Справа № 759/16265/18
Суддя: Коваль О. А.
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/16265/18

пр. № 2-а/759/58/19

20 травня 2019 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Коваль О.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил, зазначаючи про те, що 25.09.2018 р. Львівською митницею ДФСУ відносно нього винесено постанову № 4990/20900/18 відповідно до якої його було притягнуто до відповідальності за ч. 3 ст. 470 Митного кодексу України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 24.02.2018 р. він через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ввіз на митну територію України автомобіль р/н НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2 без письмового декларування на строк, передбачений нормами ст. 95 МК України та планував здійснити виїзд на територію Республіки Молдова в Одеській обл. протягом 10 діб. 28.02.2018 р. перебуваючи в м. Київ виявив несправності в двигуні автомобіля, через що звернувся до станції технічного обслуговування «Гефест», де відремонтувати його не змогли. У зв`язку з тим, що для експлуатації транспортного засобу необхідна була заміна блоку циліндрів та інших частин двигуна, було збільшено термін ремонтних робіт. Усвідомлюючи, що виїхати з митної території України строк немає можливості, позивач надав до Київської міської митниці заяву від 05.03.2018 р., у якій виклав обставини, що унеможливлюють виїзд автомобіля з митної території України, відповідь на яку йому надано не було. Автомобіль знаходився на ремонті з 02.03.2018 по 02.04.2018, про що свідчить Замовлення-Наряд ТОВ «СТО-ГЕФЕСТ» від 02.04.2018 р № БН-05791081.

У зв`язку із погіршенням стану здоров`я 12.03.2018 р. ОСОБА_1 звернувся до КНП ЦПМСД № 1 Святошинського р-ну м. Києва, пройшов лікування до 22.03.2018 р. З 26.03.2018 р. лікувався у КНП «Консультативно-діагностичний центр» Святошинського р-ну м. Києва, звідки був направлений у стаціонар КМКЛ № 4, де знаходився до 30.04.2018 р. Таким чином, посилаючись на норми ч. 1 ст. 460 МК України, п. 2 Розділу 8 порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму від 31.05.2012, про порушення строків транзитного перевезення транспортного засобу та письмового повідомлення про ці обставини без умислу внаслідок обставин непереборної сили, що позивач просив скасувати винесену щодо нього постанову.

Крім того, позивач зазначає про неповноту й необ`єктивність розгляду справи про адмінправопорушення, працівниками Львівської митниці не були з`ясовані та доведені обставини, які б свідчили про наявність проступку, оскільки не було перевірено змоги вчасного перетину автомобілем державного кордону, що виключає адміністративну відповідальність за це та порушення строків накладення адміністративного стягнення.

Ухвалою суду від 23.10.2018 р. позов залишено без руху та надано позивачу десятиденний строк для усунення недоліків з моменту отримання її копії, які було усунено згідно заяви від 16.11.2018 р. Ухвалою суду від 21.11.2018 р. відкрито провадження у справі, яке постановлено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно поданого на адресу суду відзиву від Львівської митниці ДФС відповідач просить відмовити в задоволенні адміністративного позову з тих підстав, що постанова 4990/20900/18 є законною та обґрунтованою, так як автомобіль р.н. НОМЕР_1 в порушення вимог ст.ст. 93,95 МК України, який із 24.02.2018 р. перебував у митному режимі «транзит», станом на 17.08.2018 р. не було вивезено з митної території України, в інший митний режим його не було поміщено. На виклик Львівської митниці ДФС для надання пояснень щодо невивезення автомобіля та складання протоколу про адмінправопорушення ОСОБА_1 не з`явився. Зазначене позивачем поломка транспортного засобу не відноситься до аварії чи обставин непереборної сили і не може звільняти від відповідальності, оскільки вимоги ч. 1 ст. 460 МК України вимагають підтвердження цих обставин відповідними документами, які позивачем надані не були. Більш того, повідомлені ним обставини не відносяться до обставин непереборної сили або аварії.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доводам сторін, оцінивши надані сторонами докази у їх сукупності й співставленні, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимоги.

Згідно ч. 4 ст. 2 КУпАП питання щодо адміністративної відповідальності за порушення митних правил регулюються Митним кодексом України.

Пунктом 25 ст. 4 МК України встановлено, що митний режим - це комплекс взаємопов`язаних правових норм, що відповідно до заявленої мети переміщення товарів через митний кордон України визначають митну процедуру щодо цих товарів, їх правовий статус, умови оподаткування і обумовлюють їх використання після митного оформлення.

Відповідно до ст. 90 МК України транзит - це митний режим, відповідно до якого товари та/або транспортні засоби комерційного призначення переміщуються під митним контролем між двома органами доходів і зборів України або в межах зони діяльності одного органу доходів і зборів без будь-якого використання цих товарів, без сплати митних платежів та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно зі ст. 95 МК України встановлюються такі строки транзитних перевезень залежно від виду транспорту: 1) для автомобільного транспорту 10 діб (у разі переміщення в зоні діяльності однієї митниці - 5 діб); 2) для залізничного транспорту 28 діб; 3) для авіаційного транспорту 5 діб; 4) для морського та річкового транспорту - 20 діб; 5) для трубопровідного транспорту 31 доба; 6) для трубопровідного транспорту (з перевантаженням на інші види транспорту) 90 діб. До строків, зазначених у частині першій цієї статті, не включається: 1) час дії обставин, зазначених у статті 192 цього Кодексу; 2) час зберігання товарів під митним контролем (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює їх переміщення); 3) час, необхідний для здійснення інших операцій з товарами, у випадках, передбачених цим розділом (за умови інформування органу доходів і зборів, який контролює переміщення цих товарів).

Частиною 1 ст. 381 МК України передбачено, що громадянам дозволяється ввозити транспортні засоби особистого користування з метою транзиту через митну територію України за умови їх письмового декларування в порядку, передбаченому для громадян, та внесення на рахунок органу доходів і зборів, що здійснив пропуск таких транспортних засобів на митну територію України, грошової застави в розмірі митних платежів, що підлягають сплаті при ввезенні таких транспортних засобів на митну територію України з метою вільного обігу. Зазначені вимоги не поширюються на транспортні засоби, постійно зареєстровані у відповідних реєстраційних органах іноземної держави, що підтверджується відповідним документом.

За ч. 3 ст. 470 МК України перевищення встановленого ст. 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, обов`язковим елементом складу зазначеного правопорушення є перевищення строку транзитних перевезень транспортних засобів більш як на десять діб, що вже свідчить про триваючий характер правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 93 МК України товари, транспортні засоби комерційного призначення, що переміщуються у митному режимі транзиту, повинні: перебувати у незмінному стані, крім природних змін їх якісних та/або кількісних характеристик за нормальних умов транспортування і зберігання; не використовуватися з жодною іншою метою, крім транзиту; бути доставленими у орган доходів і зборів призначення до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу; мати неушкоджені засоби забезпечення ідентифікації у разі їх застосування.

За приписами ч. ч. 1, 5 ст. 102 МК України митний режим транзиту завершується вивезенням товарів, транспортних засобів комерційного призначення, поміщених у цей митний режим, за межі митної території України. Таке вивезення здійснюється під контролем органу доходів і зборів призначення. Для завершення митного режиму транзиту особою, відповідальною за дотримання вимог митного режиму, до закінчення строку, визначеного статтею 95 цього Кодексу, органу доходів і зборів призначення повинні бути представлені товари, поміщені у митний режим транзиту, та митна декларація або інший документ, визначений статтею 94 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що 24.02.2018 р. через митний пост «Мостиська» Львівської митниці ДФС, ОСОБА_1 було ввезено на митну територію України автомобіль р/н НОМЕР_1 VIN НОМЕР_2 в митному режимі транзит. При цьому, станом на 17.08.2018 р. зазначений автомобіль не було вивезено з митної території України, не поміщено в інший митний режим. Так, відповідно до даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС ДМС України було встановлено відсутність інформації про вивезення автомобіля з митної території України станом на 17.08.2018 р., що є датою виявлення триваючого правопорушення, а відтак посилання позивача на порушення строків накладення адміністративного стягнення митним органом є безпідставними.

Відповідно до ст. 498 Митного кодексу України особи, які притягуються до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, та власники товарів, транспортних засобів, зазначених у пункті 3 статті 461 цього Кодексу (заінтересовані особи), під час розгляду справи про порушення митних правил у органі доходів і зборів або суді мають право знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, одержувати копії рішень, постанов та інших документів, що є у справі, бути присутніми під час розгляду справи у органі доходів і зборів та брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у їх дослідженні, заявляти клопотання та відводи, під час розгляду справи користуватися юридичною допомогою захисника, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, давати усні і письмові пояснення, подавати свої доводи, міркування та заперечення, оскаржувати постанови органу доходів і зборів, суду (судді), а також користуватися іншими правами, наданими їм законом. Зазначені в цій статті особи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 526 Митного кодексу України справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника. Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Разом із тим, згідно із ч. 3 ст. 526 Митного кодексу України справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Листом Львівської митниці ДФС від № 6471/10/13-70-71/48 викликано позивача для надання пояснень щодо невивезення автомобіля та участі у складенні протокол про порушення митних правил, проте до митного органу ОСОБА_1 не з`явився. Таким чином, суд вважає, що митний орган при винесенні оскаржуваної постанови діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені чинним законодавством, з його боку було вжито всіх можливих заходів до забезпечення процесуальних прав ОСОБА_1 , передбачених ст. 498 МК Кодексу.

25.09.2018 р. Львівською митницею ДФСУ відносно позивача винесено постанову № 4990/20900/18 про притягнення до відповідальності ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 470 МК України та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500,00 грн.

Згідно пояснень позивача, порушення ним передбачених ст. 95 МК України строків було зумовлено технічною несправністю ввезеного на митну територію автомобіля, який з 02.03.2018 по 02.04.2018 знаходився на ремонті ТОВ «СТО-ГЕФЕСТ». Крім того, позивачем також обумовлено порушення цих строків перебуванням на лікарняному до 30.04.2018 р. Таким чином, ним обґрунтовано відсутність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 470 МК України обставинами, що виключають адміністративну відповідальність.

Відповідно до ч.1 ст.460 МК України вчинення порушень митних правил, передбачених частиною третьою статті 469, статтею 470, частиною третьою статті 478, статтею 481 цього Кодексу, внаслідок аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, що підтверджується відповідними документами, а також допущення у митній декларації помилок, які не призвели до неправомірного звільнення від сплати митних платежів або зменшення їх розміру, до незабезпечення дотримання заходів тарифного та/або нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, якщо такі помилки не допускаються систематично (стаття 268 цього Кодексу), не тягне за собою адміністративної відповідальності, передбаченої цим Кодексом.

Отже, законодавством передбачено виключний перелік обставин, що можуть виключати адміністративну відповідальність за порушення митних правил, передбачених, у тому числі, ст. 470 МК України, до яких відносяться аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб. При цьому, обов`язковою умовою звільнення особи від адміністративної відповідальності є підтвердження цих обставин відповідними документами.

Згідно Правил митного контролю та митного оформлення транспортних засобів, що переміщуються громадянами через митний кордон України, затверджених наказом Держмитслужби України від 17.11.2005 р. № 1118 обставини непереборної сили - це смерть власника ТЗ; стихійне лихо (пожежа, повінь, інше стихійне лихо чи сезонне природне явище, зокрема замерзання моря, проток, портів тощо, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів); військові дії чи надзвичайний стан у регіоні, через який переміщується ТЗ; страйк; злочинні дії третіх осіб, спрямовані проти власника ТЗ; дорожня пригода за участю ТЗ, яка спричинила повне або часткове його пошкодження; неможливість подальшого руху ТЗ, якщо зсув або ожеледиця створює небезпеку чи загрозу дорожньому руху, життю чи здоров`ю людей або навколишньому середовищу; інші схожі за характером обставини чи події.

Одночасно, згідно п. 2 Розділу VІІІ Порядку виконання митних формальностей відповідно до заявленого митного режиму від 31.05.2012, затверджених наказом Міністерства фінансів України, обставини непереборної сили - надзвичайні та невідворотні події, що виникли незалежно від волі особи, зокрема стихійне лихо (землетрус, пожежа, повінь, зсув тощо), сезонне природне явище (замерзання моря, проток, портів, ожеледиця тощо), введення воєнного чи надзвичайного стану, страйк, громадянські безпорядки, злочинні дії третіх осіб, прийняття рішень законодавчого або нормативно-правового характеру, обов`язкових для особи, закриття шляхів, проток, каналів, перевалів та інші надзвичайні та невідворотні за таких умов події; аварія - небезпечна подія техногенного характеру, у зв`язку з якою товари, транспортні засоби, що перебувають під митним контролем, були пошкоджені (зіпсовані, знищені, втрачені тощо) або потребували певного часу для відновлення можливості їх переміщення з метою забезпечення виконання вимог законодавства України з питань державної митної справи.

У відповідності з п. 3 Розділу VІІІ цього Порядку залежно від характеру аварії чи обставин непереборної сили документи, що підтверджують їх наявність і тривалість дії, можуть видаватися державними органами, місцевими органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, іншими спеціально вповноваженими на це державними органами, а також уповноваженими на це підприємствами, установами та організаціями відповідно до їх компетенції.

Згідно ст. 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» чинного законодавства України, право засвідчувати форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб з видачею відповідних сертифікатів надано Торгово-промисловій палаті України та уповноваженим нею регіональними торгово-промисловими палатами.

Станом на 17.08.2018 р. документів, що свідчили про факт аварії, дії обставин непереборної сили або протиправних дій третіх осіб, визначених ст. 460 МК України до Львівської митниці ДФС України надано не було. Документи, що надані позивачем лише підтверджують факт перебування автомобіля в ремонті, проте останній не є допустимим доказом неможливості доставлення до органу митного призначення.

Правову позицію відповідно до якої такі факти як: вихід із ладу транспортного засобу та його подальший ремонт не можуть бути прирівняні до аварії або обставин непереборної сили також було висловлено Верховним Судом в постанові від 06.06.2018 р. по справі ун. № 339/198/16.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оцінивши наведені позивачем доводи на підтвердження заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відсутність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення, оскільки доказів, які мали спростувати факт наявності адміністративного правопорушення надано не було. Підтвердження наявності обставин, що виключають адміністративну відповідальність належними і допустимими доказами у ході судового розгляду доведено не було.

Враховуючи вищевикладене, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованим, а тому у задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 2, 8, 9, 72-77, 78, 241-246, 250, 286 КАС України, ст.ст.4, 40 45, 54, 57, 72, 90, 91, 93, 95, 102, 200, 255, 325, 381, 379 , 458 , 460 , 467 , 468 , 470 , 489, 490, 491, 495, 498 Митного кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про порушення митних правил - залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на подання апеляційної скарги з клопотанням про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом десяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя Коваль О.А.