Справа № 809/859/18
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

"27" травня 2019 р. справа № 809/859/18

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Кафарський В.В., розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої відповідачем на виконання рішення суду в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій, -

ВСТАНОВИВ:

17.05.2018 ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся в суд з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (далі - відповідач), в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України №851 від 15.11.2017 із врахуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2017 та зобов`язати відповідача перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01.10.2017 відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України №851 від 15.11.2017 із врахуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2017.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2018 позов задоволено повністю. Визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (, вул. Незалежності, 44, м. Івано-Франківськ, індекс 76000) щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України №851 від 15.11.2017 із врахуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2017. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (, вул. Незалежності, 44, м. Івано-Франківськ, індекс 76000) перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) з 01.10.2017 відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України №851 від 15.11.2017 із врахуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2017.

19.02.2019 через канцелярію Івано-Франківського окружного адміністративного суду позивачем подано заяву в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання протиправною бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо невиконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2018 у справі №809/859/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій в частині вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України №851 від 15.11.2017 із врахуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня відповідного року.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.02.2019 заяву ОСОБА_1 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої відповідачем на виконання рішення суду - повернуто заявнику.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 01.04.2019 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 22.02.2019 скасовано та справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

16.05.2019 адміністративна справа №809/859/18 надійшла до Івано-Франківського окружного адміністративного суду та цього ж дня зареєстрована автоматизованою системою документообігу Івано-Франківського окружного адміністративного суду.

В обґрунтування поданої заяви від 19.02.2019 позивач зазначив, що відповідач не виконує вищевказане рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2018, яке набрало законної сили. Позивач вказав, що оскільки в листопаді 2018 року отримав пенсію в сумі 3 702,6 грн., він звернувся до відповідача з адвокатським запитом щодо виконання судового рішення. У відповідь на адвокатський запит відповідач листом №3231/03 від 04.12.2018 повідомив, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2018 пенсія перерахована 27.11.2018 з 06.09.2018 - з часу набрання судовим рішенням законної сили. Розмір перерахованої пенсії складає 9 072,75 грн. Сума доплати за період з 06.09.2018 по 30.11.2018 в сумі 15 215,43грн. буде виплачена за графіком 14.12.2018. Невиплачений борг за період з 01.10.2017 по 05.09.2018 в сумі 59 966,67 грн. буде виплачений відповідно до Постанови КМУ від 22.08.2018 за №649, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсій, що фінансуються з державного бюджету. Позивач відмітив, що в грудні 2018 отримав доплату в розмірі 15 215,43 грн. та пенсію за грудень в розмірі 9 072,75 грн. Борг за період з 01.10.2017 по 05.09.2018 - не виплачений до даного часу. 15.01.2019 позивач звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську із заявою, в якій просив належним чином виконати дане рішення суду. Відповідач листом №14/Б-15 від 17.01.2019 повідомив, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2018 пенсія позивача перерахована з 06.09.2018 (з часу набрання рішенням суду законної сили) із врахуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2017 - 3 200,00 грн. Вказані дії відповідача заявник вважає незаконними, тому звернувся до суду з даною заявою про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої відповідачем на виконання рішення суду.

Так, судом встановлено, що рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2018 визнано протиправними дії Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо відмови здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України №851 від 15.11.2017 із врахуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2017. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську перерахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01.10.2017 відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України №851 від 15.11.2017 із врахуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2017. Рішення суду набрало законної сили 06.09.2018.

Постановою головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень УДФС ГТУЮ в Івано-Франківській області від 17.10.2018 відкрито виконавче провадження ВП №57420638 з виконання виконавчого листа № 809/859/18, виданого Івано-Франківським окружним адміністративним судом 03.10.2018.

Вважаючи, що відповідач не виконав рішення суду в повному обсязі, здійснив перерахунок пенсії неправильно, оскільки не застосував розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, а борг за період з 01.10.2017 по 05.09.2018 не виплачений, ОСОБА_1 19.02.2019 звернувся із вищевказаною заявою в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання протиправною бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо невиконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2018 у справі №809/859/18.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що однією з основних засад здійснення судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з частинами 2 та 3 статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, судове рішення, яке набрало законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок. Це означає, що особа, якій належить виконати судове рішення, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки протилежне суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Водночас, згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Положеннями частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

У справі «Іммобільяре Саффі проти Італії» Європейський суд з прав людини наголошує, що право на звернення до суду також передбачає практичне виконання остаточних, обов`язкових для виконання судових рішень, які в державах, що поважають принцип верховенства права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду стороні у провадженні.

Отже, для цілей статтв 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції та статті 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою статті 129-1 Конституції України.

Отже, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових рішень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Згідно статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до частини 1 статті 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно частини 6 статті 383 КАС України за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами статті 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливе виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Суд встановив, що станом на час розгляду подання позивачем заяви від 19.02.2019 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України, виконавче провадження №57420638 не завершене, що підтверджується інформацією про виконавче провадження від 19.02.2019, наявною у матеріалах справи (а.с. 82-83).

Відповідачем направлено лист №7011/06 від 12.11.2018 до відділу примусового виконання рішень, у якому повідомило про здійснення виконання рішення суду до моменту відкриття виконавчого провадження, а саме 16.10.2018, а також про здійснення перерахунку пенсії з 01.10.2017, розмір якої згідно розпорядження №144265 від 16.10.2018 становить 9 072,75 грн.

Позивач, отримавши в листопаді 2018 року пенсію в сумі 3 702,60 грн., звернувся до відповідача з адвокатським запитом щодо виконання судового рішення.

У відповідь на адвокатський запит, відповідач листом №3231/03 від 04.12.2018 повідомив, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2018 пенсія перерахована 27.11.2018 з 06.09.2018 - з часу набрання судовим рішенням законної сили. Розмір перерахованої пенсії складає 9 072,75 грн. Сума доплати за період з 06.09.2018 по 30.11.2018 в сумі 15 215,43 грн. буде виплачена за графіком 14.12.2018. Невиплачений борг за період з 01.10.2017 по 05.09.2018 в сумі 59 966,67 грн. буде виплачений відповідно до Постанови КМУ від 22.08.2018 за №649, якою затверджено Порядок погашення заборгованості з пенсій, що фінансуються з державного бюджету.

В грудні 2018 року позивач отримав доплату в розмірі 15 215,43 грн. та пенсію за грудень в розмірі 9 072,75 грн., однак борг за період з 01.10.2017 по 05.09.2018 - не виплачений по день звернення позивача із заявою від 19.02.2019.

15.01.2019 ОСОБА_1 подав заяву в Управління, просив здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.01.2019 відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України №851 від 15.11.2017 із врахуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої Законом на 01.01.2017.

Листом №14/Б-15 від 17.01.2019 відповідач повідомив, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2018 пенсія позивача перерахована з 06.09.2018 (з часу набрання рішенням суду законної сили) із врахуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2017 - 3 200,00 грн. Оскільки в рішенні суду від 12.06.2018 не зазначалось нічого про зобов`язання перераховувати пенсію із врахуванням змін мінімальної заробітної плати, тому не має підстав для здійснення відповідного перерахунку пенсії з 01.01.2019. Додатково повідомлено, що арифметичний розрахунок пенсії відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №851 від 15.11.2017 із врахуванням мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2018 - 3723 грн. призводить до зменшення розміру пенсії заявника.

Крім цього, як слідує із розпорядження №144265 від 16.10.2018 про перерахунок пенсії (а.с. 85) та довідки боржника №561 від 24.01.2019 (а.с. 91), розмір перерахованої пенсії згідно судового рішення становить 9 072,75 грн. і є незмінним як у 2017 році, так і у 2018-2019 рр.

Відповідач при перерахунку пенсії з 01.10.2017 застосовував п`ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої на 01.01.2017 в розмірі 3 200,00 грн., не змінюючи його при перерахунку пенсії за 2018 рік та 2019 рік, хоча розмір мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2018 становив 3 723,00 грн., на 01.01.2019 - 4 173,00 грн.

Тобто, суд погоджується із позивачем, що відповідач протиправно не бере до уваги правову позицію та норми законодавства, вказані судом у рішенні від 12.06.2018.

Суд з цього приводу зазначає, що мотивувальній частині рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2018 вказано, що відповідно до ст. 59 Зaкoну Укрaїни «Прo стaтус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи» (у редакції від 01.10.2017), військовослужбовцям пенсії по інвалідності, а членам їх сімей пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї за їх бажанням можуть призначатися на умовах і в порядку, визначених законодавством для осіб, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, що їх вони дістали при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), або відповідно до статті 54 цього Закону. Особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби і внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється відповідно до цього Закону або за бажанням таких осіб - з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Водночас, суд відмітив, що військовослужбовці та призвані на військові збори військовозобов`язані мають користуватись всією повнотою соціально-економічних, політичних та особистих прав і свобод громадян в рівній мірі, в зв`язку з чим, позивач має право на перерахунок пенсії відповідно до ст. 59 Зaкoну Укрaїни «Прo стaтус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи».

Також, згідно постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 15.11.2017 №851, доповнено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 23.11.2011 за №1210 пунктом 9-1 такого змісту: «за бажанням осіб, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї під час проходження дійсної строкової служби та внаслідок цього стали особами з інвалідністю, пенсія по інвалідності обчислюється з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року».

З врахуванням набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до Порядку обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 15.11.2017 №851 - з дня опублікування та застосування її положень з 01.10.2017, суд визнає право позивача на перерахунок пенсії з 01.10.2017.

Оскільки, спірні відносини щодо перерахунку пенсії відповідно до ст. 59 Зaкoну Укрaїни «Прo стaтус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи» у позивача з відповідачем виникли ще на початку 2018 року, то суд не міг зобов`язати здійснити перерахунок пенсії позивач з 01.01.2019.

Водночас, суд зобов`язав при перерахунку пенсії позивачу враховувати положення статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України №851 від 15.11.2017 із врахуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати.

Так, оскільки судом захищається саме порушене право, то рішення не може прийматися на майбутнє, а тому після здійснення перерахунку пенсії, в подальшому пенсійний орган зобов`язаний здійснювати пенсійні виплати відповідно до положень чинного законодавства.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач станом на час подачі заяви позивача від 19.02.2019 не виконав рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2018 та за Управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську залишається заборгованість перед позивачем.

Отже, дії Управлінням Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо застосування розміру мінімальної заробітної плати станом на 01.01.2017 у наступних роках (у 2018 році та у 2019 році) суперечать пункту 9 частини 1 статті 129, статті 129-1 Конституції України, відповідно до яких судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Як вже було зазначено вище, згідно частини 6 статті 383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Приписи частин 1, 2 статті 249 КАС України визначають, що суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. У разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про визнання протиправною бездіяльності Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо невиконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2018 у справі №809/859/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій в частині вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України №851 від 15.11.2017 із врахуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня відповідного року.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 248, 249, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 в порядку статті 383 Кодексу адміністративного судочинства України про визнання протиправною бездіяльності, вчиненої відповідачем на виконання рішення суду - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську щодо невиконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 12.06.2018 у справі №809/859/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій в частині вимог щодо зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та постанови Кабінету Міністрів України №851 від 15.11.2017 із врахуванням п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої на 01 січня відповідного року.

Направити окрему ухвалу Пенсійному фонду України (вул. Бастіонна, 9 м. Київ, 01601, ) для реагування та вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Встановити Пенсійному фонду України (вул. Бастіонна, 9 м. Київ, 01601, ) строк для наданні відповіді про вжиті заходи протягом 30 днів з дня отримання окремої ухвали.

Направити дану ухвалу для відома Управлінню Пенсійного фонду України в м. Івано-Франківську (вул. Незалежності, 44, м. Івано-Франківськ, індекс 76000, ).

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду або через Івано-Франківський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Відповідно до статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала постановлена під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Кафарський В.В.