Справа № 560/4295/18
Суддя: Ватаманюк Р.В.
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/4295/18

Головуючий у 1-й інстанції: Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач: Ватаманюк Р.В.

22 травня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ватаманюка Р.В.

суддів: Сторчака В. Ю. Смілянця Е. С.

за участю:

секретаря судового засідання: Бондаренко С.А.,

представника позивача: Подворного І.Г.,

представника відповідача: Чорної А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року (прийняте у м. Хмельницький) у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління Держпраці у Хмельницькій області (далі - відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

позивач 17.12.2018 звернувся із позовом до Хмельницького окружного адміністративного суду в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову відповідача про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 22/612 від 27.11.2018.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду 14.02.2019 в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким позов задовольнити повністю.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт вказав, що судом першої інстанції безпідставно не враховано те, що фактично відповідачем не здійснювалось інспекційне відвідування ФОП ОСОБА_1 , а тому й не могло бути встановлено факту допуску до роботи неоформлених осіб. Також судом не враховано наявність цивільно правових відносин із громадянками ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу вказавши, зокрема, що інспектору праці для вивчення документів по працевлаштуванню працівників не є обов`язковим бути присутнім в місці безпосереднього здійснення господарської діяльності підприємця. Також вказав, що пояснення працівників отримані в ході підготовки до заходу контролю.

Представник позивача в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримав у повному обсязі та просив колегію суддів її задовольнити.

Представник відповідача заперечив проти апеляційної скарги.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представників сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлені та неоспорені сторонами такі обставини.

31.10.2018 згідно Порядку здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого Постановою КМУ від 26.04.2017 № 295, яка набрала чинності 16.05.2017, посадовими особами Управління Держпраці у Хмельницькій області прийнято рішення про відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , що здійснює господарську діяльність за адресою АДРЕСА_1 .

Під час відвідування проведеного 31.10.2018 інспекторами праці було встановлено що за вказаною адресою знаходиться перукарня, де здійснює діяльність позивач. В перукарні, на робочих місцях знаходилося шість працівників та ФОП ОСОБА_1

Двоє працівників надали письмові пояснення, в яких пояснили, що проходять стажування у ФОП ОСОБА_1 , інші перукарі, що знаходилися в перукарні надали Виписки з Єдиного державного реєстру платників єдиного податку, що здійснюють господарську діяльність самостійно.

На підставі службової записки головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Хурс Вікторії Анатоліївни, головного державного інспектора відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів ОСОБА_4 від 01.11.2018, начальником Управління Держпраці у Хмельницькій області прийнято наказ № 222 від 05.11.2018 "Про здійснення інспекційних відвідувань посадовими особами Управління", в тому числі ФОП ОСОБА_1 .

Направленням на проведення інспекційного відвідування від 05.11.2018 № 1007/18 вказано, що перевірка проводилась з питань додержання законодавства про працю в частині оформлення трудових відносин.

У період з 05.11.2018. по 06.11.2018 посадовою особою відповідача на підставі наказу та направлення на проведення інспекційного відвідування від 05.11.2018 було проведено інспекційне відвідування позивача з питань додержання вимог законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів та законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за результатами якої був складений акт перевірки № 22-01/3354-ІВ від 06.11.2018, за висновками якого виявлені порушення позивачем статті 24 Кодексу законів про працю України, Постанови КМУ від 17.06.2015 № 413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу". Вказаний акт підписаний позивачем без заперечень та зауважень до перевірки.

На підставі акту перевірки відповідачем винесено припис від 16.11.2018 за № 22-01/3354-ІВ-841 з вимогою усунути порушення ч. 1 ст. 21, ч.1, ч. 3 ст. 24 Кодексу законів про працю України, Постанови КМУ від 17.06.2015 № 413 "Про порядок повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу", які зафіксовані у вказаному акті перевірки.

27.11.2018 першим заступником начальника Управління Держпраці у Хмельницькій області Логвин О.О. за наслідками розгляду справи про накладення штрафу на підставі вказаного акту перевірки, постановою про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами за № 22/612, за порушення позивачем вимог ч. 1, 3 ст. 24 КЗпП України, Постанови КМУ від 17.06.2015 № 413, відповідальність за які передбачено абз. 2 ч. 2 ст. 265 КЗпП України, накладено на ФОП ОСОБА_1 штраф в розмірі 223380,00 грн.

Не погодившись із вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду.

Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем доведено факт допуску позивачем до роботи без укладення трудового договору ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а тому висновки посадових осіб відповідача, викладені в акті інспекційного відвідування, щодо порушення позивачем ст.ст. 24, 21 КЗпП України є обґрунтованими.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Згідно з ч. 1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 КЗпП України працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Частиною 3 статті 21 КЗпП України встановлено, що особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно ч. 1 ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути: безстроковим, що укладається на невизначений строк; на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім; 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Як встановлено статтею 265 КЗпП України посадові особи органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, винні у порушенні законодавства про працю, несуть відповідальність згідно з чинним законодавством.

Юридичні та фізичні особи-підприємці, які використовують найману працю, несуть відповідальність у вигляді штрафу в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Разом з тим, у постанові від 24.04.2019 у справі №822/1487/18 Верховний Суд вказав, що відповідальність настає в разі, якщо особа виконує певні роботи чи здійснює окремі повноваження з відома, за дорученням та в інтересах, зокрема, фізичної особи-підприємця. При цьому, має бути встановлений факт використання фізичною особою-підприємцем найманої праці.

За результатами інспекційного відвідування встановлено факт допуску позивачем двох працівників ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до роботи без укладення трудового договору, без оформлення наказу чи розпорядження власника або уповноваженого ним органу, без повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу, в порядку встановленому КМУ, за що позивача притягнуто до відповідальності на підставі ст. 265 КЗпП України.

Проте, суд звертає увагу, що для притягнення особи до відповідальності за ч. 2 ст. 265 КЗпП України в її діях має бути встановлено фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудових відносин та виплата заробітної плати без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків.

При цьому, з письмових пояснень ФОП ОСОБА_1 , гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_3 , наданих 31.10.2018 під час інспекційного відвідування вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проходили стажування, при цьому, трудовий договір та цивільно-правовий договір між позивачем та працівниками не укладався.

Крім того, у наданих ОСОБА_2 та ОСОБА_3 поясненнях вказано, що заробітної плати у ФОП ОСОБА_1 вони не отримували.

Згідно договорів надання інформації, проведення технічного навчання, тренінгів, стажування (на безоплатній основі) укладених 20.01.2018 з ОСОБА_2 та 16.06.2018 з ОСОБА_3 слідує, що даними договорами позивач зобов`язується провести технічні навчання, супроводження самоосвіти замовника ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), стажування, в т.ч. в порядку індивідуальних та колективних тренінгів, що включатиме теоретичний розгляд та практичне навчання з питання перукарського мистецтва.

По закінченню навчання замовник ( ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ) здає кваліфікаційний екзамен. По закінченню проходження стажування, навчання, тренінгів після здачі кваліфікаційних екзаменів замовних зобов`язується бути зарахованим в штат підприємця (ФОП ОСОБА_1 .) по трудовому договору або як само зайнята особа.

Якщо в періоді такого навчання замовник бере участь у практичному процесі роботи підприємця, то результати такої участі будь-які економічні чи матеріальні вигоди належать замовнику, при цьому сторони погоджуються, що зазначені відносини не регулюються трудовим законодавством (не є трудовими).

Також вказано, що послуги по технічному навчанню/стажуванні замовника надаються виконавцем на безоплатній основі, за виключенням випадків передбачених Договором.

Отже, з матеріалів справи слідує, що відносини між ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 не є трудовими, що також підтверджується укладеними договорами, де прямо вказано, що дані відносини не регулюються трудовим законодавством. Водночас, вказаними договорами підтверджується, що надання інформації, проведення технічного навчання, тренінгів, стажування здійснюється на безоплатній основі. Вказане підтверджується також поясненнями відібраними інспекторами праці, де зазначено, що заробітної плати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не отримують.

Тобто, вказане свідчить про відсутність трудових відносин у ФОП ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 .

Щодо посилань відповідача на те, що позивачем підписано акт перевірки без заперечень та зауважень до перевірки слід вказати, що такі доводи не свідчать про згоду позивача з результатами проведеної перевірки, а оскарження акту є правом, а не обов`язком позивача. Сам акт перевірки не несе правових наслідків для позивача.

Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність порушення позивачем ст. 21 та 24 КЗпП України при оформленні взаємовідносин з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , тобто відсутність факту допуску працівника до роботи без належного оформлення трудового договору, а також відсутність підстав для застосування штрафів передбачених ст. 265 КЗпП України, а тому, постанова відповідача про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 22/612 від 27.11.2018 є протиправною та підлягає скасуванню.

Водночас, суд відхиляє твердження позивача про скасування постанови Кабінету Міністрів України від 29.04.2017 №295 "Деякі питання реалізації статті 259 Кодексу законів про працю України та статті 34 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", якою затверджено, зокрема Порядок здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, оскільки на момент виникнення спірних правовідносин та прийняття рішення суду першої інстанції вказана постановка була чинною. При цьому, на момент розгляду даної справи апеляційним судом, рішення про скасування вказаної постанови не набрало законної сили.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, тобто прийняте рішення не відповідає матеріалам справи та вимогам закону, і підлягає скасуванню з постановленням нової постанови.

У силу п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа (ч. 1 ).

За таких обставин на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню 5 641,31 грн. судового збору сплаченого згідно квитанцій №0.0..1 від 14.12.2018 на суму 1762 грн., №0.0..1 від 14.12.2018 на суму 528,61 грн., №0.0..1 від 05.03.2019 на суму 1153,50 грн. та №0.0..1 від 03.04.2019 на суму 2197,20 грн. (сплачено 2198 грн.).

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 лютого 2019 року - скасувати та прийняти нову постанову.

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Хмельницькій області про накладення штрафу уповноваженими посадовими особами № 22/612 від 27 листопада 2018 року.

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , АДРЕСА_1 ) 5 641,31 грн. (п`ять тисяч шістсот сорок одна гривня 31 коп.) сплаченого судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Хмельницькій області (, вул. Кам`янецька, 74, м. Хмельницький).

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі 24 травня 2019 року.

Головуючий Ватаманюк Р.В.

Судді Сторчак В. Ю. Смілянець Е. С.