробив вірні висновки підтверджені відповідними доказами і ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи .

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 перебував на службі в поліції на посаді старшого слідчого відділення Шевченківського відділення поліції Куп`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області та був звільнений зі служби 31.05.2017р. наказом ГУНП в Харківській області від 30.05.2017р. № 312 о/с за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням) Закону України "Про Національну поліцію".

В Головному управлінні Національної поліції в Харківській області позивач проходив службу з 07.11.2015р. по 31.05.2017 р., до 07.11.2015р. позивач проходив службу в Шевченківському РВ ГУМВС України в Харківській області.

Позивач, вважаючи протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області (правонаступника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області) та Шевченківського відділу поліції Куп`янського відділу поліції Головного управління Національної поліції у Харківській області і щодо відмови ОСОБА_1 проведення розрахунку відпрацьованого надурочного робочого часу та виплатити грошову компенсацію за понаднормовий робочий час за період з 10.04.2013 р. по 10.04.2017 р., нарахувати та виплатити компенсацію за невідбуту частину відпустки за 2016 рік в кількості 20 днів, нарахувати та виплатити компенсацію за роботу в умовах режимних обмежень, що пов`язана з роботою з документами, які становлять державну таємницю за період з 20.11.2012 по 30.05.2017 р.р., звернувся до суду.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача є необґрунтованими, а також не підтвердженими нормативно та документально.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Закон України "Про національну поліцію" визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Згідно зі ст. 92 Закону України "Про національну поліцію" особливий характер служби в поліції містить такі спеціальні умови для певних категорій поліцейських: 1) службу у святкові та вихідні дні; 2) службу позмінно; 3) службу з нерівномірним графіком; 4) службу в нічний час.

Розподіл службового часу поліцейських визначається розпорядком дня, який затверджує керівник відповідного органу (закладу, установи) поліції.

Для поліцейських установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а для курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які готують поліцейських, - шестиденний робочий тиждень з одним вихідним днем.

Вихідні, святкові та неробочі дні є днями відпочинку для всіх поліцейських, крім залучених до виконання службових обов`язків.

Поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку в порядку компенсації надається протягом двох наступних місяців.

Статтею 94 Закону України "Про національну поліцію" визначається грошове забезпечення поліцейських.

Так, приписами вищевказаної статті визначено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання. Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України. За поліцейськими, які тимчасово проходять службу за межами України, зберігається виплата грошового забезпечення в національній валюті та виплачується винагорода в іноземній валюті за нормами і в порядку, що визначаються Кабінетом Міністрів України. Поліцейські, відряджені до інших органів державної влади, установ, організацій та прикомандировані відповідно до цього Закону, отримують грошове забезпечення, враховуючи посадовий оклад за посадою, яку вони займають в органі, установі чи організації, до якої вони відряджені, а також інші види грошового забезпечення, визначені цим Законом. Грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 р. за №260 було затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання (далі по тексту - Порядок).

Так, вищевказаний Порядок та умови визначають критерії виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання).

Пунктом 3 Порядку визначено, що грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до п.20 Порядку за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні грошове забезпечення поліцейським додатково не виплачується. Поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку (у порядку компенсації) надається протягом двох наступних місяців.

Пунктом 11 розділу ІІ Порядку визначено, що поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні. Облік фактичного часу служби в нічний час для нарахування доплати здійснюється шляхом оформлення довідки обліку несення поліцейськими служби в нічний час за формою, визначеною у додатку 1 до цих Порядку та умов.

Колегія суддів зауважує, що з матеріалів справи вбачається, що у грудні 2016 р. від керівництва Шевченківського ВП Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління надійшла довідка для нарахування позивачу доплати у нічний час за листопад 2016 року. Згідно зазначеної довідки в грудні 2016 року позивачу була виплачена доплата за роботу в нічний час (54 год.) у сумі 268 грн. 47 коп. ( т.1 а.с. 118).

Не відповідність даної суми з матеріалів справи не вбачається. Позов та апеляційна скарга змістовних аргументів щодо цього не містить.

Щодо вимог позивача про компенсацію за невикористану відпустку, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 8 розділу ІІІ Порядку визначено, що за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Колегія суддів зауважує, що згідно наявної в матеріалах даної справи довідки начальника ВПС УКЗ Головного управління Національної поліції в Харківській області від 09.01.2018 р. невикористана позивачем частина відпустки за 2016 склала 18 діб (том 1 а.с. 112).

Так, компенсація за невикористані відпустки за минулі роки (не в році звільнення) поліцейським при звільненні відповідно до приписів Порядку №260 не передбачена.

Компенсація за невикористану відпустку за 2017 р. позивачу була виплачена (це не є предметом спору та суперечкою сторін).

Таким чином, підстави для нарахування і виплати компенсації за невикористану відпустку позивачем в 2016 р. частину відпустки відсутні.

Щодо вимог позивача стосовно виплати надбавки в умовах режимних обмежень, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до приписів п.п. 1, 5 Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.06.1994 р. № 414, Положення визначає види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (далі - особи, які працюють в умовах режимних обмежень).

Такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.

Відповідно до п. 7 розділу ІІ Порядку №260 поліцейським, які проходять службу в умовах режимних обмежень та за своїми функціональними обов`язками постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв секретної інформації, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом охорони державної таємниці (далі - поліцейські, які проходять службу в умовах режимних обмежень), установлюється надбавка до посадових окладів залежно від ступеня секретності інформації.

Установлення поліцейським надбавки за службу в умовах режимних обмежень здійснюється наказом керівника органу (міжрегіонального органу) поліції на підставі мотивованих рапортів керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, погоджених з режимно-секретним підрозділом цього органу, за умови їх призначення на посаду, яку включено до номенклатури посад відповідного органу поліції, перебування на яких потребує оформлення допуску та надання доступу до державної таємниці, надання йому доступу до державної таємниці та постійної роботи із секретною інформацією або її носіями.

Колегія суддів зазначає, що відповідно до листа Управління режиму та захисту інформації ГУНП в Харківській області від 04.01.2018 р. до УРТЗІ Головного управління Національної поліції в Харківській області мотивований рапорт щодо встановлення надбавки за роботу в умовах режимних обмежень ОСОБА_1 не надходив, через що останньому надбавка за службу в умовах режимних обмежень не встановлювалась (том 1 а.с. 113).

Посилання позивача в апеляційній скарзі на бездіяльність керівництва Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо встановлення йому надбавки за роботу в умовах режимних обмежень та право вимагати компенсації, колегія суддів вважає необґрунтованою.

Установлення поліцейським надбавки за службу в умовах режимних обмежень здійснюється наказом керівника органу (міжрегіонального органу) поліції на підставі мотивованих рапортів керівників структурних або відокремлених підрозділів органу поліції, погоджених з режимно-секретним підрозділом цього органу, за умови їх призначення на посаду, яку включено до номенклатури посад відповідного органу поліції, перебування на яких потребує оформлення допуску та надання доступу до державної таємниці, надання йому доступу до державної таємниці та постійної роботи із секретною інформацією або її носіями.

Як вже було зазначено вище, відповідно до листа Управління режиму та захисту інформації ГУНП в Харківській області від 04.01.2018 р. до УРТЗІ Головного управління Національної поліції в Харківській області мотивований рапорт щодо встановлення надбавки за роботу в умовах режимних обмежень ОСОБА_1 не надходив, через що останньому надбавка за службу в умовах режимних обмежень не встановлювалась.

З урахуванням вищезазначеного, відсутність мотивованого рапорта щодо встановлення надбавки за роботу в умовах режимних обмежень ОСОБА_1 , доводи позивача стосовно бездіяльності керівництва Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо встановлення йому надбавки за роботу в умовах режимних обмежень є помилковими.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що коли апелянту під час здійснення чергуванням понад установлений службовий час у вихідні, святкові та неробочі дні керівництвом Головного управління Національної поліції в Харківській області (правонаступника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області) компенсації відпрацьованого ним надурочного та понад нормованого робочого часу йому не надавалося та в грошовій формі не виплачувалася, чим завдано йому матеріальної шкоди, колегія суддів вважає їх необґрунтованими з огляду на наступне.

Так, за приписами п.20 розділу І Порядку за виконання службових обов`язків понад установлений службовий час, у вихідні, святкові та неробочі дні грошове забезпечення поліцейським додатково не виплачується. Поліцейським, які виконували службові обов`язки у вихідні, святкові та неробочі дні, крім поліцейських, які працюють у змінному режимі, відповідний час для відпочинку (у порядку компенсації) надається протягом двох наступних місяців.

Крім того, пунктом 11 розділу ІІ Порядку визначено, що поліцейським, які виконують службові обов`язки в нічний час, виплачується доплата за службу в нічний час у розмірі 35 відсотків посадового окладу з розрахунку за кожну годину служби в нічний час. Годинна ставка обчислюється шляхом ділення місячного посадового окладу на кількість годин фактичного часу служби з урахуванням норми тривалості службового часу за відповідний місяць при 40-годинному робочому тижні.

Так, у грудні 2016 р. від керівництва Шевченківського ВП Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області до Управління фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Головного управління надійшла довідка для нарахування позивачу доплати у нічний час за листопад 2016 року. Згідно зазначеної довідки в грудні 2016 року позивачу була виплачена доплата за роботу в нічний час (54 год.) у сумі 268 грн. 47 коп. ( т.1 а.с. 118).

Не відповідність даної суми з матеріалів справи не вбачається. Позов та апеляційна скарга змістовних аргументів щодо цього не містить.

Щодо вимог позивача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення, колегія суддів зазначає наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що грошове забезпечення за травень 2017 року було виплачене позивачу 31.05.2017 р., тобто в день звільнення.

Компенсація за невикористану в 2017 р. відпустку та одноразову грошову допомога при звільненні були виплачені позивачу 29.06.2017 р.

Відповідно до частини першої ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно частини першої ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Проаналізувавши наведені норми матеріального права можна дійти висновку, що відповідальність передбачену частиною першою статті 117 КЗпП України щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні несе роботодавець у разі затримки розрахунку при звільненні працівника та за умови невиплати з його вини у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, належних працівникові від роботодавця сум.

Вимоги позивача щодо стягнення з Головного управління Національної поліції в Харківській області середнього заробітку за час затримки при звільненні є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

При цьому колегія суддів звертає увагу, згідно позовної заяви, позивач зазначає про невиплату йому в належному розмірі сум щодо відпрацьованого надурочного робочого часу та виплати грошової компенсації за понаднормовий робочий час за період з 10.04.2013 по 10.04.2017 року, нарахування та виплати компенсації за невідбуту частину відпустки за 2016 рік в кількості 20 днів, нарахування та виплати компенсації за роботу в умовах режимних обмежень, що пов`язана з роботою з документами, які становлять державну таємницю за період з 20.11.2012 по 30.05.2017 р.р.

Оскільки в частині стягнення зазначених виплат колегія суддів прийшла до висновку про необґрунтованість позовних вимог, вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки цих витрат теж є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

При цьому позов не містить обґрунтувань, а відповідно і вимог виплати компенсаційних сум в порядку ст. 117 КЗпП України в зв`язку з невиплатою інших сум при звільненні.

При цьому колегія суддів зазначає, що в письмових поясненнях наданих до суду першої інстанції (т.1 а.с. 139-141) позивач чітко зазначає, що стягнення середнього заробітку пов`язано саме з нарахуванням та виплатою заробітної плати ( грошового забезпечення).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку щодо необґрунтованості та безпідставності заявлених позивачем по справі вимог, а тому погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Щодо вимог позивача про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області відшкодувати позивачу спричинену моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Враховуючи те, що в задоволені позовної заяви позивача щодо вимог про бездіяльність та зобов`язання виплатити відмовлено, відповідно і вимоги позивача про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області відшкодувати йому спричинену моральну шкоду в розмірі 50 000 грн., які є повязаними, не підлягає задоволенню.

Крім того, доводи апеляційної скарги стосовно того, що відшкодування Головним управління Національної поліції в Харківській області моральної шкоди прямо пов`язана з його адміністративним позовом та відповідно до ч. 1 ст. 21 КАС України, оскільки позивач пов`язує наявність моральної шкоди з тим, що невиплати поставили його в скрутне матеріальне становище та виникла саме у зв`язку з тим, що Головним управління Національної поліції в Харківській області не проводилися належні виплати грошового забезпечення в передбачених законом розмірах, що позбавило його можливості робити заощадження для нормального рівня життя на випадок безробіття та оздоровлення, а також вказує, що моральна шкода полягає у втраті здоров`я, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки позивач вказує лише на загальні посилання на протиправну бездіяльність Головного управління Національної поліції в Харківській області та завданням такою бездіяльністю моральної шкоди.

Щодо посилання в апеляційній скарзі на порушення судом першої інстанції норм законодавства, оскільки ч.3 ст. 241 глави 9 Кодексу адміністративного судочинства судовим розглядом в суді першої інстанції закінчується ухваленням рішення, проте судом першої інстанції було ухвалено постанову, тобто своєю прийнятою постановою суд одразу переглянув судове рішення в апеляційному та касаційному порядку, колегія суддів вважає необґрунтованими такі посилання з огляду на наступне.

Так, як вбачається з матеріалів справи, останні містять рішення Харківського окружного адміністративного суду (вступна та резолютивна частина) від 27.07.2018 року по справі №820/5122/17 (т.2 а.с. 248).

Проте, як вбачається вже з повного тексту вищевказаного судового рішення, яке є предметом перегляду в суді апеляційної інстанції, а саме його вступної частини, назва цього судового рішення "Постанова", що є технічною опискою, оскільки з подальшого змісту рішення вбачається, що вірною назвою судового рішення є саме "Рішення".

Вказана описка підлягає виправленню судом першої інстанції, який ухвалив це судове рішення.

Відповідно до абз. 2 ч. 2 ст. 317 КАС України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів зауважує, що описка в назві оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції не є підставою для прийняття рішення судом апеляційної інстанції про його скасування, оскільки в даному випадку справу вирішено вірно.

Теж саме стосується й посилань позивача в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції при прийнятті рішення по справі застосував норми законодавства, які в даному випадку взагалі не стосуються даного адміністративного позову , а саме норми Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" .

Дана помилка жодним чином не впливає на вирішення справи по суті.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції. Судове рішення не може бути скасовано лише з формальних підстав.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Частиною 1 ст.9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, судова колегія вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийняте на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.07.2018 року по справі №820/5122/17 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Н.С. Бартош
Повний текст постанови складено 20.05.2019 року