Справа № 120/1171/19-а
Суддя: Демитор Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

21 травня 2019 р. Справа № 120/1171/19-а

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Демитор Наталії Володимирівни,

за участю:

секретаря судового засідання: Дмитрука В.В.,

представника позивача: Савчука М.В.,

представника відповідача: Вербицької Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

04.04.2019 року ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернулась в суд з адміністративним позовом до управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці (далі - УПФУ в м. Вінниці, відповідач) про:

- визнання протиправним рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці №2555/11-32-3/04 від 10.12.2018 року, щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці призначити та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №2 згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» починаючи з 07.09.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 07.09.2018 вона звернулась до відповідача із заявою про призначення пільгової пенсії за списком Списку № 2, однак отримала рішення від 10.12.2018 про відмову у призначенні пенсії. Позивач вважає рішення протиправним та підлягає скасуванню, оскільки у неї наявний достатній стаж для призначення пільгової пенсії, який підтверджується трудовою книжкою та відповідним довідками.

Ухвалою суду від 08.04.2019 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Також цієї ухвалою встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

02.05.2019 року на адресу суду відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. № 23586), у якому останній заперечує проти задоволення позовних вимог, вважаючи позов таким, що не підлягає задоволенню. В обґрунтування вказує, що ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю стажу роботи в шкідливих та важких умовах праці, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, позивач не надала уточнюючу довідку, яка б підтверджувала спеціальний трудовий стаж.

Ухвалою суду від 07.05.2019 року, враховуючи відзив на позовну заяву та беручи до уваги матеріали справи, призначено справу до розгляду в судове засідання на 21.05.2019 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив адміністративний позов задовольнити повністю.

Представник відповідача заперечувала щодо задоволення адміністративного позову з підстав викладених у відзиву на позовну заяву.

Крім того, на виконання вимог суду, представником відповідача надано матеріали відмовної справи ОСОБА_1 , які долучені до матеріалів справи.

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності, встановив наступне.

ОСОБА_1 07.09.2018 звернулась до УПФУ в м. Вінниці з заявою про призначення пенсії за Списком №2 відповідно до ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Рішенням від 10.12.2018 № 2555/11-32-3/04 їй відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю стажу роботи в шкідливих та важких умовах праці, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Зазначено, що при поданні заяви на призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 довірену особу заявника - адвоката Савчука М.В. було повідомлено про необхідність надання довідок, що визначають право на пенсію на пільгових умовах. Вказано, що управлінням зроблено запит за № 1802/11-32-3/04 від 12.09.2018 ліквідатору ВАТ "Вінницький підшипниковий завод" щодо надання довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах по списку № 2, однак станом на 07.12.2018 уточнюючих довідок не отримано. Також у рішенні відповідач зазначає, що з копії трудової книжки та інших наданих документів не вбачається факт роботи заявника на посадах, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, або ж на призначення дострокової пенсії за віком. При цьому, до страхового стажу не зараховано період навчання в училищі згідно атестата № 134, оскільки у свідоцтві про укладення шлюбу зазначено « ОСОБА_1 », свідоцтві про навчання «ОСОБА_1», а в даних трудової книжки « ОСОБА_1 ».

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Визначаючись щодо заявленого позову, суд виходив з наступного.

Статтею 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Пунктом "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-Х11 встановлено, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності стажу роботи:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року - не менше 26 років у чоловіків і не менше 21 року у жінок;

з 1 квітня 2017 року по 31 березня 2018 року - не менше 26 років 6 місяців у чоловіків і не менше 21 року 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2018 року по 31 березня 2019 року - не менше 27 років у чоловіків і не менше 22 років у жінок;

з 1 квітня 2019 року по 31 березня 2020 року - не менше 27 років 6 місяців у чоловіків і не менше 22 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років у чоловіків і не менше 23 років у жінок;

з 1 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року - не менше 28 років 6 місяців у чоловіків і не менше 23 років 6 місяців у жінок;

з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок;

з 1 квітня 2023 року по 31 березня 2024 року - не менше 29 років 6 місяців у чоловіків і не менше 24 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зокрема чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

За приписами статті 100 Закону України "Про пенсійне забезпечення" особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13 - 14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Статтею 62 Закону "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі списками № 1 та № 2 деталізоване у Порядку застосування списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383 (далі - Порядок № 383).

Відповідно до пунктів 3, 4.5 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Якщо атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилось, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто до набуття чинності Порядком проведення атестації. У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилось.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та розробленими на виконання постанови № 442 Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 1 вересня 1992 року № 41 передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Згідно з пунктами 1, 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За приписами пункту 20 вказаного Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Відповідно до частини першої статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09 липня 2003 року № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку.

Комплексний аналіз норм Закону України "Про пенсійне забезпечення" та Порядку 637 дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "б" статті 13 Закону є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася 07.09.2018р. з письмовою заявою встановленого зразка до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці з заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2.

До заяви також додано трудову книжку та інші документи, згідно переліку.

Відповідно до записів у трудовій книжці № 6038664 позивач з 01.09.1979 по 09.08.1980 навчалася за професією маляр у ГС ПТУ №3. З 18.08.1980 по 21.08.1992 позивач працювала малярем 4 розряду В РСЦ 18 Державного підшипникового заводу; з 22.08.1992 по 26.06.2003 - малярем 4 розряду Вінницького підшипникового заводу; з 26.06.2003 по 01.08.2005 - малярем 4 розряду у ВАТ "Промжитлосільбуд"; з 25.03.2013 по 07.09.2018 - малярем 4 розряду Калинівської центральної районної лікарні.

За наслідком розгляду даної заяви, відповідачем прийнято рішення від 10.12.2018р. №2555/11-32-3-/04 про відмову у призначенні пільгової пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах. Страховий стаж заявника згідно індивідуальної відомості про застраховану особу складає 12 років 11 місяців 6 днів. Спеціальний стаж - 0 років 0 місяців 0 днів.

В подальшому матеріали пенсійної справи ОСОБА_1 були розглянуті в порядку контролю Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області, за результатами якого прийнято рішення від 28.12.2018р. та підтверджено страховий стаж 30 років 08 місяців 14 днів, спеціальний стаж - 0 років 0 місяців 0 днів. При цьому, ГУ ПФУ у Вінницькій області звернуло увагу відповідача, що до загального стажу безпідставно не зараховано період трудової діяльності заявниці з 18.08.1980р. по 31.12.1997р. згідно наявної довідки №336 від 13.07.2018р. та зауважило на неповну аргументацію відмови в призначенні пенсії.

Надаючи оцінку оскаржуваному рішенню УПФУ в м. Вінниці, суд виходив з такого.

Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992 року (приклади у додатках 1, 2).

Для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (п.10 Порядку №383).

Таким чином, однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи. Вимога щодо обов`язкового підтвердження документами умов праці до 21 серпня 1992 року та проведення атестації після цієї дати є похідними від основної умови про внесення цієї професії до діючих Списків.

Як уже зазначалося, оскаржуваним рішенням УПФУ в місті Вінниці позивачеві відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 в зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

Зазначено, що при поданні заяви на призначенні пенсії на пільгових умовах ОСОБА_1 довірену особу заявника - адвоката Савчука М.В. було повідомлено про необхідність надання довідок, що визначають право на пенсію на пільгових умовах. Вказано, що управлінням зроблено запит за № 1802/11-32-3/04 від 12.09.2018 року ліквідатору ВАТ "Вінницький підшипниковий завод" щодо надання довідки про підтвердження трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах по списку № 2, однак станом на 07.12.2018 року уточнюючих довідок не отримано. Також у рішенні відповідач зазначає, що з копії трудової книжки та інших наданих документів не вбачається факт роботи заявника на посадах, що дає право на пільгове пенсійне забезпечення, або ж на призначення дострокової пенсії за віком. При цьому, до страхового стажу не зараховано період навчання в училищі згідно з атестатом № 134, оскільки в свідоцтві про укладення шлюбу зазначено « ОСОБА_1 », свідоцтві про навчання « ОСОБА_1 », а в даних трудової книжки ОСОБА_1 .

Суд не погоджується з обґрунтуванням відповідача щодо не зарахування до страхового стажу періоду навчання в училищі згідно з атестатом №134, оскільки в свідоцтві про шлюб та трудовій книжці дівоче прізвище позивачки ОСОБА_1 зазначено російською мовою " ОСОБА_1 ", що знайшло своє підтвердження під час розгляду справи в судовому засіданні. Крім того, до УПФУ в м. Вінниця була подана заява про призначення пенсії ОСОБА_1 Прізвище " ОСОБА_1 " (російською мовою) записано у трудовій книжці. Дівоче прізвище позивачки в трудовій книжці викреслено, що додатково пояснено штампом на обгортці трудової книжки.

Також, суд зазначає, що до пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.відповідно до

З матеріалів макету відмовної пенсійної справи ОСОБА_1 встановлено що стаж роботи по Списку №2 до 21.08.1992 року (дати затвердження Порядку проведення атестації робочих місць) складає 12 років 11 місяців 13 днів.

Крім того, у вказаному рішенні відповідачем взагалі не наведено обґрунтування підстав не включення до спеціального стажу періодів роботи позивача малярем 4 розряду у Державному підшипниковому заводі, у ВАТ "Промжитлосільбуд", у Калинівській центральній районній лікарні.

Суд зауважує, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії, як акта правозастосування, є його обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав його прийняття (фактичних і юридичних), а також переконливих і зрозумілих мотивів його прийняття.

Встановлені судом обставини свідчать про недотримання відповідачем вимог щодо ясності, чіткості, доступності, зрозумілості та обґрунтованості прийнятого відповідачем рішення за результатами розгляду заяви позивача від 07.09.2018 року.

Відтак, суд дійшов висновку, що рішення за результатами розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах прийняте відповідачем: не на підставі та не у спосіб, що передбачені законодавством України.

Щодо посилання відповідача в оскаржуваному рішенні на не отримання на запит УПФУ "Щодо надання інформації" від 12.09.2018р. від ліквідатора ВАТ "Вінницький підшипниковий завод" уточнюючих довідок для підтвердження спеціального стажу позивачки для призначення пенсії на пільгових умовах по Списку №2, судом встановлено, що в матеріалах відмовної пенсійної справи ОСОБА_1 , долученої до матеріалів справи відсутні докази надіслання або вручення вказаного запиту.

Зазначаючи про необхідність надання уточнюючих довідок відповідачем не наведено які саме виникли сумніви щодо записів в трудовій книжці, за який період та з яких підстав. Наявність же таких сумнівів може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання протиправним та скасування рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниця, щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» підлягає задоволенню.

Також суд зазначає, що вирішення питання про зарахування чи не зарахування певного періоду трудового стажу до загального страхового стажу при обчисленні розміру пенсії є дискреційним повноваженням суб`єкта владних повноважень УПФУ в м. Вінниці Тобто повноваженням, яке державний орган реалізує, приймаючи рішення, та може здійснювати його з певною свободою розсуду, а саме: коли такий державний орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин (ухвала ВАСУ від 29.09.2016р., справа №522/6069/14-а, провадження №К/800/13317/15).

Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог прав осіб, що звертаються до суб`єктів владних повноважень, без порушень принципу розподілу влади.

Суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями.

Іншими словами, під дискреційним повноваженням розуміють таке повноваження, яке надає певний ступінь свободи адміністративному органу при прийнятті рішення, тобто, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибрати один з кількох варіантів рішення.

Таким чином, суд не може втручатись в дискреційні повноваження та виходити за межі завдань адміністративного судочинства.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Так, статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

В той же час, суд звертає увагу на те, що право на захист - це суб`єктивне право певної особи, тобто вид і міра її можливої (дозволеної) поведінки із захисту своїх прав. Воно випливає з конституційного положення: "Права і свободи людини і громадянина захищаються судом" (ст. 55 Конституції України).

Отже, кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання у сфері цивільних, господарських, публічно-правових відносин та за наявності неврегульованих питань.

Порушення права означає необґрунтовану заборону на його реалізацію або встановлення перешкод у його реалізації, або значне обмеження можливостей його реалізації тощо.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Із системного аналізу вказаних норм випливає, що суд захищає лише порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин.

В даному ж випадку, вимоги про зобов`язання відповідача виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 , починаючи з часу звернення до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці, на думку суду, є передчасними, оскільки нарахуванню та виплаті пенсії передує процедура прийняття рішення пенсійного органу про її призначення.

Відповідно до ч. 2 ст. 5 КАС України захист порушених прав, свобод та інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод та інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно- правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Зі змісту вказаної норми, можна зробити висновок, що при розгляді справи суд обмежений предметом та обсягом заявлених позовних вимог та не може застосовувати інший спосіб захисту ніж той, що зазначив позивач у позовній заяві. Водночас суд може вийти за межі правового обґрунтування, зазначеного у позовній заяві, якщо вбачає порушення інших приписів ніж ті, про які йдеться у позовній заяві.

Отже, вихід за межі позовних вимог можливий у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, при цьому вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав щодо яких подана позовна вимога.

Вказане підтверджується роз`ясненням поняття виходу за межі позовних вимог, наведеним у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення».

Так, відповідно до пункту 3 цієї Постанови виходом за межі позовних вимог є вирішення незаявленої вимоги, задоволення вимоги позивача у більшому розмірі, ніж було заявлено.

Таким чином, враховуючи положення статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України для повного захисту прав та інтересів позивача, про захист яких вона просить, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, для ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача та вважає за необхідне зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 07.09.2018 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд доходить висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд вказує, що відповідно до частини третьої статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, враховуючи, що позов задоволено частково судові витрати, понесені позивачем у даній справі, підлягають відшкодуванню в сумі 384,20 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці № 2555/11-32-3/04 від 10.12.2018 року щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Вийти за межі позовних вимог.

Зобов`язати управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах від 07.09.2018 року та прийняти мотивоване рішення з урахуванням висновків суду викладених в рішенні суду.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер) за рахунок бюджетних асигнувань управління Пенсійного фонду України в місті Вінниці (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, код ЄДРПОУ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 384,20 грн. (триста вісімдесят чотири гривні двадцять копійок) згідно квитанції №4 від 22.12.2018 року та квитанції № 0.0..1 від 04.04.2019 року.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

Відповідач: Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, )

Рішення в повному обсязі складено 27.05.2019 року.

Суддя Демитор Наталія Володимирівна