Справа № 554/504/19
Суддя: Савченко А. Г.
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Дата документу 22.05.2019 Справа № 554/504/19
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 травня 2019 року Октябрський районний суд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Савченка А. Г.

при секретарі Гречка Є. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Полтаві з участю позивачки ОСОБА_1 , її представника - адвоката Плохута О. В., представника відповідача Лобач А . В ., третьої особи Михайлюка А. І., адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Михайлика А. І. про визнання протиправною та скасування постанови серії НК № 9929677 від 11 вересня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог та відзиву

1. 23 січня 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася з цим позовом до суду, в якому зазначила, що 11 вересня 2018 року відповідно до постанови серії НК № 9929677 відповідачем в особі інспектора патрульної поліції Михайлюка А. І . вона на підставі ч. 2 ст. 140 КУпАП була піддана адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 510 грн за те, що 10 вересня 2018 року о 10 год. 00 хв. на вулиці Стрітенська, 32 в м. Полтаві встановила тимчасову стаціонарну споруду - МАФ в межах червоної лінії вулиці без погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції, чим порушила пункти 1.5, 32.1 Правил дорожнього руху України (далі - Правил), пункти 3.3.1, 3.7.4. ДСТУ 3587-97, ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух», п. 27 постанови Кабінету Міністрів України № 198 від 30 березня 1994 року.

2. Заперечуючи факт вчинення інкримінованих їй порушень вказаних вище нормативних актів, позивачка зазначила, що таких порушень не допускала, оскільки, на її думку, розміщення тимчасової споруди - торговельного кіоску на перехресті вулиць Небесної Сотні та Стрітенської у м. Полтаві не пов`язано з обслуговуванням учасників дорожнього руху та розміщено на землях міської ради відповідно договору особистого земельного сервітуту, який 19 жовтня 2017 року укладений між Полтавською міською радою та нею, відповідно до якого в сервітутне землекористування на підставі рішення дванадцятої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради від 15 вересня 2017 року «Про розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності» їй передано земельну ділянку загальною площею 24 кв. м, а тому не є порушенням, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 140 КупАП. Наголосила, що при притягненні її до відповідальності відповідач знехтував вимогами КУпАП про порядок розгляду справи та накладення адміністративного стягнення, не повідомивши її належним чином про час і місце розгляду справи, позбавивши її можливості як взяти участь у розгляді справи, так і належним чином здійснити свій захист від обвинувачення, яке той їй інкримінував. Крім того, справу розпочато, а процедуру притягнення її до адміністративної відповідальності здійснено поза межами процесуальних строків. Вважаючи дії відповідача при притягненні її до адміністративної відповідальності протиправними, вона і просить визнати їх такими та скасувати винесену ним постанову, закривши провадження по справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

3. В установлений законом строк відповідач подав відзив на позов, в якому позовних вимог позивачки не визнав, зазначивши, що остання дійсно вчинила інкриміноване їй порушення, а тому законно піддана адміністративному стягненню у виді штрафу, в зв`язку з чим відсутні підстави для скасування постанови. Зазначив, що факт вчинення позивачкою правопорушення був виявлений ним безпосередньо. У визначеній законом процедурі ним було здійснено фіксацію виявленого порушення та винесено постанову, відповідно до якої на позивачку було накладено штраф в межах санкцій ч. 2 ст. 140 КУпАП, якою встановлена відповідальність за вказане порушення (а. с. 120-133).

Обставини справи, встановлені судом та докази, на підставі яких вони встановлені

4. Відповідно до постанови серії НК № 9929677 від 11 вересня 2018 року, позивачка 10 вересня 2018 року о 10 год. 00 хв. на вулиці Стрітенська, 32 в м. Полтаві встановила тимчасову стаціонарну споруду - МАФ в межах червоної лінії вулиці без погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції, чим порушила пункти 1.5, 32.1 Правил, пункти 3.3.1, 3.7.4. ДСТУ 3587-97, ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух», п. 27 постанови Кабінету Міністрів України № 198 від 30 березня 1994 року (а. с. 17).

5. Відповідачем суду на підтвердження вини позивачки надано Акт обстеження ділянки вулично-шляхової мережі від 10 вересня 2018 року з додатками та диск з відеозаписом виклику позивачки для розгляду справи, в ході якої було винесено оскаржувану постанову (128-133).

6. В судовому засіданні позивачка та її представник також заперечували факт вчинення інкримінованих позивачці порушень вимог нормативних актів з мотивів, викладених в позовній заяві. Наголосили, що відповідач, на їх думку, порушив процедуру розгляду справи, в зв`язку з чим вони вважають протиправною постанову серії НК № 9929677, в якій зазначено, що позивачка порушила вимоги пунктів 1.5, 32.1 Правил дорожнього руху України (далі - Правил), пунктів 3.3.1, 3.7.4. ДСТУ 3587-97, ст. 52-3 Закону України «Про дорожній рух», п. 27 постанови Кабінету Міністрів України № 198 від 30 березня 1994 року, оскільки таких порушень вона не допускала.

7. Представник відповідача та третя особа заперечували проти задоволення позовних вимог та наполягали на законності і обґрунтованості оскаржуваної позивачкою постанови, а отже відсутності підстав для її скасування.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

8. Закон України від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ «Про дорожній рух».

8.1. Стаття 52-3. Повноваження Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху

До повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху належать:

участь у реалізації в межах своїх повноважень державної політики у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечення безпеки дорожнього руху; організація супроводження і забезпечення безпечного руху транспортних засобів спеціального призначення; погодження відповідно до вимог цього Закону, інших законодавчих актів проектів на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, залізничних переїздів, комплексів дорожнього сервісу та інших споруд у межах відведення автомобільних доріг або червоних ліній міських вулиць і доріг; погодження поданих у встановленому порядку пропозицій стосовно обладнання засобами організації дорожнього руху місць виконання дорожніх робіт, проектів та схем організації дорожнього руху, маршрутів руху пасажирського транспорту, маршрутів організованого руху громадян і місць їх збору, порядку проведення спортивних та інших масових заходів, які можуть створити перешкоди дорожньому руху; видача в установленому порядку у випадках, передбачених законом, дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; здійснення контролю за безпекою дорожнього руху під час надання послуг з перевезення пасажирів чи вантажів, у тому числі небезпечних, додержанням законодавства у зазначеній сфері, розробленням і видачею в установленому порядку документів щодо погодження маршрутів руху транспортних засобів під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів; інформування учасників дорожнього руху про фіксацію фактів правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху в автоматичному режимі.

Національна поліція також здійснює контроль за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, виконанням установлених Кабінетом Міністрів України правил паркування транспортних засобів у частині забезпечення безпеки дорожнього руху на майданчиках для паркування, а у випадках та порядку, визначених законом, тимчасово затримує і доставляє транспортний засіб, у тому числі з використанням спеціальних транспортних засобів (коли розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху), на спеціальні майданчики чи стоянки для тимчасового зберігання, відповідно до закону тимчасово вилучає посвідчення водія.

9. Кодекс України про адміністративні правопорушення від 7 грудня 1984 року, № 8073-Х (в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

9.1. Стаття 9. Поняття адміністративного правопорушення

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

9.2. Стаття 38. Частина 1. Адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

9.3. Стаття 140. Частина 2. Порушення визначеного законодавством порядку погодження з уповноваженим підрозділом Національної поліції: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування -

тягне за собою накладення штрафу на громадян у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів господарської діяльності - у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

9.4. Стаття 222. Органи Національної поліції

Органи Національної поліції розглядають, крім іншого, справи про адміністративні правопорушення, в тому числі передбачені частинами першою, другою і третьою статті 140 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

9.5. Стаття 247. Обставини, що виключають провадження в справі про адміністративне правопорушення

Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин:

7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.

9.6. Стаття 251. Докази

Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

9.7. Стаття 252. Оцінка доказів

Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

9.8. Стаття 268. Права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності

Відповідно до ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

9.9. Стаття 280. Обставини, що підлягають з`ясуванню при розгляді справи про адміністративне правопорушення

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

9.10. Стаття 283. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення

Частина 2. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Частина 3. Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

10. Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306.

10.1. Пункт 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган.

10.2. Пункт 32.1. І з органами Державтоінспекції узгоджуються:

а) розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламоносіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах - адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій, місць торгівлі та надання послуг.

11. Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ від 7 листопада 2015 року, № 1395.

11.1. Відповідно до п. 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Згідно з п. 9 цього розділу розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

11.2. Відповідно до пунктів 1-13 розділу III Інструкції:

1. Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

2. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 121, статтями 121-1, 121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті 122, частиною першою статті 123, статтею 124-1, статтями 125, 126, частинами першою, другою і третьою статті 127, статтями 128, 129, статтею 132-1, частинами шостою і одинадцятоюстатті 133-1, частинами першою, другою і третьою статті 140, частинами шостою, сьомою статті 152-1 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

3. Судді районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судів розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені частинами четвертою та сьомою статті 121, частиною четвертою статті 122, статтями 122-2, 122-4, 122-5, частинами другою і третьою статті 123, статтею 124, частиною четвертою статті 127, статтями 127-1, 130, 139, частиною четвертою статті 140, статтею 188-28 КУпАП, а також справи про адміністративні правопорушення, вчинені особами віком від шістнадцяти до вісімнадцяти років.

Поліцейські розглядають справи про адміністративні правопорушення, визначені у статті 222 КУпАП.

4. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

5. Поліцейський під час підготовки до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до її компетенції розгляд цієї справи; 2) чи правильно складено протокол (якщо складання протоколу передбачено КУпАП) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи повідомлено належним чином осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду (якщо справа не розглядається на місці); 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали, які потрібні для вирішення справи; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

6. Справа про адміністративне правопорушення розглядається відкрито, крім випадків, коли це суперечить інтересам охорони державної таємниці.

Розгляд справ про адміністративне правопорушення у закритому режимі проводиться із додержанням усіх правил провадження. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у закритому режимі можуть бути присутні лише особи, які беруть участь у провадженні в цій справі.

7. Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за обставин, визначених у статті 247 КУпАП.

8. Справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. За відсутності цієї особи справа розглядається лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (стаття 268 КУпАП).

Якщо при складанні протоколу (якщо складення протоколу передбачається КУпАП) особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, не була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, їй за місцем проживання (перебування), роботи надсилається повідомлення про запрошення до підрозділу поліції (додаток 4) на розгляд справи.

9. Розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

10. Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

11. Якщо при розгляді справи поліцейський прийде до висновку, що в порушенні є ознаки кримінального правопорушення, матеріали передаються прокурору або органу досудового розслідування.

12. При малозначності вчиненого адміністративного правопорушення поліцейський може звільнити особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, від адміністративної відповідальності і обмежитись усним зауваженням.

13. У випадку закінчення на дату розгляду справи про адміністративне правопорушення строків накладення адміністративного стягнення, передбачених статтею 38 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення підлягає закриттю без накладення на особу, яка притягається до адміністративної відповідальності, адміністративного стягнення.

Поліцейський, розглядаючи справу про адміністративне правопорушення, залежно від установлених обставин зазначає у рішенні про наявність або відсутність вини конкретної особи у його вчиненні та за результатами розгляду справи по суті на підставі статті 247 КУпАП приймає рішення щодо закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків, передбачених статтею 38 КУпАП.

12. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства по справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху і експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті»

12.1. Пункт 24

Зміст постанови повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У ній повинні бути наведені докази, на яких базується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, і вказано мотиви не взяття до уваги інших доказів, на які посилається правопорушник чи висловлені останнім доводи.

Оцінка аргументів та мотиви суду

13. Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

14. Згідно ч. 2 ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

15. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

16. Згідно зі ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

17. Відповідно до ст. ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

18. Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд зазначає, що ними у визначеній законом процедурі не доведено факт вчинення позивачкою інкримінованого їй порушення Правил. Докази, які б безперечно підтверджували факт вчинення позивачкою інкримінованого їй порушення Правил в матеріалах справи відсутні. Цих доказів відповідачем не надано і суду.

Як посилалася позивачка в позовній заяві, розміщення тимчасової споруди - торговельного кіоску на перехресті вулиць Небесної Сотні та Стрітенської у м. Полтаві не пов`язано з обслуговуванням учасників дорожнього руху та розміщено на землях міської ради відповідно до договору особистого земельного сервітуту, який 19 жовтня 2017 року укладений між Полтавською міською радою та нею, згідно з яким в сервітутне землекористування на підставі рішення дванадцятої сесії сьомого скликання Полтавської міської ради від 15 вересня 2017 року «Про розміщення тимчасових споруд для здійснення підприємницької діяльності» їй передано земельну ділянку загальною площею 24 кв. м. Цей договір укладено на термін з 15 вересня 2017 року по 15 вересня 2022 року (п.2.1, п.3.1) . Згідно умов цього договору його дія припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; ліквідації юридичної особи -землекористувача (п.10.2 договору). 18 квітня 2018 року проведена державна реєстрація права користування (сервітут), індексний номер витягу 121340588, дата формування витягу - 20 квітня 2018 року, про неї внесено відомості як про правокористувача.

Судом встановлено, що на час розгляду справи в суді даний договір є чинним.

Із довідки начальника Управління з питань містобудування та архітектури, головного архітектора міста слідує, що відповідно до Комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Полтава, затвердженої рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 192 від 4 грудня 2013 року «Про затвердження комплексної схеми розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності на території м. Полтава», місце розміщення тимчасової споруди - торговельного кіоску на перехресті вулиць Небесної Сотні та Стрітенської у м. Полтаві перебуває в межах зони «Б», де допускається подальше розміщення стаціонарних тимчасових споруд за умови дотримання чинних державних санітарно-гігієнічних, будівельних норм та правил (а. с. 153).

При вирішенні спору суд виходить із загальних засад недопустимості притягнення особи до адміністративної відповідальності на припущеннях та усі сумніви щодо доведеності провини особи тлумачить на її користь (ч. 2 ст. 62 Конституції України).

Частина 2 ст. 61 Конституції України передбачає, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

У цьому контексті Європейський Суд з прав людини в пунктах 23, 25 рішення у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року зазначив, що Конвенція зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень у світлі конкретних обставин справи, зокрема, якщо у позові йде посилання на специфічні, доречні та важливі аргументи.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з вимогами ч. 3 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Виконуючи вимоги законодавства судом встановлено, що до повноважень патрульної поліції статтею 222 КУпАП віднесено повноваження на прийняття рішень про притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 140 КУпАП.

Приймаючи таке рішення у виді постанови про притягнення до відповідальності, уповноважена особа в силу ст. 280 КУпАП зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно матеріалів справи дії ОСОБА_1 по встановленню тимчасової споруди - торговельного кіоску на перехресті вулиць Небесної Сотні та Стрітенської у м. Полтаві кваліфіковані за ч. 2 ст. 140 КУпАП.

Диспозиція цієї частини статті передбачає відповідальність за порушення визначеного законодавством порядку погодження з Міністерством внутрішніх справ України: встановлення рекламоносіїв, технічних засобів організації дорожнього руху, проведення будь-яких робіт на автомобільних дорогах, вулицях, залізничних переїздах; розроблення проектної документації на будівництво, реконструкцію і ремонт автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів та об`єктів дорожнього сервісу; здійснення пасажирських перевезень за встановленими маршрутами руху транспортних засобів загального користування.

Перевіряючи наявність в діях особи складу даного правопорушення, суд враховує положення п. 32.1 Правил дорожнього руху, згідно якого з органами Державтоінспекції узгоджуються розміщення в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць і доріг та їх штучних спорудах кіосків, павільйонів, рекламоносіїв, пересувних торговельних пунктів, а також на прилеглих територіях, будинках, спорудах - адміністративних приміщень підприємств, установ та організацій, місць торгівлі та надання послуг.

Необхідність погодження з ДАІ встановлення торгівельних павільйонів в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць обумовлена дією на території України Єдиних правил ремонту, утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 198 від 20 березня 1994 року.

Зокрема, у пункті першому вказаних Правил передбачено, що вони поширюються на автомобільні (позаміські) дороги, міські вулиці і дороги загального користування, залізничні переїзди (далі - дорожні об`єкти) в межах смуги їх відчуження та червоних ліній і є обов`язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об`єктів і користувачів.

В силу пункту четвертого Правил до користувачів віднесено власників малих архітектурних форм. До малої архітектурної форми відноситься невелика (площею до 30 кв. м) споруда торговельно-побутового призначення, яка виготовляється з полегшених конструкцій і встановлюється тимчасово без спорудження фундаменту.

Пункти 27 та 35 Правил передбачають, на якій відстані від проїзної частини доріг і вулиць, перехресть, переїздів може бути розташований такий об`єкт.

Отже, аналіз діючого законодавства свідчить про необхідність погодження з Державтоінспекцією розташування тимчасового торгівельного павільйона (МАФ) в смугах відведення автомобільних доріг або червоних лініях міських вулиць.

Як вбачається з наданих суб`єктом владних повноважень заперечень торгівельний павільйон позивачки розташований в районі перехрестя вулиць Небесної Сотні та Стрітенської у м. Полтаві.

Однак, відповідачем суду не надано доказів, які б були зібрані у визначеному законом порядку і безперечно підтверджували факт розміщення тимчасової споруди в межах червоної лінії.

19. Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

20. Згідно з ч. 2. ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

21. Відповідно до ч. 1 ст. 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

22. Провадження у справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочате, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення або закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності (п. п. 1, 7 ст. 247 КУпАП).

Судом встановлено, що позивачкою ОСОБА_1 розміщено стаціонарну тимчасову споруду - торговельний кіоск на перехресті вулиць Небесної Сотні та Стрітенської 22 листопада 2017 року, тобто більше року тому, а до відповідальності її притягнуто та накладено адміністративне стягнення 11 вересня 2018 року, тобто після закінчення двохмісячного строку для накладення адміністративного стягнення. Отже, позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності з порушенням вимог ч. 1 ст. 38 та п. 7 ст. 247 КУпАП після закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності.

23. Суд зазначає, що процедуру притягнення позивачки до адміністративної відповідальності було проведено з порушенням вимог статей 268 та 277-2 КУпАП за її відсутності та без належного повідомлення про час і місце розгляд у справи. Відповідачем не надано суду доказів вручення позивачці повістки про виклик її для розгляду справи, а диск з відеозаписом її виклику з повідомленням про час і місце розгляду справи суд не вважає належним доказом цього, оскільки повідомлення про розгляд справи було зроблено менш ніж за добу до розгляду, а не три доби як цього вимагає закон.

24. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що під час винесення оскаржуваної постанови відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не було доведено правомірність прийнятого ним рішення, натомість матеріалами справи встановлено, що ним порушено права позивачки на справедливий та неупереджений розгляд справи про притягнення її до адміністративної відповідальності, процедуру притягнення позивачки до відповідальності було здійснено поза межами процесуальних строків та за відсутності останньої, яка не була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, а тому постанова серії НК № 9929677, винесена інспектором патрульної поліції Михайлюком А. І. про накладення на позивачку адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 140 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн підлягає скасуванню.

Керуючись статтями ст. ст. 241-243, 246, 250-251, 286 КАС України, суд,

в и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Полтавській області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Михайлика А. І. про визнання протиправною та скасування постанови серії НК № 9929677 від 11 вересня 2018 року у справі про адміністративне правопорушення, - задовольнити.

Скасувати постанову серії НК № 9929677 від 11 вересня 2018 року, винесену інспектором патрульної поліції Михайлюком А. І. про накладення на позивачку ОСОБА_1 адміністративного стягнення за ч. 2 ст. 140 КУпАП у виді штрафу в розмірі 510 грн, закривши провадження у справі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Октябрський районний суд м. Полтави протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя А. Г. Савченко