Справа № 266/1743/19
Суддя: Д'яченко Д.О.
Дата ухвалення: 2019-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 266/1743/19
Провадження № 2-а/266/38/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Д`яченко Д.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадженні, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в м. Маріуполі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 взводу № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Біда І.Р. про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із адміністративним позовом, в якому зазначив, що 22.03.2019 року, він керував транспортним засобом - автомобілем "Toyota Camry", з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , здійснював рух на автодорозі Н-14 "Одеса-Мелітополь-Новоазовск". Так, 22.03.2019 року інспектором Біда І.Р. було винесено на постанову НК № 156462 у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за нібито порушення ним правил дорожнього руху за ч. 3 ст. 122 КУпАП, в якій зазначено, що позивач перевищив встановлену швидкість на 61 км. Проте позивач не погоджується із вказаною постановою, через упереджене ставлення працівників поліції, які зупинили за 20 хвилин його вдруге. Крім того сам позивач та свідок ОСОБА_2 , яка перебувала у керованому ним автомобілі на правому пасажирському місці, можуть стверджувати, що на момент зйомки його автомобіль обганяв інший автомобіль марки "BMW", який набираючи швидкість для обгону і стала об`єктом приладу "TruCam", що також зафіксовано на приладі інспектора, який складав постанову. При цьому через упереджене ставлення інспектора автомобіль марки "BMW", зупинено не було. Крім того позивач зазначив, що бачив патруль заздалегідь та звернув увагу на свою швидкість, щоб вона не перевищувала встановлені норми. При цьому інспектор нехтуючи своїми посадовими обов`язками, для зупинки іншого автомобіля який явно набирає швидкість для здійснення обгону, зупиняє саме автомобіль позивача, який рухався у правому ряду. Стосовно пристрою, яким здійснювався вимір швидкості "TruCam", то позивач зазначив, що інспектор не зазначив де був закуплений вказаний пристрій, що на його думку є незаконним. До того ж, постанову було винесено одразу на місці після вчинення правопорушення, що позбавило позивача можливості скористатися своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП. Окрім того, співробітники поліції фіксували порушення швидкісного режиму на спеціально встановлених ділянках, проте без встановлення відповідного знаку на трасі у момент складання протоколу. До того ж, на момент здійснення зйомки інспектор тримав пристрій "TruCam" в руках, що дає можливість фальсифікування показів пристрою, на думку експертів Харківського НДІ судових експертиз ім. Бокаріуса, які стверджують, що для фальсифікації показань приладу не в автоматичному режимі у інспектора є така можливість як забезпечити рух радара на зустріч цілі, інспектор поставивши налаштування в ручний режим (внутрішньої когерентності) і роблячи крок назустріч з одночасним викиданням рук вперед, легко додасть автомобілю швидкість 10 км/год. Тому фотографія, яка зроблена приладом, який працює не в автоматичному режимі не може бути безперечним доказом, оскільки така фото фіксація не виключає людського фактору, тому із даними приладу позивач не погоджується. Крім того зазначив, що інформація отримана з приладу "TruCam" повинна оброблятися в автоматизованій системі із застосуванням комплексної системи захисту інформації з підтвердженою відповідністю, проте такого експертного висновку або сертифікату відповідності на прилад немає, а тому використання апарату "TruCam" без відповідного документа держслужби спецзв`язку є незаконним. Просив суд оскаржувану постанову НК № 156462 скасувати, а справу про адміністративне правопорушення щодо нього закрити за відсутність у його діях складу правопорушення.

Відповідно до ухвали суду від 15.04.2019 року по справі відкрито провадження у справі за правилами глави 10 КАС України, у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Судове повідомлення, яке направлялося відповідачу отримано, що підтверджується матеріалами справи.

Позивачу надіслана ухвалу про відкриття провадження у справі.

Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило.

Відзив від відповідача надійшов на адресу суду 26.04.2019 року на електронну пошту, та 02.05.2019 року поштовим зв`язком.

Так, з огляду на те, що згідно положень ст. 258 КАС України передбачено, що даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача повідомлено належним чином про наявність спору.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки, відповідно до вимог ст. 262 КАС України, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює.

Перешкод для розгляду справи немає.

Представник відповідача Тарасюк І.Є. , яка діє на підставі довіреності скористалася правом на подачу відзиву. У своєму відзиві зазначила, що вважає позовні вимоги позивача безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Під час несення служби на автодорозі М-14 (Е-58) "Одеса-Мелітополь-Новоазовськ" 129 км, 22.03.2019 року за допомогою лазерного вимірювача швидкості "TruCam" LTI 20/20 (серійний номер ТС000763 було виявлено порушення ПДР, а саме водій транспортного засобу "Toyota Camry", з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 рухався зі швидкістю 111 км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 61 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Після зупинки транспортного засобу інспектором водієм виявився ОСОБА_1 , який на вимогу інспектора надав запитувані документи для перевірки. Заявлені клопотання водія про надання для ознайомлення з відео фіксацією правопорушення було інспектором задоволено, надані сертифікати, що підтверджували використання вимірювального приладу. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п. 12.4 ПДР України, інспектором було прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів відносно позивача ОСОБА_1 та притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП. Крім того ОСОБА_1 були роз`яснені його права та обов`язки. Стосовно принципу роботи лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 зазначено, що прилад здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м. З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону. Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Виробник приладу застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження порушення. Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі TruCam, але також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії. Зазначені властивості алгоритму унеможливлюються підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam. Також зазначено, що до початку використання вказаного приладу всі можливі місця розміщення технічних засобів авто фіксації було позначено відповідними дорожніми знаками. Крім того представником відповідача зазначено, що наявність свідоцтва про повірку є єдиними і достатнім документом, що підтверджує, що прилад TruCam є вимірювальним приладом і його можна використовувати для фіксації перевищення швидкості. Стосовно правомірності використання працівниками патрульної поліції приладу TruCam додатково повідомляє, що Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 зазначений пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки. У разі виключення затвердженого типу засобів вимірювальної техніки із Державного реєстру заборонялося їх серійне виробництво або ввезення на територію України. Однак засоби вимірювальної техніки, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх із державного реєстру дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Оскільки прилад TruCam було введено в експлуатацію в період його перебування в Державному реєстрі, відповідно його подальша експлуатація не обмежена нормами чинного законодавства. Одночасно зазначила, що прилад здійснює автоматично фіксацію транспортного засобу, який рухається з перевищенням допустимої швидкості, вплинути на зміну фотознімка інспектор не має технічної можливості, оскільки під час фото фіксації прилад TruCam здійснює відео фіксацію транспортного засобу на якому транспортний засіб порушника відмічається курсором та незмінно тримається на наведеному автомобілі до моменту фото фіксації, як само мого транспортного засобу так і його номерного знаку. На підставі вищевикладеного просила суд прийняти до розгляду вказаний відзив та відмовити позивачу ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Положеннями ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч.1 статті 23 зазначеного Закону поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Постановою НК № 156462 від 22.03.2019 року на ОСОБА_1 за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 гривень.

Тією ж постановою встановлено, що ОСОБА_1 , 22.03.2019 року, о 10 год. 49 хвил., керуючи автомобілем "Toyota Camry", з державним реєстраційним номером НОМЕР_1 , на автодорозі "Одеса-Мелітополь-Новоазовськ" 129 км, рухався в населеному пункті зі швидкість 111 км/год при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті на 61 км/год, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Швидкість руху вимірювалася приладом TruCam № 000763.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до статті 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

В пункті 1.3 Правил дорожнього руху зазначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до п. 12.4 ПДР України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Адміністративна відповідальність за ч. 3 ст. 122 КУпАП настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху.

Відповідно до ст.ст. 245, 280 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

За нормами КУпАП підтвердженням наявності чи відсутності адміністративного правопорушення є докази.

Згідно з. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз наведеної норми права дає можливість дійти висновку, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є, у тому числі, показання технічних приладів. При цьому таку фіксацію може проводити як особа, яка розглядає справу про адміністративне правопорушення, так і інша особа, вирішальною ознакою доказу є його змістовність, а не суб`єкт.

Стаття 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР України відповідними доказами.

Судом досліджений наявний в матеріалах справи відеозапис та фотознімок здійснений сертифікованим приладом TruCam LTІ 20/20 № ТС000763, на якому зафіксовано, що автомобіль позивача рухався зі швидкістю 111 км/год.

При цьому суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що приладом вимірювалася швидкість іншого автомобілю, який рухався із ним у попутному напрямку оскільки як слід з відеозапису здійсненого приладом TruCam LTІ 20/20 курсор був наведений на транспортний засіб під керуванням позивача та незмінно утримувався на ньому.

Зазначені докази судом визнаються допустимими доказами з огляду на те, що про наявність такого доказу міститься посилання у оскаржуваній постанові.

Суд не вважає обґрунтованими доводи позивача, що вказаний тип засобу, який зареєстровано в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером У3197-12, затверджений сертифікатом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012, було виключено з Державного реєстру на підставі наказу Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 № 1362, а сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки UA-MI/1-2903-2012 від 29.08.2012 є нечинним з 02.11.2015, а тому використання вказаного пристрою є незаконним, а отримані дані щодо швидкості є необґрунтованими, адже, як доведено відповідачем, на лазерний вимірювач TruCAM LTI 20-20 складено експертний висновок Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України від 27.09.2018 № 04/02/03-3008, який підтверджує реалізацію криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IEC 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних, з терміном дії до 27.09.2021.

Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 02.11.2015 року № 1362 пристрій TruCam був виключений з Державного реєстру засобів вимірювальної техніки.

Проте, чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедури (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені в експлуатацію. Тобто, вказана процедура проводилась виключно відносно тих засобів вимірювальної техніки, які планувалося серійно виробляти в Україні або ввозити на територію України відповідними партіями.

Суд звертає увагу, що така процедура як «сертифікація» взагалі не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції, пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для TruCam визначено Переліком засобів вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державних приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів України, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 05 квітня 2012 року № 437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення іі результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193.

Крім того, Мінекономрозвитку України видано свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13779, чинне до 06.12.2019 року, згідно з яким засіб TruCAM LTI 20/20 № TC000763 відповідає вимогам "Діапазон вимірювань швидкості від 2 км/год до 320 км/год. Максимально допустима похибка при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимі: +- 2 км/год в діапазоні від 2 км/год до 200 км/год; +- 1% в діапазоні від 201 км/год до 320 км/год".

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTІ 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

Використання лазерного вимірювача швидкості TruCam органами Національної поліції України, а саме працівниками управління патрульної поліції Департаменту патрульної поліції започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04 жовтня 2018 року.

Таким чином, лазерні вимірювачі швидкості TruCam, які були введені в експлуатацію до моменту виключення їх з Державного реєстру, дозволяється застосовувати за умови позитивних результатів їх повірки. Наявним свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13779 підтверджено придатність лазерного вимірювача швидкості TruCam LT1 20/20 № ТС000763 до застосування.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року, будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Отже, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 77 та ч. 1 ст. 90 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Тому суд вважає за необхідне зазначити, що позивачем під час розгляду справи не було надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Натомість, відповідач, будучи суб`єктом владних повноважень та заперечуючи проти позову, довів правомірність оскаржуваної постанови, яка є предметом оскарження позивачем.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач під час винесення оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, доводи позивача у своєму позові не спростовують висновків суду, а тому відсутні підстави для скасування оскаржуваної постанови, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Вимоги позивача про закриття провадження у справі також не можуть бути задоволені, оскільки вони є похідними від вимог про скасування оскаржуваної постанови.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 2,77,242-246,271,286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Інспектора роти № 2 взводу № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції в Миколаївській області Біда І.Р. про скасування постанови про адміністративне правопорушення - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Першого апеляційного адміністративного суду в апеляційному окрузі, що включає Донецьку та Луганську області.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи до або через відповідні суди за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Повний текст рішення складено 24.05.2019 року.

На підставі ч.2 ст. 271 КАС України копію судового рішення невідкладно надіслати учасникам справи.

Суддя Д`яченко Д. О.