Справа № 2040/5678/18
Суддя: Бенедик А.П.
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 р. Справа № 2040/5678/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бенедик А.П.,

Суддів: Донець Л.О. , Гуцала М.І. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду в м. Харкові адміністративну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Заічко О.В.) від 29.10.2018 року (повний текст рішення складено 29.10.2018 р.) по справі №2040/5678/18

за позовом ОСОБА_1

до Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду із адміністративним позовом до Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області, в якому просила:

- визнати протиправним та скасувати розпорядження Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 22.11.2017 року про відмову з 01.10.2017 року у призначенні (відновленні) виплати пенсії позивачу;

- зобов`язати Чугуївське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області поновити виплату пенсії позивачу за період з 01.10.2017 року та перераховувати (виплачувати) пенсію за період з 01.10.2017 року на банківський рахунок позивача, відкритий в установі АТ КБ «Приватбанк».

В обґрунтування позовних вимог вказує, що є пенсіонером, внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку у Чугуївському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області та одержує пенсію за віком. Проте відповідач припинив з 01.10.2017 року виплату пенсії. Не погоджуючись із вказаними діями, позивач звернулась до суду із даним позовом.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2018 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області щодо припинення виплати позивачу пенсії з 01.10.2017 року.

Скасовано розпорядження Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 22.11.2017 року № 149274, яке винесено відносно позивача.

Зобов`язано Чугуївське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області поновити позивачу виплату пенсії з 01.10.2017 року.

У задоволенні решти позову відмовлено.

Стягнуто з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь Державного бюджету судові витрати у розмірі 704,80 грн.

Не погодившись із судовим рішенням, представником позивача - ОСОБА_2 , подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2018 року в частині відмови у задоволенні решти позову і ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення позовних вимог наступного змісту: «Перераховувати (виплачувати) пенсію позивачу за період з 01.10.2017 року на банківський рахунок позивача, відкритий в установі АТ КБ «Приватбанк». Також просить зобов`язати відповідача надати суду першої інстанції звіт про виконання рішення суду у строк не пізніше п`ятнадцяти днів з дати набрання законної сили судовими рішеннями.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги вказує, що оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог та незадоволення клопотання про зобов`язання відповідача надати звіт про виконання рішення суду є безпідставним та таким, що прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідач правом надання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, що позивач є пенсіонером, внутрішньо переміщеною особою, перебуває на обліку у Чугуївському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Харківської області та одержує пенсію за віком.

З березня 2016 року виплату позивачу пенсії було припинено, проте, у судовому порядку за постановою Чугуївського міського суду Харківської області від 20.02.2017 року по справі № 636/3448/16 було, зокрема, зобов`язано відповідача поновити з 01.03.2016 року виплату пенсії та додатковою постановою від 06.10.2017 року зобов`язано відповідача перераховувати (виплачувати) пенсію з 01.03.2016 року на той же самий рахунок, на який пенсія перераховувалась і раніше, а саме, що відкритий у ПАТ КБ "Приватбанк".

Відповідачем було виконано рішення, проте, відновлену пенсію за період з 01.03.2016 року по 30.09.2017 року перераховано на рахунок в ПАТ Ощадбанку про що було повідомлено представника позивача листом від 08.12.2017 року, в якому також було вказано, що з 01.10.2017 року виплату пенсії припинено.

Згідно розпорядження Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області від 22.11.2017 року № 149274 з 01.10.2017 року виплату пенсії позивачу фактично знов припинено у зв`язку з не підтвердженням місця фактичного проживання.

Також, відповідачем надано до матеріалів справи лист УПСЗН Чугуївської РДА від 24.07.2018 року № 10-2440, в якому йдеться про скасування довідки ВПО позивача на підставі протоколу засідання комісії № 2 від 13.04.2018 року.

Не погодившись з припиненням пенсії, позивач звернулась до суду за захистом своїх прав та вказувала, що виплата пенсії повинна здійснюватися на її рахунок, відкритий в ПАТ КБ "Приватбанк".

Задовольнивши частково позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач, припиняючи виплату позивачу пенсії за відсутності передбачених законами України підстав, порушив право позивача на отримання пенсії. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог про визнання протиправними дій відповідача щодо припинення виплати позивачу пенсії з 01.10.2017 року, а також, скасування розпорядження відповідача від 22.11.2017 року № 149274, яким фактично припинено виплату пенсії позивачу з 01.10.2017 року. Таким чином, суд дійшов висновку, що належним способом захисту порушених прав позивача є саме зобов`язання відповідача поновити виплату позивачу пенсії з 01.10.2017 року. В свою чергу, згідно п.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог щодо зобов`язання відповідача перераховувати (виплачувати) позивачу пенсію за період з 01.10.2017 року на її банківський рахунок, відкритий в установі АТ КБ "Приватбанк". Прохання позивача в частині зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення не є позовною вимогою і обов`язком суду, враховуючи положення ст. 382 КАС України.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 3 ст. 308 КАС України).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наступне.

Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» від 20.10.2014 № 1706-VII (далі - Закон № 1706-VII) врегульовано правовий статус внутрішньо переміщених осіб.

Статтею 7 Закону № 1706-VII регламентовано, що для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав, зокрема, на пенсійне забезпечення здійснюється відповідно до законодавства України. Україна вживає всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із соціальним захистом, зокрема відновленням усіх соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам.

Постановою Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 року № 595 затверджено Тимчасовий порядок фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей (далі - Тимчасовий порядок).

Згідно з п. 8 Тимчасового порядку особам, які переміщені на контрольовану територію та взяті на облік відповідно до Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 року № 509, пенсії та інші соціальні виплати з бюджетів усіх рівнів та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування виплачуються за заявами таких осіб до органів (установ), які здійснюють такі виплати, протягом усього строку дії довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Відповідно до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №637, призначення та продовження виплати пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення, надання соціальних послуг, субсидій та пільг за рахунок коштів державного бюджету та фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування внутрішньо переміщеним особам здійснюються за місцем перебування таких осіб на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296). Виплата (продовження виплати) пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), довічних державних стипендій, усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, матеріального забезпечення (далі - соціальні виплати), що призначені зазначеним особам, проводиться через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" з можливістю отримання готівкових коштів і проведення безготівкових операцій через мережу установ і пристроїв будь-яких банків тільки на території населених пунктів, де органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Соціальні виплати особам з інвалідністю I групи та іншим особам, які, за висновком лікарсько-консультативної комісії, не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги, за їх письмовою заявою можуть проводитися публічним акціонерним товариством "Укрпошта" з доставкою за фактичним місцем проживання/перебування таких осіб.

Положеннями п. 6 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки в банках, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596 визначено, що одержувачі самостійно вибирають уповноважений банк для відкриття поточного рахунка. Для внутрішньо переміщених осіб, які перебувають на обліку, що підтверджується довідкою, виданою згідно з Порядком оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 509 (Офіційний вісник України, 2014 р., № 81, ст. 2296; 2015р., № 70, ст. 2312), уповноваженим банком є АТ "Ощадбанк".

Отже, починаючи з 1 липня 2016 року, виплата соціальних виплат за рахунок коштів державних та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України тощо, що призначені внутрішньо переміщеним особам, здійснюються через рахунки та мережу установ і пристроїв ПАТ «Державний ощадний банк України».

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, що викладена у рішенні від 26 грудня 2011 року № 20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Крім того, такі заходи можуть бути обумовлені необхідністю запобігання чи усунення реальних загроз економічній безпеці України, що згідно з частиною першою статті 17 Конституції України є найважливішою функцією держави.

Зміна механізму нарахування соціальних виплат та допомоги повинна відбуватися відповідно до критеріїв пропорційності та справедливості і є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів власне сутність змісту права на соціальний захист.

В силу статті 117 Конституції України, яка кореспондує зі статтею 49 Закону України від 27 лютого 2014 року № 794-VII «Про Кабінет Міністрів України» передбачено, що Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції і законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови і розпорядження.

Таким чином, враховуючи те, що зміни до Постанови КМУ № 637 були прийняті на виконання вищезазначених положень Законів України та з метою реалізації політики у сфері соціального захисту переміщених осіб, надання Ощадбанку статусу уповноваженого банку в межах зазначеної програми здійснено Кабінетом Міністрів України на виконання Закону №1706-VII та в межах наданих Кабінету Міністрів України повноважень.

Вказана позиція узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, яка викладена у постанові від 25.09.2018 року по справі №826/11272/16

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому колегія суддів зауважує, що вказана постанова КМУ не тільки надає можливість забезпечити здійснення адресних виплат через установи уповноваженого банку, але й водночас, не позбавляє права відповідних одержувачів коштів отримати такі виплати та, за необхідності і бажання, розмістити отримані кошти в будь-якій іншій банківській установі.

Той факт, що додатковою постановою по справі № 636/3448/16 зобов`язано відповідача перераховувати пенсію на рахунок позивача в АТ КБ "Приватбанк" судом не береться до уваги, оскільки вказаним рішенням охоплюється період, який бере свій початок з 01.03.2016 року, тобто до змін у Постанову Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 № 637, внесених Постановою КМ України № 167 від 14.03.2016 року, за якими, починаючи з 1 липня 2016 р. виплата пенсій (щомісячного довічного грошового утримання), усіх видів соціальної допомоги та компенсацій, довічних державних стипендій за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, коштів Пенсійного фонду України, фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування, що призначені внутрішньо переміщеним особам, здійснюється через рахунки та мережу установ і пристроїв публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України".

Доводи скаржника щодо обмеження позивача права вибору банківської установи, що здійснює пенсійне обслуговування громадян, не можуть свідчити про незаконність оспорюваних змін до постанови Уряду, оскільки вона спрямована саме на збереження коштів соціально незахищених осіб, які перебувають на обліку як особи, що переміщуються з тимчасово окупованої території України, району проведення антитерористичної операції чи населеного пункту, розташованого на лінії зіткнення, забезпечення виплати пенсій та соціальних допомог, недопущення застосування шахрайських схем і протиправних дій під час здійснення таких виплат, запобігання фінансуванню тероризму.

Щодо посилання скаржника на наявність дискримінації, яка проявляється у тих обставинах, що особа має право самостійно обирати банк, з яким вступати в договірні відносини, в тому числі для отримання соціальних виплат, проте внутрішньо переміщені особи повинні відкривати рахунок для таких виплат виключно в установах Ощадбанку, колегія суддів виходить з наступного.

За визначенням пункту 2 частини першої статті 1 Закону України від 06 вересня 2012 року № 5207-VI «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні» (далі - Закон № 5207-VI) дискримінація - це ситуація, за якої особа та/або група осіб за їх ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, віку, інвалідності, етнічного та соціального походження, громадянства, сімейного та майнового стану, місця проживання, мовними або іншими ознаками, які були, є та можуть бути дійсними або припущеними, зазнає обмеження у визнанні, реалізації або користуванні правами і свободами в будь-якій формі, встановленій цим Законом, крім випадків, коли таке обмеження має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Непряма дискримінація - ситуація, за якої внаслідок реалізації чи застосування формально нейтральних правових норм, критеріїв оцінки, правил, вимог чи практики для особи та/або групи осіб за їх певними ознаками виникають менш сприятливі умови або становище порівняно з іншими особами та/або групами осіб, крім випадків, коли їх реалізація чи застосування має правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, способи досягнення якої є належними та необхідними.

Законом № 5207-VI передбачено, що законодавство України ґрунтується на принципі недискримінації, що передбачає незалежно від певних ознак: забезпечення рівності прав і свобод осіб та/або груп осіб; забезпечення рівності перед законом осіб та/або груп осіб; повагу до гідності кожної людини; забезпечення рівних можливостей осіб та/або груп осіб.

Статтею 6 цього ж Закону визначено, що форми дискримінації з боку державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб, юридичних осіб публічного та приватного права, а також фізичних осіб, визначені статтею 5 цього Закону, забороняються.

При цьому, не вважаються дискримінацією дії, які не обмежують права та свободи інших осіб і не створюють перешкод для їх реалізації, а також не надають необґрунтованих переваг особам та/або групам осіб за їх певними ознаками, стосовно яких застосовуються позитивні дії, а саме:

спеціальний захист з боку держави окремих категорій осіб, які потребують такого захисту;

здійснення заходів, спрямованих на збереження ідентичності окремих груп осіб, якщо такі заходи є необхідними;

надання пільг та компенсацій окремим категоріям осіб у випадках, передбачених законом;

встановлення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян;

особливі вимоги, передбачені законом, щодо реалізації окремих прав осіб.

Згідно з частинами першої та другої статті 8 Закону № 5207-VI розроблення проектів нормативно-правових актів здійснюється з обов`язковим урахуванням принципу недискримінації.

В пояснювальній записці до проекту постанови Кабінету Міністрів України «Про здійснення соціальних виплат особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, та їх інформування про порядок взяття на облік» зазначено, що у проекті акта відсутні положення, які містять ознаки дискримінації.

Метою прийняття проекту акту є збереження коштів соціально незахищених осіб, які перебувають на обліку як особи, які переміщуються з тимчасово окупованої території України, районів проведення антитерористичної операції та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення; забезпечення виплати пенсійних і соціальних допомог; недопущення застосування шахрайських схем і протиправних дій під час здійснення таких виплат, запобігання фінансування тероризму.

Аналізу наведених норм права, свідчить про те, що оскільки внутрішньо переміщені особи, зокрема, потребують спеціального захисту з боку держави, надання пільг та компенсацій окремим категоріям осіб у випадках, передбачених законом, встановлення державних соціальних гарантій окремим категоріям громадян, тому зміни до Постанови № 637 не можуть вважатися дискримінаційними в розумінні положень Закону № 5207-VI.

На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги положення діючого законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині зобов`язання відповідача перераховувати (виплачувати) позивачу пенсію за період з 01.10.2017 року на її банківський рахунок, відкритий в установі АТ КБ "Приватбанк".

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову в задоволенні вказаної частини позовних вимог.

З приводу заявлених позивачем вимоги щодо встановлення судового контролю за виконанням рішення суду, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 1 ст. 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Мета здійснення судового контролю полягає у необхідності пересвідчитись, що суб`єктом владних повноважень рішення буде виконане.

В даному випадку не встановлено підстав вважати, що відповідачем судове рішення не буде виконуватися, а тому колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для встановлення судового контролю за виконанням цього рішення.

Також, оскільки рішення суду в частині задоволених позовних вимог жодною із сторін не оскаржується, то згідно положень ст. 308 КАС України не підлягає апеляційному перегляду.

Згідно ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 29.10.2018 року по справі № 2040/5678/18 за позовом ОСОБА_1 до Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)А.П. Бенедик
Судді(підпис) (підпис) Л.О. Донець М.І. Гуцал