Справа № 331/255/19
Суддя: Антоненко М. В.
Дата ухвалення: 2019-05-06 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

06.05.2019 Справа № 331/255/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2019 року м. Запоріжжя

Жовтневий районний м. Запоріжжя області у складі:

головуючого - судді Антоненка М.В.

за участю секретаря Андрієнко С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, 3-я особа: відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області про стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, третя особа: відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про стягнення коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що постановою Жовтневого районного суду від 03.02.2011 та постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2010 по справі № 2а- 760/11 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, обрахованої згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 01.07.2009 по 31.12.2010 з урахуванням сум, отриманих за вказаний період.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебувало виконавче провадження №30211949 з примусового виконання виконавчого листа № 2-а-760/2011 виданого 01.12.2011 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про «зобов`язання Головне Управління пенсійного фонду України у Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, обрахованої згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за період з 01.07.2009 року по 31.12.2010 року, з урахуванням сум, отриманих за вказаний період.

Згідно Ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя № 2а-7б0/11 від 24.11.2011 р. замінено спосіб виконання за виконавчим листом № 2-а-760/11, виданим 24.10.2011 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, шляхом зміни боржника за виконавчим документом з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя.

08.12.2011 р. року старшим державним виконавцем відділу Морар М. В. відкрито виконавче провадження.

12.10.2015 р. головним державним виконавцем Морар М.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла до 05.10.2016 ).

В постанові про повернення державним виконавцем зазначено наступне: «Боржником рішення суду у встановлений державним виконавцем строк для його самостійного виконання не виконано в цілому. Тобто боржником виконано рішення лише в частині здійснення нарахування за рішенням суду складає 6400,35 грн., але зазначені грошові кошти не виплачені.

У зв`язку з тривалим невиконанням постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2010 по справі № 2а- 760/11 позивач звертався до Європейського суду з прав людини, яким прийнято рішення від 12.10.2017 у справі «Бурмич та інші проти України», яке стосується системної проблеми не виконання державою судових рішень.

Оскільки, на теперішній час рішення суду не виконано, виконавче провадження закінчено, позивач ОСОБА_1 просить суд стягнути з відповідача Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, на його користь 30624,84 грн. суму боргу за виконавчим листом по справі № 2а- 760/11

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, наполягав на задоволенні його вимог.

Представник відповідача Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області в судовому засіданні проти позову заперечувала, вважала позовні вимоги необґрунтованими. Надала суду відзив, в якому зазначено, що постановою Жовтневого районного суду від 03.02.2011 та постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2010 по справі № 2а- 760/11 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, обрахованої згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 01.07.2009 по 31.12.2010 з урахуванням сум, отриманих за вказаний період. Тобто, питання виплати нарахованих сум вже вирішено в судовому порядку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03.09.2014 № 440 затверджено Порядок погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою.

Постанова Жовтневого районного суду від 03.02.2011 та постанова Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2010 по справі № 2а- 760/11 підпадають під дію даного Порядку.

Позивач має право звернутися до органу державної виконавчої служби з відповідною заявою.

Таким чином, чинним законодавством визначено механізм реалізації прийнятих до 01.01.2013 р. рішень суду. Отже, належним способом захисту порушених прав для Позивача є звернення за реалізацією прийнятих на його користь рішень в межах Порядку № 440.

Відповідачем відділом примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області надано суду відзив в якому зазначено, що згідно інформації з Автоматизованої системи виконавчого провадження «Спецрозділ» встановлено, що на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження №30211949 з примусового виконання виконавчого листа №2-а-760/2011 виданого 01.12.2011 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про «зобов`язання Головне Управління пенсійного фонду України у Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, обрахованої згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за період з 01.07.2009 року по 31.12.2010 року, з урахуванням сум, отриманих за вказаний період.

Згідно Ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя № 2а-7б0/11 від 24.11.2011 замінено спосіб виконання за виконавчим листом № 2-а-760/11, виданим 24.10.2011 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, шляхом зміни боржника за виконавчим документом з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя.

08.12.2011 року старшим державним виконавцем відділу Морар М. В. відкрито виконавче провадження.

12.10.2015 року головним державним виконавцем Морар М.В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла до 05.10.2016 ).

В постанові про повернення державним виконавцем зазначено наступне: «Боржником рішення суду у встановлений державним виконавцем строк для його самостійного виконання не виконано в цілому. Тобто боржником виконано рішення лише в частині здійснення нарахування за рішенням суду складає 6400,35 грн., але зазначені грошові кошти не виплачені. Зазначений виконавчий документ є немайнового характеру, ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені загальні умови виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматись від їх вчинення.

Відповідно до ч. 2 ст.95 Конституції України будь-які видатки держави на загальносуспільні потреби, розмір і цільове спрямування яких визначаються виключно законами України про державний бюджет на відповідний рік.

Відповідно до ст. 63 ЗУ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», ст. 7 ЗУ «Про соціальний захист дітей війни» фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цих законів, здійснюється за рахунок коштів державного бюджету. Конституційний суд України у своєму Рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011 зазначив, що розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

У відповідності до наданих законодавством повноважень, КМУ регулює порядок та розміри соціальних виплат та допомоги, які фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету України, відповідно до Конституції та законів України.

З 01.01.2013 набрав чинності Закон України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» який встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів визначених Законом України «Про виконавче провадження» та особливості їх виконання. Зокрема ст. З Закону передбачає, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється Державною казначейською службою України в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

У відповідності до норм вищезазначеного Закону виконання рішень суду про стягнення коштів здійснюється Державною казначейською службою України, з урахуванням особливостей передбачених постановою КМУ № 45 від 30.01.2013.

Стягувач за рішенням суду про стягнення коштів з державного органу звертається до Державної казначейської служби України в строки встановлені ЗУ «Про виконавче провадження» із заявою про виконання рішення суду. Разом із заявою стягувач подає до Державної казначейської служби України документи та відомості, необхідні для перерахування коштів, згідно із переліком, затвердженим КМУ».

Також слід зазначити, що п. 2 постанови про повернення виконавчого документу стягувачеві вказано, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 12.10.2016 року.

Надати більш детальну інформацію стосовно ВП №30211949 не мається можливості оскільки виконавчі провадження завершені у 2015 р. було знищено відповідно до акту №б/н від 19.02.2019 року про вилучення виконавчих проваджень для знищення.

Повторно вищевказаний виконавчий документ на виконання до відділу не надходив та не перебуває.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши надані матеріали, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що постановою Жовтневого районного суду від 03.02.2011 та постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2010 по справі № 2а- 760/11 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, обрахованої згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період з 01.07.2009 по 31.12.2010 з урахуванням сум, отриманих за вказаний період.

На виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебувало виконавче провадження №30211949 з примусового виконання виконавчого листа №2-а-760/2011 виданого 01.12.2011 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя про «зобов`язання Головне Управління пенсійного фонду України у Запорізькій області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», додаткову пенсію за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75% мінімальної пенсії за віком, обрахованої згідно ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за період з 01.07.2009 року по 31.12.2010 року, з урахуванням сум, отриманих за вказаний період.

Згідно Ухвали Жовтневого районного суду м. Запоріжжя № 2а-7б0/11 від 24.11.2011 р. замінено спосіб виконання за виконавчим листом № 2-а-760/11, виданим 24.10.2011 р. Жовтневим районним судом м. Запоріжжя, шляхом зміни боржника за виконавчим документом з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Запоріжжя.

08.12.2011 р. року старшим державним виконавцем відділу Морар М.В. відкрито виконавче провадження.

12.10.2015 р. головним державним виконавцем Морар М. В. винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла до 05.10.2016 ).

В постанові про повернення державним виконавцем зазначено наступне : «Боржником рішення суду у встановлений державним виконавцем строк для його самостійного виконання не виконано в цілому. Тобто боржником виконано рішення лише в частині здійснення нарахування за рішенням суду складає 6400,35 грн., але зазначені грошові кошти не виплачені.

У зв`язку з тривалим невиконанням постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2010 по справі № 2а- 760/11 позивач звертався до Європейського суду з прав людини, яким прийнято рішення від 12.10.2017 у справі «Бурмич та інші проти України», яке стосується системної проблеми не виконання державою судових рішень.

Як наслідок, Європейський суд з прав людини у справі «Бурмич та інші проти України» постановив, що повторення одних і тих самих висновків у величезній кількості схожих рішень не сприятиме досягненню справедливості, і лише накладе істотний тягар на ресурси Суду. Це не сприятиме жодним чином посиленню захисту прав людини згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Також Європейський суд з прав людини зазначив про те, що ці проблеми можуть бути адекватно вирішені лише між Державою-відповідачем, з одного боку, та Комітетом Міністрів Ради Європи, з іншого, оскільки останній має повноваження, відповідно до п. 2 ст. 46 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, контролювати виконання рішень Суду.

Раніш, у зв`язку з тривалим невиконанням рішення Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 07 квітня 2011 року у справі №2а-86/10 року стосовно недотриманої щорічної одноразової державної допомоги до 5 травня, як інваліду війни другої групи, відповідно до ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", позивач звертався до Європейського суду з прав людини, яким прийнято рішення за справою "Цибулько та інші проти України" від 20 червня 2013 року.

Згідно названого рішення суд визнав, що судові рішення ухвалені на користь заявника, не були виконані своєчасно, за що несе відповідальність держава.

Суд зазначив про порушення п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, що ратифікована Україною 17 липня 1997 року (далі - Конвенція), та статті 1 Першого протоколу до Конвенції у зв`язку з тривалим невиконанням рішень, ухвалених на користь заявника. Суд також зазначив, що було порушення ст.13 Конвенції, оскільки заявник не мав ефективного засобу юридичного захисту, за допомогою якого він міг отримати відшкодування шкоди, завданої таким невиконанням.

З зазначених підстав суд постановив, що протягом трьох місяців держава відповідач має виконати рішення національних судів, ухвалені на користь заявників, які залишаються невиконаними, та сплатити 2000 євро кожному заявнику або його/її спадкоємцю; ці суми є відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди, а також компенсацією судових витрат.

При цьому, суд встановив, що тривале невиконання судових рішень, які набрали законної сили, є порушенням п.1 ст.6 Конвенції та ст.1 Першого протоколу Конвенції, згідно якого, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В п.29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Васильєв проти України" (заява № 10232/02) від 13 липня 2006 року зазначено, що виконання рішень суду, в яких відповідачем є державні органи, можливо виконати, якщо державою передбачені та визначені асигнування на відповідні видатки Державного бюджету України, шляхом здійснення відповідних законодавчих заходів. Українська правова система не наділяє ані суди, ані Державну виконавчу службу повноваженням скасовувати закон або примушувати державу вносити зміни до Закону "Про державний бюджет";

Відповідачем надані докази того, що він вживав заходи щодо виконання постанови суду, неодноразово звертаючись до уповноважених державних органів з проханням виділення додаткових коштів управлінню на виконання рішень судів.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»,держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є державний орган.

Відповідно до п.. 4 ч.1, ч.2 ст.5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Позивачем ОСОБА_1 фактично заявлено вимоги про стягнення сум грошової допомоги, які розраховані відповідачем під час виконання постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 22.09.2010 по справі № 2а- 760/11 і вказані вимоги узгоджуються положеннями ст.105 КАС та не були предметом іншого судового розгляду.

Тобто фактично відповідачем порушено питання (заявлено вимоги )про стягнення з Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, заборгованості в сумі 30624,84 грн., розмір якої не оспорювався відповідачами.

Отже, аналіз вищенаведених норм права, дає змогу дійти висновку, що зобов`язання вчинити певні дії, покладені на відповідача судовим рішенням є обраним судом способом захисту порушеного права позивача та не позбавляє права звернутись до суду з позовом про стягнення коштів.

Таким чином, враховуючи наявність заборгованості перед позивачем зі сплати додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 % мінімальної пенсії за віком, відповідно до ст. 50 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у розмірі, яка визнається відповідачем, але до теперішнього часу не сплачена, що унеможливлює виконання рішення суду в порядку, передбаченому Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень»(оскільки вказаний Закону стосується лише рішень якими визначено спосіб захисту права у вигляді стягнення ), а також приймаючи до уваги право позивача звернутись до суду з позовом про стягнення коштів, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову шляхом стягнення з відповідача заборгованості зі сплати додаткової пенсії додаткової пенсії в розмірі 30624,84 грн.

Відповідно до ч.1, п.4 ч.2 статті 245 КАС України, при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.2, 10, 11, 77, 122, 241, 244, 245 КАС України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області, 3-я особа: відділ примусового виконання рішень УДВС ГТУЮ у Запорізькій області про стягнення коштів, задовольнити.

Стягнути з Головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , 30 624 гривні 84 копійки.

На рішення суду протягом тридцяти днів з дня отримання його копії може бути подана апеляційна скарга до Третього апеляційного адміністративного суду через Жовтневий районний суд м. Запоріжжя.

Суддя: М.В. Антоненко