Справа № 521/3152/19
Суддя: Коваль М.П.
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 р.м.ОдесаСправа № 521/3152/19
Головуючий в 1 інстанції: Тополева Ю.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Коваля М.П.,

суддів - Димерлія О.О.,

- Єщенка О.В.,

за участю: секретар судового засідання - Уштаніт Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, яке прийнято 21 березня 2019 року у складі суду судді: Тополевої Ю.В. в місті Одесі по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про порушення митних правил, -

В С Т А Н О В И В:

21 лютого 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з адміністративним позовом до Одеської митниці ДФС, в якому просив скасувати постанову в.о. начальника митниці - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС №0152/50000/19 від 13 лютого 2019 року про визнання його винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, та просив закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 березня 2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 був задоволений. Скасовано постанову в.о. начальника митниці - начальника управління протидії митним правопорушенням та міжнародної взаємодії Одеської митниці ДФС, адреса: 65078, м. Одеса, вул. Гайдара, 21-а №0152/50000/19 від 13 лютого 2019 року про визнання ОСОБА_1 , Паспорт Серії НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 , винним у вчиненні порушення митних правил передбаченого ст. 485 МК України, провадження у справі про адміністративне правопорушення - закрито.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням суду першої інстанції, Одеська митниця ДФС подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені заявлених вимог ОСОБА_1 в повному обсязі. В обґрунтування скарги апелянт зазначив, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, неповно з`ясовано всі обставини, що мають значення для вирішення справи, що призвело до неправильного її вирішення.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що постанова Одеської митниці ДФС про порушення митних правил №0152/50000/19 винесена законно з повним та об`єктивним з`ясуванням справи, а рішення суду першої інстанції не містить підстав для звільнення позивача від вчинення правопорушення. Апелянт зазначив, що під час здійснення митних формальностей за результатами проведеного огляду 18.12.2018 р., аналізу поданих позивачем для митного оформлення документів, класифікаційних рішень, прийнятих митними органами, 21.12.2018 р. було змінено код товару з на (ставка мита 12%) з наступним описом: «Мочалки для душу з комбінованих матеріалів (синтетичний текстильний матеріал та рослинний (люфа)». Так як різниця розміру митних платежів, які сплачено за митною декларацією, та, що підлягають сплаті, з урахуванням визначеного коду згідно з УКТЗЕД, відповідно до службової записки митного поста «Одеса-центральний» від 15.01.2019 р. становить 16338,45 грн., відповідальною особою за заповнення та надання до митного органу України документів, необхідних для переміщення товарів через митний кордон України, є декларант ТОВ «ЛАККІ ГРУП» ОСОБА_1, який відповідно до вимог ст. 266 МК України несе відповідальність, передбачену Митним кодексом України, у повному обсязі.

21.05.2019 року до П`ятого апеляційного адміністративного суду було подано відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач - ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу ґрунтуються на тому, що позивач не заявляв в митну декларацію №UA500060/2018/039000 з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдиві відомості, не подавав митниці документи з неправдивими відомостями, не вчиняв жодних протиправних дій, спрямованих на ухилення від сплати митних платежів, отже не вчиняв правопорушення, відповідальність за яке встановлена ст. 485 МК України.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 18.12.2018 року, ОСОБА_1 , будучи уповноваженим на роботу з митними органами ТОВ «ЛАККІ ГРУП», діючи на підставі договору - доручення №21.05/01 від 21.05.2018 року з ТОВ «ПРОТОН СТАРК» на здійснення послуг декларанта, надав митну декларацію в режимі «ІМ 40 ДЕ», зареєстровану за №UA500060/2018/039000.

В якості підстави для переміщення товарів через митний кордон України та подальшого митного оформлення ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС були надані CMR від 17.12.2018 року № 1793, контракт від 19.01.2018 року № 1901/014TR та доповнення до нього, інвойс № 2018 НОМЕР_2 від 15.11.2018, пакувальний лист до інвойсу від 17.09.2014 року № 046591/1, коносамент СОЕU та інші супровідні документи.

Відповідно до наданої декларації переміщенню через митний кордон України від компанії відправника «ELDAWY FOR EXPORT & IMPORT» Єгипет, продавець компанія «TЕCHNORICH INC» (США) на адресу компанії покупця та одержувача ТОВ «ПРОТОН СТАРК» (Україна) підлягав товар: «Вироби з рослинних матеріалів. Мочалка для душу з люфи різного вигляду», 1 упак. - 12 шт., у кількості 222 мішка.

Код згідно з УКТ ЗЕД заявлено - , ставка ввізного мита 5%.

Під час здійснення митних формальностей за вказаною декларацією митницею було винесено рішення про визначення коду товару згідно з УКТЗЕД № KT-UA-2018, яким змінено код товару за УКТ ЗЕД з на (ставка мита 12%) з наступним описом: «Мочалки для душу з комбінованих матеріалів (синтетичний текстильний матеріал та рослинний (люфа)». З урахуванням зміни коду товару та вищої ставки мита до встановленого митницею коду, розмір митних платежів збільшився на 16338,45 грн.

Як наслідок, у відношенні ОСОБА_1 було складено протокол про порушення митних правил. Постановою від 13.02.2019 року у справі про порушення митних правил № 0152/50000/19 ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні порушення митних правил, передбаченого ст. 485 МК України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу розміром 300 відсотків від несплаченої суми митних платежів, що становить 49015,35 грн.

Не погоджуючись із вищевказаною постановою про порушення митних правил, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 , суд першої інстанції дійшов висновку про те, що наявність в діях позивача складу правопорушення, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, не доведено відповідачем - суб`єктом владних повноважень.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, та надаючи правову оцінку його висновкам і встановленим обставинам справи, виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з постанови про порушення митних правил, що оскаржується, дії позивача кваліфіковано як вчинення дій, що спричинило зменшення розміру митних платежів під час декларування товарів за митною декларацією, чим скоєно порушення митних правил, передбачене ст. 485 МК України.

Стаття 485 МК України передбачає адміністративну відповідальність за заявлення в митній декларації з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), ваги (з урахуванням допустимих втрат за належних умов зберігання і транспортування) або кількості, країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТ ЗЕД та його митної вартості, та/або надання з цією ж метою органу доходів і зборів документів, що містять такі відомості, або несплата митних платежів у строк, встановлений законом, або інші протиправні дії, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів, а так само використання товарів, стосовно яких надано пільги щодо сплати митних платежів, в інших цілях, ніж ті, у зв`язку з якими було надано такі пільги.

Диспозиція ст. 485 МК України не містить таких кваліфікуючих ознак, як вчинення дій, що спричинило зменшення розміру митних платежів під час декларування товарів за митною декларацією.

ОСОБА_1 пояснив, що при декларуванні товарів він, при визначенні коду товару, керувався товаро-супровідними документами.

Як встановлено колегією суддів, та вбачається з матеріалів справи, позивачем було внесено до митної декларації дані щодо коду УКТ ЗЕД декларуємого товару на підставі отриманих від імпортера товарів (ТОВ «ПРОТОН СТАРК») документів (зокрема, зовнішньоекономічного контракту №1901/014 (а.с. 18-21), інвойсу компанії-продавця № 2018М6146 від 15.11.2018 (а.с. 22) та пакувальний листа до інвойсу (а.с. 23), згідно яких в якості товару виступає «мочалка для душу з люфи».

Разом із цим, сам по собі факт зазначення у митній декларації невірного коду УКТ ЗЕД і корегування розміру нарахованих митних платежів не може бути підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності за порушення митних правил. Рішення про класифікацію товару за іншим, ніж вказано у митній декларації кодом згідно УКТ ЗЕД не свідчать про обов`язкову наявність вини декларанта у визначенні невірного коду товару. Висновки про підстави порушення справи про порушення митних правил повинен робитись за умови достатності даних, що вказують на наявність складу правопорушення.

Статтями 9, 10 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративне правопорушення визнається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії чи бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки і бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.

Необхідною ознакою суб`єктивної сторони складу адміністративного правопорушення є вина у формі умислу або необережності. Відсутність хоча б однієї ознаки складу адміністративного правопорушення виключає адміністративну відповідальність особи.

Відповідно до ст. 251, ст. 280 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Враховуючи вищезазначені норми законодавства, колегія суддів зазначає, що для притягнення особи до адміністративної відповідальності і встановлення її вини, необхідна наявність відповідних доказів.

Судова колегія, розглянувши матеріали справи, зазначає, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення не доведена. Доказів заявлення позивачем у митній декларації неправдивих відомостей з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру неправдивих відомостей щодо істотних умов зовнішньоекономічного договору (контракту), країни походження, відправника та/або одержувача товару, неправдивих відомостей, необхідних для визначення коду товару згідно з УКТЗЕД та його митної вартості, яку несе декларант, матеріали справи не містять.

Колегією суддів встановлено, що позивач у декларації зазначив відомості які були йому відомі з документів, що подаються разом з декларацією.

Також колегія вказує, що для визнання особи винною у вчинені адміністративного правопорушення обов`язково необхідно встановити, що дії особи, яка притягається до адміністративної відповідальності вчинені умисно, має місце протиправна дія та наявна вина у діях.

Відтак, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність в діях позивача об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 485 МК України, та безпосередньо прямого умислу як підстави для зменшення розміру сплати податків і зборів, спрямовані на ухилення від сплати митних платежів.

З огляду на наведені правові норми, колегія суддів дійшла висновку, що митним органом було неправомірно винесено спірну постанову, оскільки із наявних матеріалів справи не вбачається, що ОСОБА_1 умисно заявляв відомості про товари в митну декларацію з метою неправомірного звільнення від сплати митних платежів чи зменшення їх розміру, або надавав документи, що містять неправдиві відомості. Крім того, як зазначено в службовій записці заступника начальника митного поста - начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Одеса-центральний» Одеської митниці ДФС від 21.12.2018 року (а.с. 27-28), різниця митних платежів зроблена відповідно даних цінової бази ЄАІС ДФС України, є можливою, а не точною.

Вказані обставини суперечать вимогам ст. 62 Конституції України, відповідно до якої обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що визначена відповідачем різниця в розмірі митних платежів у сумі 16338,45 грн., були сплачені ОСОБА_1 ще до винесення постанови, що оскаржується. Вказані обставини повинні були враховуватися посадовою особою відповідача при притягненні позивача до відповідальності за порушення митних правил, однак належної правової оцінки вказаним обставинам надано не було.

За таких обставин, ОСОБА_1 будучи уповноваженим на роботу з митними органами ТОВ «ЛАККІ ГРУП», діяв виключно в межах укладеного договору - доручення №21.05/01 від 21.05.2018 року з ТОВ «ПРОТОН СТАРК» на здійснення послуг декларанта, що підтверджується наявними у матеріалах доказами.

При цьому, обставини щодо можливого надання митному органу неправдивих відомостей під час митного оформлення імпортованого товару, які стали підставою для недонарахування відповідних податків і зборів, не могли і не залежали від волі позивача, у якого немає обов`язку перевіряти достовірність отриманих документів та відомостей про товар від свого Замовника.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги аргументи позивача, що вході митного огляду було встановлено, що «опис товару візуально відповідає даним, зазначеним у митній декларації», а також, що згідно з маркуванням на етикетці «мочалка з люфи». Саме такі відомості зафіксовано митним органом в акті проведення митного огляду від 18.12.2018 року. Відповідно до ч. 5 ст. 69 МК України під складним випадком класифікації товарів розуміється випадок, коли у процесі контролю правильності заявленого декларантом або уповноваженою особою коду товару виникають суперечності щодо тлумачення положень УКТЗЕД, вирішення яких потребує додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень тощо. Таким чином, колегія суддів погоджується з аргументами позивача, що з огляду на наявність у даному випадку ознак складності класифікації товару у розумінні ч. 5 ст. 69 МК України, позивач без додаткової інформації, спеціальних знань, проведення досліджень, не міг встановити, що опис товару не зовсім відповідає фактичним даним.

Частиною 6 ст. 69 МК України встановлено, що штрафи та інші санкції за несплату митних платежів та за інші порушення, виявлені у зв 'язку з неправильною класифікацією товарів, застосовуються органами доходів і зборів виключно у разі, якщо прийняте органом доходів і зборів рішення про класифікацію цих товарів у складному випадку було прийнято на підставі поданих заявником недостовірних документів, наданої ним недостовірної інформації та/або внаслідок ненадання заявником всієї наявної у нього інформації, необхідної для прийняття зазначеного рішення, що суттєво вплинуло на характер цього рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів наявність умислу в діях позивача, спрямованого на вчинення порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, а також переслідування мети, спрямованої на неправомірне зменшення розміру митних платежів.

З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність в діях позивача ознак порушення митних правил, передбаченого статтею 485 Митного кодексу України, а також про невідповідність висновків, що містяться в оскаржуваній постанові про порушення митних правил, фактичним обставинам справи, що є підставою для її скасування та закриття справи про адміністративне правопорушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 14 березня 2019 року по справі №569/16121/15-а.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві, а також наведеним сторонами під час судового розгляду справи. Жодних нових доводів, які б доводили порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваних судових рішень, в апеляційній скарзі не зазначено.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 ..

Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці ДФС на рішення Малиновського районного суду м. Одеси, яке прийнято 21 березня 2019 року - залишити без задоволення.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси, яке прийнято 21 березня 2019 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Одеської митниці ДФС про порушення митних правил - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя: М.П.Коваль

Суддя: О.О.Димерлій

Суддя: О.В.Єщенко