Справа № 620/787/19
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 травня 2019 року м. Чернігів Справа № 620/787/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді - Бородавкіної С.В.,

за участі секретаря - Гайдука С.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представників відповідача - Черевка А.П., Писаної О.П..

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Чернігівській області про визнання протиправною та скасування постанови,

У С Т А Н О В И В:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) 18.03.2019 (відповідно до відбитку штампу на конверті) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Держпраці у Чернігівській області (далі - Управління), у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про накладення штрафу від 28.02.2019 №25-09-023/0088/63.

Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_3 ніколи не перебувала із позивачем у трудових відносинах та не виконувала функції продавця. Крім того, зазначив, що приміщення, де він здійснює підприємницьку діяльність, перебуває в оренді трьох суб`єктів господарювання та перевірка проводилась відносно позивача та його брата. За наведених обставин наголошує на тому, що висновок перевіряючих про порушення ним норм законодавства про працю є суб`єктивним та не ґрунтується на належних та допустимих доказах.

Також зазначив, що під час проведення інспекційного відвідування перевіряючі не пред`явили свої службові посвідчення, що є порушенням Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295.

Ухвалою судді від 28.03.2019 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представники відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позову, посилаючись на заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву, що приєднаний до матеріалів справи.

Зокрема, представники відповідача зазначили, що під час виходу за фактичним місцем здійснення позивачем підприємницької діяльності було встановлено, що ОСОБА_3 здійснювала реалізацію продовольчих товарів, проводила розрахунки з покупцями, виконувала обов`язки продавця продовольчих товарів. Від надання письмових пояснень вказана громадянка відмовилась, натомість повідомила, що здійснює реалізацію товару в магазині «Оптовичок», так як допомагає ФОП ОСОБА_1 у провадженні ним підприємницької діяльності. Трудовий договір із ОСОБА_3 не укладався, наказ про прийняття її на роботу позивачем не видавався. Враховуючи наведене, вважають, що під час інспекційного відвідування було встановлення порушення ФОП ОСОБА_1 статті 24 КЗпПУ, у зв`язку з чим уповноваженою особою винесено спірну постанову про накладення штрафу.

Також зазначили, що під час інспекційного відвідування перевіряючі пред`явили позивачу службове посвідчення, ознайомили його з підставою проведення інспекційного відвідування та надали копію направлення на проведення перевірки.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов слід задовольнити, враховуючи такі обставини.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 03.03.2015 внесено відповідний запис. Основним видом діяльності позивача є 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (а.с. 23).

Відповідно до укладеного із ОСОБА_4 (орендодавець) договору оренди від 01.01.2019 №2, ФОП ОСОБА_1 на умовах тимчасового платного користування орендує частину нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 80-81). Зокрема, відповідно до пункту 1.3 Договору загальна площа приміщення складає 120 кв.м. З них орендодавець передав орендарю у тимчасове платне користування частину приміщення, площею 25 кв.м., про що складено акт прийому-передачі від 01.01.2019 (а.с. 82).

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами під час судових засідань, що саме у вищевказаному орендованому приміщенні, за адресою: АДРЕСА_1 ( магазин « Оптовичок») ФОП ОСОБА_1 . здійснює фактичну господарську діяльність.

01.02.2019 Управлінням, на підставі службової записки від 31.01.2019 та відповідно до вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Положення про Управління Держпраці у Чернігівській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 №84, винесено наказ №36, згідно якого організовано здійснення інспекційного відвідування, у тому числі, ФОП ОСОБА_1 щодо додержання законодавства про працю в частині використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин (а.с. 46, 47).

На підставі направлення на проведення контрольного заходу від 01.02.2019 №116 посадовими особами Управління у період з 04.02.2019 по 05.02.2019 проведено інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 , за місцем здійснення господарської діяльності, за результатом якого складено акт інспекційного відвідування фізичної особи, яка використовує найману працю, від 05.02.2019 №25-09-023/0088 (а.с. 12-14).

Як вбачається зі змісту вищевказаного акту, під час інспекційного відвідування приміщення магазину «Оптовичок» за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено використання праці однієї працівниці без документального підтвердження оформлення трудових відносин. Зокрема, за прилавком магазину перебувала гр. ОСОБА_3 , яка виконувала трудову функцію продавця (знаходилась безпосередньо на робочому місці продавця), продавала продовольчий товар, проводила розрахунки з покупцями. На запитання інспекторів праці щодо оформлення трудового договору ОСОБА_3 повідомила, що знаходиться за прилавком магазину, бо допомагає синам у здійсненні торгівлі. Від надання письмових пояснень ОСОБА_3 відмовилась.

Із викладеними в акті висновками ОСОБА_1 не погодився, про що зазначив як у самому акті, так і у надісланих відповідачу запереченнях (а.с. 15-16). Однак, за розглядом заперечень, листом головний державний інспектор повідомила, що під час інспекційного відвідування діяла у межах наданих їй повноважень (а.с. 22).

13.02.2019 Управлінням винесено припис про усунення виявлених порушень №25-09-023/0088-0069, яким ФОП ОСОБА_1 зобов`язано усунути порушення частини першої та третьої статті 24 КЗпПУ (а.с. 17-18).

28.02.2019 за наслідками розгляду справи про накладення штрафу на підставі акту інспекційного відвідування від 05.02.2019 №25-09-023/0088, уповноваженою особою прийнято постанову №25-09-023/0088/63 про накладення на ФОП ОСОБА_1 штрафу у сумі 125 190,00 грн. (а.с. 49-53). Вказані штрафні санкції застосовано на підставі ст. 259 КЗпП України, ст. 53 Закону України «Про зайнятість населення», ч. 3 ст. 34 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», п. 8 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 р. № 509, та на підставі абзацу 2 частини 2 ст. 265 КЗпП України, у зв`язку з тим, що працівника ОСОБА_3 фактично допущено до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу (ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України).

Вважаючи винесену відповідачем постанову про накладення штрафу уповноваженими особами протиправною, ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з відповідним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Згідно частини 4 статті 2 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Відповідно до статті 12 Конвенції Міжнародної організації праці №81 інспектори праці, забезпечені відповідними документами, що засвідчують їхні повноваження, мають право безперешкодно, без попереднього повідомлення і в будь-яку годину доби проходити на будь-яке підприємство, яке підлягає інспекції, та здійснювати будь-який огляд, перевірку чи розслідування, які вони можуть вважати необхідними для того, щоб переконатися у тому, що правові норми суворо дотримуються.

Статтею 16 вказаної Конвенції передбачено, що інспекції на підприємствах проводяться так часто і так ретельно, як це необхідно для забезпечення ефективного застосування відповідних правових норм.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 №295 затверджено Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок №295, чинний на момент виникнення спірних правовідносин), відповідно до якого інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів, виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (далі органи контролю), посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - контрольні повноваження).

Згідно із пунктом 2 Порядку №295 державний контроль за додержанням законодавства про працю здійснюється у формі проведення інспекційних відвідувань та невиїзних інспектувань інспекторами праці: Держпраці та її територіальних органів; виконавчих органів міських рад міст обласного значення та сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад (з питань своєчасної та у повному обсязі оплати праці, додержання мінімальних гарантій в оплаті праці, оформлення трудових відносин) (далі виконавчі органи рад).

Інспекційні відвідування проводяться, зокрема, за рішенням керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань з питань виявлення неоформлених трудових відносин, прийнятим за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4-7 цього пункту (підпункти 2,3 пункту 5 Порядку № 295).

Судом встановлено, що 01.02.2019 Управлінням, на підставі службової записки від 31.01.2019 та відповідно до вимог Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», Положення про Управління Держпраці у Чернігівській області, затвердженого наказом Державної служби України з питань праці від 03.08.2018 №84, винесено наказ №36, згідно якого організовано здійснення інспекційного відвідування, у тому числі, ФОП ОСОБА_1 щодо додержання законодавства про працю в частині використання найманої праці без належного оформлення трудових відносин (а.с. 46, 47).

За наслідками перевірки відповідачем складено: акт інспекційного відвідування від 05.02.2019 №25-09-023/0088, припис про усунення виявлених порушень від 13.02.2019 №25-09-023/00880069 та постанову про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами від 28.02.2019 №25-09-023/0088/63, у яких зазначено про порушення ФОП ОСОБА_1 частини третьої статті 24 КЗпПУ, а саме: працівника ОСОБА_3 фактично допущено до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу.

Однак, суд вважає такі висновки необґрунтованими, враховуючи таке.

Відповідно до частини другої статті 2 КЗпП України працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою.

Як зазначено у статті 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Положеннями частин 1-3 статті 24 КЗпП України встановлено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною першою статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Статтею 1 Закону України «Про професійний розвиток працівників» визначено, що працівником є фізична особа, яка працює за трудовим договором (контрактом) на підприємстві, в установі та організації незалежно від форми власності та виду діяльності або у фізичної особи, яка відповідно до законодавства використовує найману працю.

Згідно із статтею 1 Закону України «Про зайнятість населення» робочим місцем є місце (приміщення), на якому працівник постійно чи тимчасово перебуває в процесі трудової діяльності і яке визначене, зокрема на підставі трудового договору (контракту).

Відповідно до 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Також заробітною платою відповідно до частини першої статті 94 КЗпП України є винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Таким чином, з наведених норм чинного законодавства України вбачається, що трудові відносини між працівником і роботодавцем виникають на підставі укладеного між ними трудового договору, за яким працівник зобов`язаний виконувати роботу, визначену договором, дотримуватись правил внутрішнього трудового розпорядку, а роботодавець у свою чергу зобов`язаний виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати необхідні для виконання роботи умови праці, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. З боку роботодавця трудовий договір з працівником укладає власник підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізична особа - підприємець.

У свою чергу, про фактичний допуск працівника до роботи на підприємстві може свідчити виконання працівником за наказом власника або уповноваженого ним органу певної роботи на цьому підприємстві; дотримання працівником внутрішнього трудового розпорядку даного підприємства; наявність у працівника робочого місця на цьому підприємстві; отримання працівником від власника або уповноваженого ним органу заробітної плати в обумовленому між ними розмірі.

Судом встановлено, та не заперечувалось представниками відповідача у судовому засіданні, що висновок про допущення позивачем до роботи ОСОБА_3 без укладення трудового договору ґрунтується на тому, що вказана громадянка під час інспекційного відвідування знаходилася на робочому місці продавця, продавала продовольчий товар, проводила розрахунки з покупцями у магазині «Оптовичок» за адресою здійснення господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 .

Однак, як вбачається з матеріалів справи, приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , площею 120 кв.м., відповідно до договорів оренди від 01.01.2019 №2, №3 та №5 орендується одночасно трьома суб`єктами господарської діяльності: ФОП ОСОБА_1 (25 кв.м.), ФОП ОСОБА_5 (25 кв.м.) та ФОП ОСОБА_6 (70 кв.м), про що складено відповідні акти прийому-передачі приміщення (а.с. 80-89).

У свою чергу, з наданих суду доказів встановлено, що гр. ОСОБА_3 , яка здійснювала продаж товару у магазині «Оптовичок», є дружиною та найманим робітником ФОП ОСОБА_5 відповідно до укладеної цивільно-правової угоди від 01.02.2019 №1 (а.с. 78-79). Вищевказані обставини підтверджуються податковою звітністю, а саме: звітом про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за лютий 2019 року, у якому відображено, що ОСОБА_3 перебувала у трудових відносинах з ФОП ОСОБА_5 на підставі договору ЦПХ від 01.02.2019 №1 (а.с. 91-97). За вказаного робітника ФОП ОСОБА_5 було сплачено обов`язкові податки та збори (а.с. 90, 98-101).

У письмових поясненнях від 23.04.2019 ФОП ОСОБА_5 підтвердив факт наймання на роботу ОСОБА_3 та зазначив, що у магазині «Оптовичок» разом з ним працюють його сини: ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_6 Усі підприємці орендують окремо свою частину магазину, здійснюють господарську діяльність окремо один від одного та мають різні каси. ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_6 працюють самостійно, найманих працівників не мають (а.с. 75).

Вищезазначені обставини підтвердив і ФОП ОСОБА_6 у письмових поясненнях від 23.04.2019 (а.с. 76-77).

Як вбачається з акту інспекційного відвідування від 05.02.2019 №25-09-023/0088 та зазначили представники відповідача у судовому засіданні, ОСОБА_3 04.02.2019 перебувала на робочому місці продавця та здійснила продаж товару під час контрольної закупки. Під час інспекції ОСОБА_3 зазначила, що допомагає синам у здійсненні торгівлі.

Однак, до вказаних доводів суд ставиться критично, оскільки акт інспекційного відвідування від 05.02.2019 №25-09-023/0088 містить суперечності. Так, на сторінці 3 акту зазначено, що на запитання інспекторів праці щодо оформлення трудового договору ОСОБА_3 особисто повідомила, що знаходиться за прилавком магазину, бо допомагає синам у здійсненні торгівлі, так як у них сімейний бізнес. У свою чергу, на 4-й сторінці акту зазначено, що на вищевказане запитання ОСОБА_3 відповіла, що знаходиться за прилавком магазину, бо допомагає рідним.

У судовому засіданні позивач, який був присутнім під час інспекційного відвідування, заперечив, що ОСОБА_3 надавала інспекторам пояснення, у яких зазначила про свою допомогу синам у здійсненні торгівлі.

У письмових поясненнях від 23.04.2019 (а.с. 73-74) ОСОБА_3 зазначила, що 04.02.2019 працювала як найманий робітник за цивільно-правою угодою у свого чоловіка (ФОП ОСОБА_5 ), який орендує частину приміщення магазину « Оптовичок ».

Позивач у удовому засіданні пояснив, що найману працю не використовує, під час здійснення інспекційного відвідування був безпосередньо присутнім на своєму робочому місці та здійснював підприємницьку діяльність самостійно. Також зазначив, що під час перевірки намагався надати інспекторам документи на підтвердження своєї позиції (договори оренди та договір ЦПХ), однак останні відмовились їх приймати, оскільки документи не стосувались суб`єктів перевірки.

Враховуючи вищенаведені обставини справи та надані суду докази, суд критично ставиться до доводів Управління, що ОСОБА_3 , яка перебувала на місці продавця, здійснювала продаж товару саме як працівник ФОП ОСОБА_1 , враховуючи, що у приміщенні магазину «Оптовичок» за адресою: пл. Васильченка, 10, м. Ічня здійснюють господарську діяльність відразу три підприємця.

Більш того, ні у акті інспекційного відвідування від 05.02.2019 №25-09-023/0088, ні у жодних інших наданих Управлінням доказах не відображена інформація про те, що ОСОБА_3 перебувала на місці продавця саме у частині магазину, що орендує позивач та здійснювала розрахунок належним ФОП ОСОБА_1 касовим апаратом.

У судовому засіданні представники відповідача зазначили, що під час інспекційного відвідування було здійснено контрольну закупку печива, яке продала ОСОБА_3 . Однак, відповідно до накладних від 29.01.2019 № Чн-0005573, від 10.01.2019 №000005354 та від 24.01.2019 №000015822, наданих для прикладу, у тому числі печиво, було придбане ФОП ОСОБА_5 (а.с. 102-104).

Позивач у судовому засіданні зазначив, що торгівлю печивом не здійснює взагалі, це товар, реалізацію якого здійснює його батько ФОП ОСОБА_5

Також наказом Управління від 01.02.2019 №36 передбачено проведення інспекційного відвідування двох фізичних осіб-підприємців, зокрема, ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_6 (а.с. 46).

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців основним видом діяльності ФОП ОСОБА_6 , так само як і позивача, є 47.11 роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (а.с. 24).

Тобто, під час інспекційного відвідування здійснювалась перевірка дотримання вимог трудового законодавства ФОП ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_6 , які проводять господарську діяльність у приміщенні одного й того ж самого магазину та мають однакові види економічної діяльності. Однак, за невстановлених обставин, перевіряючі дійшли суб`єктивного висновку, що ОСОБА_3 працювала саме у позивача, а не іншого суб`єкта інспекційного відвідування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що у матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надані будь-які належні, допустимі та достатні докази того, що гр. ОСОБА_3 04.02.2019 була допущена до роботи ФОП ОСОБА_1 без укладення трудового договору. Відсутні докази того, що вона виконувала у цей період за наказом позивача певну роботу; дотримувалася внутрішнього трудового розпорядку; мала робоче місце за прилавком позивача; отримувала від ФОП ОСОБА_1 заробітну плату в обумовленому між ними розмірі.

Згідно із статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 76 Кодексу адміністративного судочинства України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із частина 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи встановлені обставини справи та надані докази, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено правомірність та обґрунтованість своїх рішень, з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, а тому позовні вимоги ФОП ОСОБА_1 слід задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 227, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 ) до Управління Держпраці у Чернігівській області (, вул. П`ятницька, буд. 39, м. Чернігів, 14000) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Чернігівській області про накладення штрафу уповноваженими особами від 28.02.2019 №25-09-023/0088/63.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Чернігівській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1 251 (одна тисяча двісті п`ятдесят одна) грн. 90 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга, з урахуванням положень підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII ''Перехідні положення'' Кодексу адміністративного судочинства України, подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 21 травня 2019 року.

Суддя С.В. Бородавкіна