Справа № 826/15991/18
Суддя: Літвіна Наталія Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

20 травня 2019 року м. Київ

Суддя Шостого апеляційного адміністративного суду Літвіна Н.М., перевіривши апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 30 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 січня 2019 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з даним судовим рішенням 25 квітня 2019 року відповідач подав до суду апеляційну скаргу.

Перевіривши апеляційну скаргу, суд вважає, що вона не може бути прийнята до апеляційного провадження та підлягає залишенню без руху, оскільки не відповідає вимогам ч. 1 ст. 295 та п. 1 ч. 5 ст. 296 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 295 КАС України, учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 3 вказаної статті строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених ч. 2 ст. 299 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 січня 2019 року прийняте в порядку письмового провадження. Копію вказаного судового рішення уповноважена особа скаржника отримала 31 січня 2019 року.

Отже, в силу положень ч. 1 ст. 295 КАС України з врахуванням вимог п. 1 ч. 2 ст. 295 КАС України тридцятиденний строк на апеляційне оскарження судового рішення для відповідача завершився 04 березня 2019 року.

Звертаючись до суду з апеляційною скаргою 25 квітня 2019 року скаржником пропущено строк звернення до суду, визначений ст. 295 КАС України.

Разом з апеляційною скаргою відповідачем подано клопотання про поновлення даного строку, яке обґрунтоване реорганізацією органів Пенсійного фонду України, великим навантаженням та обсягом справ в юридичному управлінні.

Надаючи оцінку вказаному клопотанню суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на те, що неналежна організація роботи працівників Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не може бути поважною причиною для поновлення строку на апеляційне оскарження.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного адміністративного суду в складі Верховного Суду, справа № 810/1685/17 від 05 червня 2018 року, у якій зазначено, що законодавством покладено обов`язок дотримання процесуальних строків саме на учасника справи, а не на його окремих працівників, а посилання скаржника стосуються виключно внутрішньої організації роботи установи, неналежна організація трудового процесу з боку відповідальних осіб не може бути поважною причиною для поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на зазначені обставини, суд визнає неповажними вказані скаржником у клопотанні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Крім того, відповідно до вимог п. 1 ч. 5 ст. 296 КАС України до апеляційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Однак, вказаних дій скаржником не здійснено.

У тексті апеляційної скарги міститься клопотання відповідача про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтоване нерегулярністю надходжень коштів, призначених на цю мету.

Згідно з ч. 1 ст. 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Положеннями ч. 2 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

У відповідності до ч. 1 ст. 8 вказаного Закону враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Перевіряючи наявність підстав для звільненя відповідача від сплати судового збору, суд не встановив обставин та умов, за яких відповідно до ч. 1 ст. 133 КАС України та ст. 8 Закону України «Про судовий збір» може бути здійснено вказані дії.

З огляду на зазначені вище обставини клопотання скаржника про звільнення від сплати судового збору не підлягає задоволенню.

У пп. 2 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що за подання до адміністративного суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

З матеріалів справи вбачається, що поданий до суду адміністративний позов містить одну вимогу немайнового характеру.

Положеннями пп. 1 п. 3 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» у редакції, чинній на час звернення до суду з даним позовом, за подання фізичною особою адміністративного позову немайнового характеру передбачено сплату судового збору у розмірі 0,4 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01 січня відповідного року.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01 січня 2018 року складав 1762 грн 00 коп.

Таким чином, звертаючись до суду з позовом позивач зобов`язаний був сплатити судовий збір у розмірі 704 грн 80 коп. (1762 грн 00 коп. * 0,4), а відповідач, звертаючись із апеляційною скаргою 1057 грн 00 коп.

Згідно з ч. 3 ст. 298 КАС України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 295 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

У відповідності до ч. 2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 296 цього Кодексу, застосовуються положення ст. 169 цього Кодексу, згідно з якими апеляційна скарга залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії даної ухвали.

За таких обставин апеляційну скаргу відповідача слід залишити без руху та встановити десятиденний строк з моменту вручення цієї ухвали протягом якого скаржник має право надати до суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення обґрунтовану іншими доводами та оригінал документа про сплату судового збору.

Реквізити для сплати судового збору: отримувач - УК у Печер.р-ні/Печерс.р-н/22030101; код отримувача (ЄДРПОУ) - 38004897; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); код банку (МФО) - 899998; номер рахунка - 1055; код класифікації доходів бюджету - 22030101.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132, 169, 295, 296, 298, 325, 328 КАС України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про звільнення від сплати судового збору - відмовити.

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 30 січня 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, - залишити без руху.

Встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві строк для усунення недоліків апеляційної скарги - десять днів з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає касаційному оскарженню.

Суддя Н.М. Літвіна