Справа № 826/11558/18
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - судді Кузьменка В. В.,

суддів Василенка Я. М., Шурка О. І.

за участю секретаря Кірієнко Н. Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комісії з проведення конкурсу на заняття посад Директора Державного бюро розслідувань, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державне бюро розслідувань, Директор Державного бюро розслідувань ОСОБА_2, Секретаріат Кабінету Міністрів України про визнання дій протиправними та скасування рішення, за апеляційною скаргою Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_2 та Державного бюро розслідувань на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.03.2019 року про зупинення провадження у справі, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернувся до суду з позовом до Комісії з проведення конкурсу на заняття посад Директора Державного бюро розслідувань, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань, в якому просить суд: визнати дії Комісії з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань щодо допуску ОСОБА_2 до участі в конкурсі на посаду Директора Державного бюро розслідувань протиправними; визнати рішення Комісії з проведення конкурсу на зайняття посад Директора Державного бюро розслідувань, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань, оформлене протоколом від 14 листопада 2017 року № 40, яким затверджено список кандидатів для розгляд під час засідання Комісії 16 листопада 2017 року з метою остаточного голосування для прийняття рішення Комісією щодо визначення єдиної кандидатури (переможця конкурсу) на посаду Директора Державного бюро розслідувань, в частині внесення до списку ОСОБА_2 на посаду Директора Державного протиправним та скасувати.

13.03.2019 судом поставлено на розгляд питання про зупинення провадження у даній справі до вирішення та набрання законної сили рішенням у адміністративній справі № 826/14960/18.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.03.2019 року зупинено провадження у справі.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням Директор Державного бюро розслідувань ОСОБА_2 та Державне бюро розслідувань подали апеляційні скарги, в яких просять скасувати оскаржувану ухвалу як таку, що прийнята з порушенням норм процесуального права та винести нове рішення, яким відмовити в зупиненні провадження у справі.

В судове засідання з`явився представник Державного бюро розслідувань, підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити. Представник Секретаріату Кабінету Міністрів України в судовому засідання поклалася на розсуд суду.

Представник позивача надіслав до суду клопотання про розгляд апеляційної скарги без участі позивача та його представника.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи за відсутності представників сторін які не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Постановляючи оскаржувану ухвалу про зупинення провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що за результатами розгляду судом апеляційної інстанції адміністративної справи № 826/14690/18 буде прийнято рішення, що матиме преюдиційне значення для даної справи, суд дійшов до висновку що розгляд цієї справи об`єктивно неможливий до вирішення вказаної справи, а відтак провадження у справі № 826/11558/18 підлягає зупиненню до вирішення та набрання законної сили рішенням у справі № 826/14690/18.

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як встановлено, у провадженні Окружного адміністративного суду міста Києва перебувала адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Генеральної прокуратури України, Міністерства юстиції України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Директор Державного бюро розслідувань ОСОБА_2, про визнання протиправною бездіяльності Генеральної прокуратури України, яка полягає у не проведенні належним чином перевірки, щодо поширення частини третьої статті 1 Закону України «Про очищення влади» на ОСОБА_2 , а також у не зверненні до Міністерства юстиції України щодо включення ОСОБА_2 до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади»; визнання протиправною бездіяльності Міністерства юстиції України, що полягає невиконанні вимоги частини першої статті 5 Закону України «Про очищення влади», а саме не забезпеченні перевірки осіб, що підлягають люстрації, зокрема, ОСОБА_2 , та не включенні ОСОБА_2 до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади».

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва (суддя Літвінова А .В.) від 08.11.2018 у справі № 826/14960/18 позов задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у непроведенні належним чином перевірки, щодо поширення частини третьої статті 1 Закону України «Про очищення влади» на ОСОБА_2 , а також у незверненні до Міністерства юстиції України щодо включення ОСОБА_2 до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади».

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 06.12.2018 відкрито апеляційне провадження у справі № 826/14690/18 за апеляційною скаргою Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_2 у письмовому провадженні.

З матеріалів справи вбачається, предметом розгляду адміністративної справи № 826/11558/18 є визнання дій Комісії з проведення конкурсу на зайняття посад Директора ДБР, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату ДБР щодо допуску ОСОБА_2 до участі в конкурсі на посаду Директора ДБР протиправними, а також визнання рішення Комісії з проведення конкурсу на зайняття посад Директора ДБР, його заступників, акторів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату ДБР щодо допуску ОСОБА_2 до участі в конкурсі на посаду Директора ДБР, оформлене протоколом від 14.11.2017 року за № 40, яким затверджено список кандидатів для розгляду під час засідання Комісії 16.11.2017 року з метою остаточного голосування для прийняття рішення Комісією щодо визначення єдиної кандидатури (переможця конкурсу) на посаду директора ДБР в частині внесення до списку ОСОБА_2 на посаду директора ДБР протиправним та його скасування.

Підставою позову є те, що Комісія з проведення конкурсу на заняття посад Директора Державного бюро розслідувань, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань здійснила дії щодо допуску ОСОБА_2 до участі в конкурсі на зайняття посади Директора Державного бюро розслідувань та включила останнього до списку кандидатів з метою остаточного голосування для прийняття рішення щодо визначення єдиної кандидатури на посаду в порушення чинного законодавства без наявності заяви останнього про допуск до участі в конкурсі саме на посаду Директора Державного бюро розслідувань та без оформлення відповідного протоколу.

Водночас, предметом спору у справі № 826/14960/18 є визнання протиправною бездіяльність Генеральної прокуратури України, яка полягає у не проведенні належним чином перевірки, щодо поширення частини третьої статті 1 Закону України «Про очищення влади» на гр. ОСОБА_2 , а також у не зверненні до Міністерства юстиції України щодо включення ОСОБА_2 до Єдиного державного реєстру осіб, щодо яких застосовано положення Закону України «Про очищення влади».

Таким чином, підстави визнання дій Комісії з проведення конкурсу на зайняття посад Директора ДБР, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату ДБР щодо допуску ОСОБА_2 до участі в конкурсі на посаду Директора ДБР протиправними у справі № 826/11558/18 не пов`язані із порушенням вимог Закону України «Про очищення влади» і не обґрунтовується його положеннями, натомість, підставами для визнання дій Комісії протиправними позивач зазначає порушення вимог Регламенту Конкурсної комісії з проведення конкурсу на зайняття посад Директора ДБР, першого заступника та заступника Директора ДБР, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату ДБР, працівників підрозділів внутрішнього контролю ДБР, що є різні підставами за своїм змістом.

Тобто, розгляд справи № 826/14960/18 жодним чином не перешкоджає з`ясуванню судом обставин даної справи, оцінці наданих сторонами доказів, тобто фактичному розгляду справи і ухвалення остаточного рішення.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 236 КАС України суд зупиняє провадження у справі в разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі.

При цьому, колегія суддів зазначає, що об`єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються та встановлюються іншим судом, впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, тобто мають преюдиціальне значення для даної справи та не можуть бути встановлені адміністративним судом самостійно у даній справі.

Тобто, йдеться про те, що суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи.

Водночас, у рішенні від 08.11.2005р. по справі «Смірнова проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи.

Згідно зі ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При цьому, згідно з п. 11 ч. 1 ст. 4 КАС України розумний строк - це найкоротший строк розгляду і вирішення адміністративної справи, достатній для надання своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту порушених прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах.

Таким чином, колегія суддів приходить висновку, що судом першої інстанції було порушено норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про зупинення провадження у справі, наслідком чого може стати порушення розумного строку судового розгляду справи.

З досліджених матеріалів справи, колегія суддів вважає, що зібрані у справі докази дозволяюсь встановити то оцінити обставини справи, які є предметом судового розгляду.

Враховуючи, що доводи апеляційних скарг спростовують висновки суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне оскаржувану ухвалу скасувати та направити справи до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Таким чином, перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку щодо зупинення провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 229, 241, 242, 243, 308, 310, 320, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Директора Державного бюро розслідувань ОСОБА_2 та Державного бюро розслідувань на ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.03.2019 року про зупинення провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Комісії з проведення конкурсу на заняття посад Директора Державного бюро розслідувань, його заступників, директорів територіальних органів та керівників підрозділів центрального апарату Державного бюро розслідувань, треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Державне бюро розслідувань, Директор Державного бюро розслідувань ОСОБА_2, Секретаріат Кабінету Міністрів України про визнання дій протиправними та скасування рішення - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду м. Києва від 13.03.2019 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 21.05.2019 року.