Справа № 1.380.2019.001212
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
справа №1.380.2019.001212
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Хоми О.П.,

з участю секретаря судового засідання Павлішевського М.В.,

з участю представника відповідача Ільківа Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (далі - відповідач, ГУ Держгеокадастру у Львівській області), в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить:

- визнати протиправною відмову відповідача, викладену у листі від 22.03.2019;

- зобов`язати відповідача розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,50 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Бібрської міської об`єднаної територіальної громади Перемишлянського району Львівської області за межами населених пунктів із врахування висновків суду у даній справі.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на такі обставини. В лютому 2019 року він звернувся до ГУ Держгеокадастру у Львівській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,50 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Бібрської міської об`єднаної територіальної громади Перемишлянського району Львівської області за межами населених пунктів. Розмір земельної ділянки та подані документи за змістом та кількістю відповідають вимогам Земельного кодексу України. Проте відповідач листом від 22.03.2019 № В-2019/0-1727/0/37-19 відмовив у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність. Відмова мотивована відсутністю погодження Бібрської МОТГ. Стверджує про безпідставність посилання відповідача на розпорядження Кабінету Міністрів України від 31.01.2018 №60-р та необхідність одержання погодження Бібрської МТГО для прийняття відповідачем відповідного рішення. Зазначені відповідачем підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою не передбачені нормами Земельного кодексу України. Тому оскаржуване рішення ГУ Держгеокадастру у Львівській області вважає протиправним, у зв`язку з чим просить позов задовольнити.

Відповідач щодо задоволення позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Ствердив про законність відмови у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, яка оформлена листом від 22.03.2019 № В-2019/0-1727/0/37-19. Така відмова зумовлена відсутністю погодження Бібрської МОТГ на передачу позивачу земельної ділянки сільськогосподарського призначення, що унеможливлює прийняття ГУ Держгеокадастру у Львівській області позитивного рішення за клопотанням позивача. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів від 31.01.2018 № 60-р України «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» таке погодження є обов`язковим. Тому оскаржуване рішення прийняте на підставі, у межах повноважень та з дотриманням норм чинного законодавства України.

Ухвалою від 18.03.2019 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків.

Вимоги ухвали позивачем виконано.

Ухвалою від 09.04.2019 відкрито загальне позовне провадження у справі з проведенням підготовчого засідання, відповідачу запропоновано надати відзив на позов з посиланням на докази, яким такий обґрунтовується.

23.04.2019 (вх. № 14206) надійшов відзив ГУ Держгеокадастру у Львівській області на позовну заяву.

07.05.2019 (вх.№15480) надійшла заява позивача про уточнення позовних вимог.

Ухвалою від 08.05.2019 підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 23.05.2019.

В судовому засіданні 23.05.2019 суд заслухав вступну промову представника відповідача Ільківа Ю.М. та дослідив письмові докази.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 06.02.2019 звернувся до ГУ Держгеокадастру у Львівській області із клопотаннями про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,50 га, для ведення особистого селянського господарства за рахунок земель, ненаданих у власність або постійне користування, яка розташована на території Бібрської міської ради Перемишлянського району за межами населеного пункту. До клопотання ОСОБА_1 долучив кадастрову карту, копію паспорта та копію ідентифікаційного номера.

ГУ Держгеокадастру у Львівській області за результатами розгляду клопотання листом від 22.03.2019 № В-2019/0-1727/0/37-19 відмовило позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність.

Відповідач обґрунтував відмову неможливістю ідентифікації місця розташування пропонованої до відведення земельної ділянки; необхідністю отримання погодження Бібрської МОТГ та проведенням інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності для подальшої передачі у комунальну власність Бібрської міської об`єднаної територіальної громади відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 60-р від 31.01.2018.

Відмова ГУ Держгеокадастру у Львівській області у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, оформлена листом від 22.03.2019 № В-2019/0-1727/0/37-19 є предметом оскарження з підстав невідповідності вимогам чинного законодавства.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно зі статтею 19 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії:

а) землі сільськогосподарського призначення;

б) землі житлової та громадської забудови;

в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення;

г) землі оздоровчого призначення;

ґ) землі рекреаційного призначення;

д) землі історико-культурного призначення;

е) землі лісогосподарського призначення;

є) землі водного фонду;

ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі.

Відповідно до статті 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування, зокрема, громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до частини першої статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно до пункту «б» частини першої статті 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини сьомої статті 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно до визначених статтею 122 ЗК України повноважень органів виконавчої влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування, центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Суд звертає увагу на те, що лише частиною сьомою статті 118 ЗК України передбачено підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, перелік яких є вичерпним.

Відмовляючи позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідач посилається на відсутність погодження Бібрської МТОГ з посиланням на розпорядження Кабінету Міністрів України № 60-р від 31.01.2018 «Питання передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність об`єднаних територіальних громад» (далі - Розпорядження №60-р).

Суд не бере до уваги такі доводи відповідача як помилкові, з огляду на наступне.

Розпорядження №60-р не визначає питання виділення землі, оскільки таке регулювання передбачено ЗК України.

Законодавцем не внесено жодних змін, зважаючи на положення Розпорядження №60-р, у статтю 118 ЗК України, яка закріплює вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою.

Розпорядження №60-р не є тим нормативно-правовим актом, що регулює порядок надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо надання земельних ділянок у власність та не прийняте відповідно до певного закону чи на виконання такого закону, яким регулюються вимоги щодо обмеження розташування земельних ділянок.

Статтею 6 ЗК України закріплено, що виключно до повноважень Верховної Ради України в галузі земельних відносин віднесено регулювання земельних відносин шляхом прийняття законів.

Посилаючись на розпорядження, як на підставу для відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, відповідач діяв не на підставі та не в межах повноважень, що передбачені Конституцією та законами України, у тому числі і ЗК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не подано належних доказів правомірності відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,50 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Бібрської об`єднаної територіальної громади Перимишлянського району Львівської області за межами населених пунктів.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку відмові відповідача у наданні ОСОБА_1 дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оформленої листом від 22.03.2019 №В-2019/0-1727/0/37-19, суд дійшов висновку, що така не відповідає критеріям, встановленим частиною другою статті 2 КАС України до такого роду рішень та вимогам ЗК України, тому її слід визнати протиправною та скасувати, задовольнивши першу позовну вимогу.

Друга позовна вимога щодо зобов`язання відповідача розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,50 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Бібрської МОТГ Перемишлянського району Львівської області за межами населених пунктів із врахування висновків суду у даній справі, є похідною від першої позовної вимоги, тому також підлягає до задоволення.

Оцінюючи зібрані у справі докази в сукупності та мотиви суду щодо кожної з позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ Держгеокадастру у Львівській області понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору на загальну суму 1536 грн 80 к., сплаченого відповідно до квитанцій від 01.04.2019 № 17 на суму 768 грн 40 к. та від 05.04.2019 №13 на суму 768 грн 40 к.

Керуючись ст.ст. 6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (пр. Чорновола, 4, м. Львів, 79018, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Держгеокадастру у Львівській області в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,50 га у власність для ведення особистого селянського господарства, оформлену листом від 22.03.2019 №В-2019/0-1727/0/37-19.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Львівській області (пр. Чорновола, 4, м. Львів, 79018, ) повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,50 га у власність для ведення особистого селянського господарства, яка розташована на території Бібрської міської об`єднаної територіальної громади Перемишлянського району Львівської області за межами населених пунктів з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Стягнути з Головного управління Держгеокадастру у Львівській області (пр. В.Чорновола, 4, м. Львів, 79019, ) за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) 1 536 (одна тисяча п`ятсот тридцять шість) грн 80 к. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 23 травня 2019 року.

Суддя О.П. Хома