Справа № 280/1422/19
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

23 травня 2019 року Справа № 280/1422/19 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (вул. Запорізького козацтва, 25-а, м. Запоріжжя, 69076, )

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі позивач або ОСОБА_1 ) до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (далі - відповідач), в якому позивач просить суд

- визнати дії Правобережного об`єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя, в частині припинення виплати пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , - протиправними;

- зобов`язати Правобережне об`єднане управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя відновити виплату пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , з моменту її припинення, з 01 травня 2018 року;

- здійснити компенсацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , втрати частини доходів, з 01 травня 2018 року по місяць виплати заборгованості, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Ухвалою суду від 04 квітня 2019 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику осіб), а справу призначено до розгляду на 23 квітня 2019 року.

Адміністративний позов обґрунтовано тим, що позивач є пенсіонером та особою, переміщеною з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Позивач отримує пенсію по втраті годувальника. Позивач вказує, що відповідачем протиправно зупинено виплату пенсії з 01 травня 2018 року.

Представник ОСОБА_1 просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя проти адміністративного позову заперечив з підстав, викладених у письмовому відзиві (вх.№15712 від 19 квітня 2019 року), відповідно до якого зазначено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в об`єднаному управлінні як внутрішньо переміщена особа та отримує пенсію по втраті годувальника. Вказує, що у травні 2018 року виплата пенсії позивачу припинена у зв`язку з не підтвердженням фактичного місця проживання. Зазначає, що позивач не звертався до відповідача після призупинення ОСОБА_1 виплати пенсії із заявами та не надавав документів у відповідності до вимог чинного законодавства. Вважає, що для нарахування і виплати пенсії позивачу з 01 травня 2018 року відсутні законні підстави.

Представник Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступні обставини.

Позивач є пенсіонером та йому призначена пенсія по втраті годувальника.

Відповідно до Довідки від 20 липня 2016 року № про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи ОСОБА_1 перемістилася з тимчасово окупованої території в місто Запоріжжя, та її взято на облік за місцем проживання: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача та отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до наданої особистої заяви, як особа, яка має статус «Внутрішньо переміщеної особи».

Відповідно до Листа №12309/02 від 19 вересня 2018 року Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя, на адвокатський запит №45 від 10 вересня 2018 року, відповідач повідомив, що на підставі проведеної верифікації у травні 2018 року виплата пенсії ОСОБА_1 призупинена з 01 травня 2018 року. Зазначено, що працівниками Управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Дніпровському району проведено перевірку фактичного місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 , та у зв`язку з не підтвердженням місця фактичного проживання довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20 липня 2016 року № 01 червня 2018 року скасовано.

ОСОБА_1 не погоджуючись із діями Правобережного об`єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя щодо припинення виплати пенсії з 01 травня 2018 року, звернулась до суду із цим позовом.

При вирішенні спору по суті судом прийнято до уваги приписи Конституції України (статтями 3, 19, 46), Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (статтями 5, 49), Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (статтями 1, 4, 7, 12), постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» від 05 листопада 2014 року за №637 (пункт 1), «Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи», затвердженого 01 жовтня 2014 року постановою Кабінету Міністрів України №509 (пункт 1, п.7-1), «Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам за місцем їх фактичного проживання/перебування», затвердженого 08 червня 2016 року постановою Кабінету Міністрів України №365 (пункт 16, пункт 18), та інших норм права у редакціях на час виникнення спірних правовідносин.

Матеріалами справи підтверджується, що позивач є внутрішньо переміщеною особою.

Скасування дії довідки внутрішньо переміщеної особи не може бути підставою для позбавлення конституційного права позивача на отримання соціального захисту, а саме отримання пенсії.

Відповідачем не надано до суду доказів наявності обставин передбачених статтею 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для припинення виплати позивачу пенсії та відповідного рішення територіального органу Пенсійного фонду України або рішення суду.

Звідси, суд вважає, що відповідачем припинено виплату пенсії позивачу у порушення вимог статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, суд зазначає, що застосування норм Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до спірних правовідносин є пріоритетним, а тому доводи відповідача щодо необхідності застосування норм постанов Кабінету Міністрів України є безпідставними.

Таким чином відповідачем не надано жодного доказу на підтвердження наявності підстав для припинення позивачеві виплати пенсії, а, отже, порушені права та інтереси позивача мають бути невідкладно поновлені.

Дана справа відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи №805/402/18 (Пз/9901/20/18) (яке набрало законної сили 04 вересня 2018 року).

Звідси, суд враховує при ухваленні рішення у цій справі правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи №805/402/18 (Пз/9901/20/18).

Суд також зазначає, що оскільки позивач звернувся до суду з позовом про поновлення виплати пенсії, право на яку відповідачем не заперечується, однак було піддано формальним обмеженням, з підстав та у спосіб, які суперечать вимогам Конституції та законів України, згідно частини 2 статті 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування виплата пенсії позивачу підлягає поновленню з моменту її припинення.

Аналогічну позицію у справах цієї категорії викладено в постанові Верховного Суду від 20 березня 2018 року у справі №573/1759/17 (К/9901/3564/18).

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити компенсацію ОСОБА_1 втрати частини доходів, з 01 травня 2018 року по місяць виплати заборгованості, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» - суд зазначає наступне.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати затверджений Постановою КМУ від 21 лютого 2001 року № 159 (далі - Порядок № 159), для реалізації згаданого Закону.

Статтею 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" закріплено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За нормами статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії.

Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (стаття 3 Закону).

Основною умовою для виплати громадянину передбаченої статтею 46 Закону №1058-IV, статтею 2 Закону № 2050-ІІІ та Порядком компенсації є порушення встановлених строків виплати нарахованих доходів (у тому числі пенсії).

При цьому, компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування: самим підприємством, установою чи організацією (у цій справі - пенсійним органом) добровільно чи на виконання судового рішення.

Положеннями Порядку №159 визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом (п. 4 Порядку №159).

Згідно з пунктами 5 - 7 Порядку №159 сума компенсації виплачується громадянам у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць та проводиться за рахунок джерел, з яких здійснюються відповідні виплати, зокрема коштів відповідного бюджету - підприємствами, установами та організаціями, що фінансуються чи дотуються з бюджету.

Згідно статті 6 Закону № 2050-ІІІ, компенсацію виплачують, в тому числі, за рахунок коштів Пенсійного фонду України.

Суд зазначає, що кошти, які підлягають нарахуванню у порядку компенсації громадянину частини доходу, в тому числі пенсії, у зв`язку з порушенням строків її виплати, мають компенсаторний характер, дія вищенаведених нормативних актів поширюється на підприємства, установи, організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (зокрема, пенсії), і компенсація за порушення строків виплати такого доходу проводиться незалежно від порядку і підстав його нарахування, тобто, чи самим підприємством, установою чи організацією добровільно або на виконання судового рішення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 03 травня 2018 року у справі № №703/5652/15-а, від 20 лютого 2018 року у справі № 336/4675/17, від 22 листопада 2018 року № 522/1404/17, від 05 жовтня 2018 року № 162/787/16-а.

Тобто, оскільки суд дійшов висновку, що позивачу було протиправно зупинено нарахування та виплату пенсії з 01 травня 2018 року, оскільки позивач звернувся до суду з позовом про зобов`язання відповідача поновити виплати пенсії, право на яку відповідачем не заперечується, однак було піддано формальним обмеженням, з підстав та у спосіб, які суперечать вимогам Конституції та законів України, згідно частини 2 статті 46 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, отже пенсія позивачу з 01 травня 2018 року вчасно не виплачується, суд дійшов висновку, що у відповідності до вказаних вище норм законодавства свідчить про зобов`язання відповідача здійснити компенсацію втрати позивачу частини доходів у порядку передбаченому Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

Посилання відповідача на те, що вимога про стягнення суми компенсації втрати частини доходів є передчасною суд до уваги не приймає, оскільки для нарахування компенсації цей факт не має значення. Обов`язок нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів виникає від настання такої обставини, як порушення встановлених строків виплати таких доходів. При цьому, причини, які цьому перешкоджали, з точки зору законодавця, юридичного значення не мають.

Враховуючи матеріали справи та приписи статей 263, 371 КАС України, суд вважає за можливе звернути до негайного виконання рішення у межах суми пенсії позивача за один місяць відповідно до пункту 1 частини 1 статті 371 КАС України.

Щодо вимоги про встановлення судового контролю, то суд зазначає про наступне.

Відповідно до частини 1статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Тобто, законодавством передбачено право суду, а не обов`язок встановлювати судовий контроль про виконання судового рішення.

Суд, перевіривши доводи позивача про встановлення судового контролю та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що така вимога не підлягає задоволенню, з огляду її необґрунтованості.

З урахуванням з`ясованих обставин, досліджених матеріалів справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Доводи відповідача не приймаються судом до уваги виходячи з вище зазначеного.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (частина 1 статті 132 КАС України).

Суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі (частина 1 статті 143 КАС України).

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки суб`єктом владних повноважень у справі було Правобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України міста Запоріжжя, то з бюджетних асигнувань цього органу повинні бути присуджені позивачу судові витрати, документально підтверджені у сумі 768 грн. 40 коп.

На підставі викладеного, керуючись статтями 9, 77, 132, 139, 143, 243-246, 263, 371 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) до Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (вул. Запорізького козацтва, 25-а, м. Запоріжжя, 69076, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати дії Правобережного об`єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя (вул. Запорізького козацтва, 25-а, м. Запоріжжя, 69076, ) в частині припинення виплати пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) - протиправними.

Зобов`язати Правобережне об`єднане управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя (вул. Запорізького козацтва, 25-а, м. Запоріжжя, 69076, ) відновити виплату пенсії ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) з моменту її припинення - з 01 травня 2018 року.

Здійснити компенсацію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) втрати частини доходів, з 01 травня 2018 року по місяць виплати заборгованості, у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, відповідно до Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати».

Звернути до негайного виконання рішення у межах суми пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за один місяць відповідно до пункту 1 частини 1 статті 371 КАС України.

В частині зобов`язання Правобережного об`єднаного управління пенсійного фонду України м. Запоріжжя (вул. Запорізького козацтва, 25-а, м. Запоріжжя, 69076, ) подати звіт про виконання судового рішення у місячний строк з дати набрання цим рішенням законної сили відмовити.

Присудити на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України м. Запоріжжя (вул. Запорізького козацтва, 25-а, м. Запоріжжя, 69076, ) судові витрати, у вигляді судового збору у сумі 768 грн. 40 коп.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини 1 статті 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Перехідних положень КАС України рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Запорізький окружний адміністративний суд шляхом подачі апеляційної скарги, з подачею її копії відповідно до кількості осіб, які беруть участь у справі.

Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 22 травня 2019 року.

Суддя Д.В. Татаринов