Справа № 140/801/19
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року ЛуцькСправа № 140/801/19

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку письмового провадження) адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з позовом до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № від 27.07.2018.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що працівниками ГУ ДФС у Волинській області та її структурних підрозділів проведено планову виїзну позапланову перевірку ФОП ОСОБА_1 , за результатами якого складено акт від 03.07.2018 за №10511/03-20-13-06-. У висновках зазначеного акту перевірки контролюючий орган вказав на порушення позивачем п.п. 2.2, 2.6 Постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 «Про затвердження Положення про ведення касових операції у національній валюті в Україні».

Не погодившись із висновками викладеними в акті перевірки позивачем 13.07.2018 подано на нього свої заперечення, однак листом №2553/ФОП/03-20-13-06-06 від 24.07.2018 відповідачем дані заперечення не взято до уваги.

В подальшому ГУ ДФС у Волинській області винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення № від 27.07.2018, яким до позивача застосовано штрафні санкції в сумі 43401,30 грн., за порушення п.п. 2.2, 2.6 Постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 «Про затвердження Положення про ведення касових операції у національній валюті в Україні».

Позивач стверджує, що при проведенні перевірки підтверджено первинними документами факт належного оприбуткування готівки, оскільки готівкові розрахунки проводились ФОП ОСОБА_1 із застосуванням реєстратора розрахункових операцій (РРО) з роздрукуванням фіскальних звітних чеків та відповідним відображенням їх у книгах обліку розрахункових операцій (КОРО) №р/005 та №/006.

Позивач наголошує на тому, що відповідно до норм Положення про ведення касових операції у національній валюті в Україні у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням реєстраторів розрахункових операцій і ведення книги обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків реєстраторів розрахункових операцій оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: роздрукування фіскальних звітних чеків реєстратора розрахункових операцій та відображення на їх підставі готівки у книзі обліку розрахункових операцій. Невиконання будь-якої з цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки:

Як зазначив позивач, будь-яких порушень у веденні КОРО чи невідповідність щоденних звітів встановленим вимогам, контролюючим органом не виявлено.

Крім того, Порядком ведення та форма Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність передбачено, що у графі 2 Книги відображається сума доходу, отриманого від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема, кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отримано готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг). Тобто, доходом від здійснення господарської діяльності (продажу пального), згідно Порядку, є кошти, що надійшли на банківський рахунок суб`єкта господарювання та готівка, що отримана ним через РРО тощо. Однак, всупереч зазначеному вище, перевіряючими під час перевірки використано лише відомості про отримання готівкової виручки проведеної через РРО. Позивач зазначає, що для перевірки надавалась інформація про кошти, що надходили на рахунок суб`єкта господарювання за кожен день, що відображений в таблиці, проте, працівником ГУ ДФС у Волинській області вона не враховувалась.

Також вважає, що фінансові санкції, застосовані на підставі п.1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки», в розумінні статтей 238, 239 Господарського кодексу України (далі - ГК України) є адміністративно-господарськими санкціями, застосування яких можливе лише в межах строків, встановлених статтею 250 ГК України. В свою чергу, частиною першою статті 250 цього Кодексу передбачено, що адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

На підставі вищевикладеного, ФОП ОСОБА_1 просить суд визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 27.07.2018.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 27.03.2019 було відкрито спрощене позовне провадження в даній адміністративній справі без проведення судового засідання та виклику сторін (а.с.1).

У відзиві на позовну заяву від 10.04.2019 року вх. №5741 (а.с.80-82) представник відповідача не погоджується з даним позовом та вважає його безпідставним. Свою позицію обґрунтовує тим, що позивачем в порушення п.п. 2.2, та 2.6 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Нацбанку України від 15.12.2004р. за № 637 не забезпечено повного оприбуткування готівкової виручки в книгу обліку доходів і витрат у 2016 році в сумі 8680,26 грн., відтак відповідачем правомірно застосовано до ФОП ОСОБА_1 штрафні (фінансові) санкції в сумі 43 401,30 грн.

Крім того, зазначив, що є безпідставним посилання відповідача на статтю 250 ГК України, щодо застосування до суб`єкта господарювання адміністративно-господарських санкцій протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, оскільки відповідно до статей 102, 114 Податкового кодексу граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 Податкового кодексу. Контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 статті 102 Податкового кодексу, має право самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених Податковим кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 Податкового кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 Податкового кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Отже, граничним строком застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення податкового законодавства є 1095 день, що настає за останнім днем граничного строку виконання податкового зобов`язання, визначеного Податковим кодексом та іншими законами України, або за днем його фактичного виконання, якщо воно мало місце пізніше.

На підставі вищевикладеного, просить суд відмовити ФОП ОСОБА_1 в задоволенні позову повністю.

17.04.2019 на адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с.110-113), у якій додатково вказав, що відповідачем по справі не надано чітких пояснень та належних доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги. Крім того, на виконання вимог ухвали суду від 27.03.2019 від позивача на адресу суду надійшли оригінали книг ОРО №Р/005 та №/006.

22.04.2019 від представника відповідача надійшли заперечення (а.с.116) у якому останній підтримав свою позицію яка викладена у відзиві та просив суд в задоволенні позову відмовити.

02.05.2019 від позивача надійшли письмові пояснення (а.с.123).

Сторони скористались своїм правом, щодо подачі заяв по суті справи.

Відповідно до частини п`ятої статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець у виконавчому комітеті Нововолинської міської ради 29.03.2003, взято на облік в контролюючому органі 30.09.2003 за №4313, та у період проведення перевірки перебуває на обліку в Нововолинському відділенні Володимир-Волинської ОДПІ ГУ ДФС у Волинській області.

У період за який проводилась перевірка, а саме з 01.01.2016 по 31.12.2017, ФОП ОСОБА_1 був самозайнята особа та здійснював господарську діяльність, перебуваючи на загальній системі оподаткування та був платником податку з доходів фізичних осіб від підприємницької діяльності, єдиного внеску, військового збору, податку на додану вартість та здійснював діяльність: роздрібна торгівля пальним (Квед: 47.30).

Як слідує з матеріалів справи посадовими особами ГУ ДФС у Волинській області в період з 12.06.2018 по 23.06.2018 проведено документальну планову виїзну перевірку ФОП ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів з 01.01.2016 по 31.12.2017, дотримання законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове пенсійне страхування, виконання вимог валютного та іншого законодавства з 01.01.2016 по 31.12.2017, за результатами якої складено акт від 03.07.2018 року №10511/03-20-13-06- (а.с.8-9,84-101).

Перевіркою встановлено, порушення ФОП ОСОБА_1 , зокрема:

- п.44.1 ст. 44, п.177.2, п.п.177.4.1 п.п.177.4.3 п.п.177.4.4 п.177.4 ст. 177 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.10.2010 (зі змінами та доповненнями), в результаті чого визначено суму податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності у сумі 65763,55 грн. в тому числі за 2016 рік у сумі 65356,73 грн. та за 2017 рік у сумі 406,82 грн.;

- п.168.1 ст.168, п.176.2 ст.176, п.16 прим.1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України №2755-VI від 02.10.2010 (зі змінами та доповненнями) в результаті чого визначено суму військового збору від здійснення підприємницької діяльності в сумі 5 480,29 грн., в тому числі за 2016 рік у сумі 5 446,39 грн. та за 2017 рік у сумі 33,90 грн.;

- абзац перший пункту 2, ч.1 ст.7 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI (зі змінами та доповненнями) в результаті чого занижено зобов`язання по єдиному внеску за 2016 рік на суму 79 880,46 грн.;

- п.п. 2.2, 2.6 Постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 «Про затвердження Положення про ведення касових операції у національній валюті в Україні» (зі змінами та доповненнями), а саме незабезпечено повне оприбуткування готівкової виручки в книзі обліку доходів і витрат у 2016 році в сумі 8 680,26 грн.;

- підпункту 217 статті 217 Податкового кодексу України №2755-VI від 02.10.2010 (зі змінами та доповненнями) в результаті чого встановлено заниження податкового зобов`язання за квітень 2016 року в сумі 10,00 грн. та травень 2016 року в сумі 9,77 грн.

13.07.2018 позивачем до ГУ ДФС у Волинській області було подано заперечення на акт фактичної перевірки, яке за результатами розгляду листом №2553/ФОП/03-20-13-06-06 від 24.07.2018 було залишено без задоволення (а.с.10-13).

За результатом проведеної перевірки, на підставі акта перевірки від 03.07.2018 року №10511/03-20-13-06- ГУ ДФС у Волинській області було прийнято податкове повідомлення-рішення № від 27.07.2018, яким позивачу нараховані штрафні санкції у сумі 43 401,30 грн. (а.с.14)

Згідно оскаржуваного податкового повідомлення рішення № від 27.07.2018, на думку податкового органу, встановлено порушення п.п.2.2, .2.6 Постанови Правління Національного банку України «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» від 15.12.2004 року №637 та на підставі пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України і абз. 3 п.1 Указу Президента України №436 від 12.06.1995 року «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм регулювання обігу готівки» до ФОП ОСОБА_1 застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій 43 401,30 грн. за платежем «Штрафні санкції за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки та застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг».

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду ГУ ДФС у Волинській області, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірність оскаржуваного в даній справі податкового повідомлення-рішень, з огляду на таке.

Вирішуючи заявлений спір по суті, суд виходить з таких нормативно-правових актів.

Згідно із пунктом 9 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.1995 року №265/95-ВР (з наступними змінами та доповненнями) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням платіжних карток, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані: щоденно друкувати на реєстраторах розрахункових операцій (за виключенням автоматів з продажу товарів (послуг) фіскальні звітні чеки у разі здійснення розрахункових операцій.

Відповідно до значень термінів, наведених у пункті 1.2 глави 1 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою Правління НБУ від 15.12.2004 року №637 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 13.01.2005 року за №40/10320, та чинного на час виникнення спірних правовідносин), книга обліку розрахункових операцій (далі - КОРО) - прошнурована і належним чином зареєстрована в органах державної податкової служби України книга, що містить щоденні звіти, які складаються на підставі відповідних розрахункових документів щодо руху готівкових коштів, товарів (послуг); оприбуткування готівки - проведення підприємствами і підприємцями обліку готівки в касі на повну суму її фактичних надходжень у касовій книзі, книзі обліку доходів і витрат, книзі обліку розрахункових операцій; реєстратор розрахункових операцій (далі - РРО) - пристрій або програмно-технічний комплекс, у якому реалізовані фіскальні функції і який призначений для реєстрації розрахункових операцій під час продажу товарів (надання послуг), операцій з купівлі-продажу іноземної валюти та/або реєстрації кількості проданих товарів (наданих послуг).

Підприємства (підприємці) здійснюють облік операцій з готівкою у відповідних книгах обліку (пункт 2.6 названого Положення).

Згідно з пунктом 7.15 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно та в повній сумі оприбутковуватися. Порядок оприбуткування готівки в касах, у тому числі і під час розрахунків із застосуванням РРО (розрахункової книги (далі - РК), визначено в пункті 2.6 цього Положення.

Пунктом 2.6 цього ж Положення визначено, що уся готівка, що надходить до кас, має своєчасно (у день одержання готівкових коштів) та в повній сумі оприбутковуватися. Оприбуткуванням готівки в касах підприємств, які проводять готівкові розрахунки з оформленням їх касовими ордерами і веденням касової книги відповідно до вимог глави 4 цього Положення, є здійснення обліку готівки в повній сумі її фактичних надходжень у касовій книзі на підставі прибуткових касових ордерів. У разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО або використанням РК оприбуткуванням готівки є здійснення обліку зазначених готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків РРО (даних РК).

Абзацом третім статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 року № 436/95 (з наступними змінами та доповненнями) установлено, що у разі порушення юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами - громадянами України, іноземними громадянами та особами без громадянства, які є суб`єктами підприємницької діяльності, а також постійними представництвами нерезидентів, через які повністю або частково здійснюється підприємницька діяльність, норм з регулювання обігу готівки у національній валюті, що встановлюються Національним банком України, до них застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафу: за неоприбуткування (неповне та/або несвоєчасне) оприбуткування у касах готівки - у п`ятикратному розмірі неоприбуткованої суми.

Таким чином, у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО відповідно до вимог глави 4 Положення оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО та відображення на їх підставі готівки у КОРО. Невиконання будь-якої із цих дій є порушенням порядку оприбуткування готівки, за яке встановлена відповідальність (абзац третій статті 1 Указу Президента України «Про застосування штрафних санкцій за порушення норм з регулювання обігу готівки» від 12.06.1995 року №436/95). Вказана правова позиція також викладена у постановах Верховного Суду України від 26.02.2013 року (справа №21-7а13), від 02.04.2013 року (справа №21-76а13), від 15.10.2013 року (справа №21-247а13), від 01.04.2014 року (справа №21-54а14), яка в силу вимог частини п`ятої статті 242 КАС України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, при вирішенні даного спору, судом підлягав встановленню факт дотримання позивачем порядку оприбуткування готівки шляхом фіксації повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО та відображення на їх підставі готівки у КОРО.

У тексті позовної заяви позивач зазначив, що у зв`язку з неможливістю виготовити читабельні світлокопії фіскальних звітних чеків, які відображені у КОРО №р/005 за 15.07.2016, 22.07.2016 та КОРО №/006 за 19.08.2016, 22.08.2016, 24.08.2016, 07.09.2016, 09.09.2016, 14.10.2016, 15.10.2016, 20.10.2016, 31.10.2016, 12.11.2016, 06.11.2016, 04.12.2016,10.12.2016, 12.12.2016 та 24.12.2016 року, які підтверджують повне оприбуткування готівкової виручки, їх оригінали будуть представлені під час розгляду справи в судовому засіданні. Однак у даній справі судове засідання не проводилось у зв`язку з чим ухвалою від 27.03.2019 зобов`язано позивача надати оригінали вказаних КОРО для огляду судом. 17.04.2019 від позивача на адресу суду надійшли оригінали книг ОРО №Р/005 та №/006.

Так, з оглянутих судом оригіналів КОРО №р/005 та КОРО №/006 встановлено, що ФОП ОСОБА_1 за період з 01.02.2016 по 31.12.2017 включно здійснено облік готівкових коштів у повній сумі їх фактичних надходжень у книзі обліку розрахункових операцій на підставі фіскальних звітних чеків (Z-звітів) РРО.

Також, з досліджених сторінок 66 та 69 КОРО №р/005 слідує що позивачем саме 19.07.2016 здійснено облік готівкових коштів в сумі 9241,28 на підставі фіскального звітного чеку (Z-звіту) РРО №1265 та 22.07.2016 здійснено облік готівкових коштів в сумі 12 593,15 на підставі фіскального звітного чеку (Z-звіту) РРО №1272. Дані суми готівки відображені в розділі 2 Облік руху готівки, на сторінці 72 КОРО№р/005.

Також, з досліджених судом сторінок 8, 9, 16, 30, 31, 32, 35, 41, 43, 51, 53, 57 КОРО №/006 вбачається, що позивачем 19.08.2016, 22.08.2016, 24.08.2016, 07.09.2016, 09.09.2016, 14.10.2016, 15.10.2016, 20.10.2016, 31.10.2016, 12.11.2016, 06.11.2016, 04.12.2016,10.12.2016, 12.12.2016 та 24.12.2016 року здійснено облік готівкових коштів на підставі фіскальних звітних чеків (Z-звіту) РРО №1301, №1304, №1306, №1320, №1322, №1357, №1358, №1359, №1363, № 1374, №1387, №1391, №1409, №1415, №1417, №1429. Також, суми готівки відображені в розділі 2 Облік руху готівки, на сторінках 12, 24, 36, 48, 60 КОРО №/006.

Крім того, вказана книга пронумерована, прошнурована, зареєстрована у державній податковій інспекції, та містить відповідні засоби контролю, що свідчить про недопущення позивачем порушення передбаченого п.п.2.2, 2.6 Постанови Правління Національного банку України від 15.12.2004 №637 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні».

На переконання суду, зазначені вище книги КОРО №р/005 та КОРО №/006 є належним доказом, який відповідає вимогам статтей 73 - 76 КАС України, та у встановленому порядку підтверджує обґрунтованість доводів позивача.

Крім того, фіксація повної суми фактичних надходжень коштів у період з 15.07.2018 по 27.12.2016, підтверджується також копією журналу обліку реєстрації газу скрапленого по АГЗП м. Нововолинськ , вул. Луцька 19 (а.с.36-49).

Таким чином, ФОП ОСОБА_1 було проведено оприбуткування готівки за перевіряємий період, та у разі проведення готівкових розрахунків із застосуванням РРО оприбуткуванням готівки є сукупність таких дій: фіксація повної суми фактичних надходжень готівки у фіскальних звітних чеках РРО та відображення на їх підставі готівки у книзі ОРО, що і було зроблено позивачем, у зв`язку з чим останнім не порушено вимоги пунктів 2.2, 2.6 глави 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні №637 від 15.12.2004.

Наказом Міністерства доходів і зборів України від 16.09.2013 року № 481 затверджено «Порядок ведення та форма Книги обліку доходів і витрат (далі - Книга), яку ведуть фізичні особи-підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які проводять незалежну професійну діяльність» (далі - Порядок).

Підпунктом 2 пункту 6 Порядку передбачено, що у графі 2 Книги відображається сума доходу, отриманого від здійснення господарської або незалежної професійної діяльності із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема, кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отримано готівкою, сума заборгованості, за якою минув строк позовної давності, вартість безоплатно отриманих товарів (робіт, послуг).

Тобто, доходом від здійснення господарської діяльності (продажу пального), згідно Порядку, є кошти, що надійшли на банківський рахунок суб`єкта господарювання та готівка, що отримана ним через РРО тощо.

На підтвердження надходженням коштів на банківський рахунок ФОП ОСОБА_1 надано копії звітів про дебетові та кредитові операції по рахунку 0526 АТ КП «Приват Банк» за період з 16.07.2016 по 27.12.2016 (а.с.17-34).

Однак, всупереч зазначеному вище, працівниками ГУ ДФС у Волинській області під час перевірки використано лише відомості про отримання готівкової виручки проведеної через РРО та не взято до уваги суми коштів які надходили на банківський рахунок суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1

Судом враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в цілому, а тому позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач при зверненні до суду з даним позовом сплатив судовий збір у сумі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією від 15.03.2019 №73 (а.с.2), а також випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (а.с.132).

Таким чином, враховуючи те, що суд задовольняє позов повністю, тому за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинській області на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн., сплачений відповідно до квитанції №73 від 15.03.2019 (а.с.2).

Керуючись статтями 6-10, 14, 72-77, 90, 132, 139, 159, 241-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Волинській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДФС у Волинській № від 27.07.2018.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Волинської області (43010, Волинська область, місто Луцьк, майдан Київський, будинок 4, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий

Суддя В.В.Мачульський