Справа № 620/697/19
Суддя: Бужак Наталія Петрівна
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/697/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Бужак Н. П.

Суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.

За участю секретаря: Івченка М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року, суддя Клопот С.Л., у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Облтеплокомуненерго" до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови,-

У С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство "Облтеплокомуненерго" звернулось до суду з адміністративним позовом до Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівської області та просить: визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Петренком С.В. (вул. Старобілоуська, 25 а, м. Чернігів, 14017, ) від 18.02.2019 про стягнення виконавчого збору у розмірі 26985,65 грн., в частині стягнення виконавчого збору в сумі 4 861,77 грн. нарахованого на суму заборгованості з інфляційних втрат та виконавчого збору в сумі 9288,89 грн. нарахованого на суму заборгованості з трьох відсотків річних, винесену в межах виконавчого провадження № 37038791.

Позовні вимоги обґрунтувано тим, що згідно приписів Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" суми заборгованості з інфляційних втрат та сум заборгованості з трьох відсотків річних, є складовою частиною основного грошового зобов`язання і виконавчий збір на ці суми не повинен нараховуватись та стягуватись.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

В ході судового розгляду справи проведено заміну позивача - Публічне акціонерне товариство "Облтеплокомуненерго" на належного позивача Акціонерне товариство "Облтеплокомуненерго".

Щодо клопотання позивача про закриття провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 305 КАС України, яке надійшло на адресу Шостого апеляційного адміністративного суду 21 травня 2019 року, колегія суддів зазначає, що вказане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки копія довіреності видана на ім`я предстаника відповідача ОСОБА_1 від 09.01.2019 року завірена у встановленому законом порядку та підтверджує повноваження останнього на представлення інтересів Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області у судді.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, що з`явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що в провадженні Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області перебувало виконавче провадження ВП №37038791 з виконання Наказу Господарського суду Чернігівської області №5028/21/8/2012 від 24.12.2012 року про стягнення з ПАТ "Облтеплокомуненерго" грошових коштів на користь ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

18.02.2019 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Петренком С.В., відповідно до положень п. 9 ч. 1 статті 39, статтею 40 Закону України "Про виконавче провадження" винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із повним фактичним виконанням шляхом проведення взаєморозрахунків боржника з ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

18.02.2019 року заступником начальника відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Петренком С.В. з посиланням на положення статей 3, 27, 40 Закону України "Про виконавче провадження", ст.1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії" винесено постанову у ВП №37038791 про стягнення з боржника виконавчого збору у розмірі 26985,65 грн.

Вважаючи постанову від 18.02.2018 року в частині стягнення виконавчого збору в сумі 4 861,77 грн. нарахованого на суму заборгованості з інфляційних втрат та виконавчого збору в сумі 9288,89 грн. нарахованого на суму заборгованості з трьох відсотків річних, винесену в межах виконавчого провадження № 37038791 протиправною та такою, що прийнято з порушенням норм чинного законодавства, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

В силу вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон № 1404) передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, правомірними вважаються дії державного виконавця, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом.

Згідно з до частиною першої статті 26 Закону N 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону: 1) за заявою стягувача про примусове виконання рішення; 2) за заявою прокурора у разі представництва інтересів громадянина або держави в суді; 3) якщо виконавчий документ надійшов від суду у випадках, передбачених законом; 4) якщо виконавчий документ надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду (суду іноземної держави, інших компетентних органів іноземної держави, до повноважень яких належить розгляд цивільних чи господарських справ, іноземних чи міжнародних арбітражів) у порядку, встановленому законом; 5) у разі якщо виконавчий документ надійшов від Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Частиною п`ятою вказаної статті Закону N 1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Відповідно до п. 6 ч. 5 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується, в тому числі, за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", у цьому Законі терміни вживаються в наступному значенні: "заборгованість, що підлягає врегулюванню відповідно до цього Закону (далі - заборгованість); кредиторська заборгованість перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води; постачальник природного газу - Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" та її дочірня компанія "Газ України".

Передбачене частиною 2 статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входить до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, як спосіб захисту майнового права та інтересу у цивільно-правових відносинах.

Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду в від 12 листопада 2018 року у справі №826/22868/15, у постанові Верховного Суду від 17.07.2018 року у справі №904/10242/17.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У відповідності до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Таким чином, інфляційні втрати та 3% річних нараховані постачальником природного газу - Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України") входить до складу грошового зобов`язання (тобто грошового боргу за спожитий газ), а відтак і до кредиторської заборгованості визначеної Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", і за виконавчими документами щодо їх стягнення виконавчий збір не стягується.

Відповідно до Актів звірки розрахунків НАК "Нафтогаз України" та ПАТ "Облтеплокомуненерго" від 30.09.2018 року, 31.12.2018 року та від 30.09.2011 року, підписаних сторонами та скріплених печатками, суми заборгованості по інфляційним втратам та трьох відсоткам річних вказані, як "КРЕДИТ" за даними ПАТ "НАК "Нафтогаз України".

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що у державного виконавця були відсутніми підстави для стягнення виконавчого збору від сум заборгованості зі сплати суми інфляційних втрат та трьох відсотків річних, така оскаржувана постанова в цій частині не відповідає вимогам статті 27 Закону України "Про виконавче провадження".

Отже, відповідачем протиправно нараховано виконавчий збір по інфляційним втратам в сумі - 4 861, 77 грн. (48617,71x10%.) та по трьом відсоткам річних в сумі 9288,89 грн. (92888,99 х 10%), а разом 14150,66 грн., у зв`язку з цим оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасованнню в частині стягнення виконавчого збору в сумі 4 861,77 грн. нарахованого на суму заборгованості з інфляційних втрат та виконавчого збору в сумі 9288,89 грн. нарахованого на суму заборгованості з трьох відсотків річних, винесену в межах виконавчого провадження № 37038791.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним, підстави для його скасування відсутні, оскільки суд всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

При цьому судовою колегією враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 271 КАС України у справах, визначених статтями 273-277, 280-289 цього Кодексу, суд проголошує повне судове рішення.

Копії судових рішень у справах, визначених цією статтею, невідкладно видаються учасникам справи або надсилаються їм, якщо вони не були присутні під час його проголошення.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 272 КАС України судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 271, 272, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області залишити без задоволення, а рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 21 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у строк визначений ст. 329 КАС України.

Суддя-доповідач: Бужак Н.П.

Судді: Костюк Л.О.

Пилипенко О.Є.

Рішення виготовлено: 21 травня 2019 року.