Справа № 810/3860/18
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/3860/18 Головуючий у І інстанції - Балаклицький А.І.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2019 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.

суддів: Лічевецького І.О., Костюк Л.О.,

при секретарі: Андрієнко Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області про визнання рішення протиправним та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області, в якому просила:

- визнати протиправним рішення Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області від 09.02.2018 року № 187-19-VІІ "Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. України ОСОБА_1 ";

- зобов`язати Пашківську сільську раду Макарівського району Київської області затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2500 га з кадастровим номером НОМЕР_1 у власність гр. України ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) на території Пашківської сільської ради в с. Пашківка Макарівського району Київської області вулиця Поліська.

В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначила, що землевпорядною організацією на її замовлення та на підставі рішення Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області від 20.11.2015 року № 18-02-VІІ було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2500 га з кадастровим номером НОМЕР_1 у її власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку), який був погоджений Відділом у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області та Сектором містобудування та архітектури Макарівської районної державної адміністрації. Вказала, що вказаний проект був поданий на затвердження до Пашківської сільської ради, однак за наслідками його розгляду рішенням Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області від 09.02.2018 року № 187-19-VІІ відмовлено в його затвердженні. Позивач вважає вказане рішення Відповідача протиправним, оскільки Відповідачем у спірному рішенні не наведено жодного доказу про невідповідність місця розташування наданої їй земельної ділянки вимогам законів, які регулюють земельні відносини, генеральному плану населеного пункту або затвердженому в установленому порядку плану землеустрою щодо впорядкування села Пашківка. Також, Позивач зауважила, що чинним законодавством не передбачена участь представника органів місцевого самоврядування при встановленні на місцевості (в натурі) меж земельної ділянки.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити повністю.

В апеляційній скарзі Позивач не погоджується з рішенням суду першої інстанції, та посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.

Зокрема, Позивач зазначає, що відмовляючи у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у її власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) на території с. Пашківка (Пашківської сільської ради) Макарівського району Київської області, Пашківською сільською радою не наведено жодного доказу про невідповідність місця розташування наданої їй земельної ділянки вимогам законів, які регулюють земельні відносини, генеральному плану населеного пункту або затвердженому в установленому порядку плану землеустрою щодо впорядкування села Пашківка. Крім того, відмовляючи у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) на території с. Пашківка у зв`язку з нібито відсутністю представника сільської ради при встановлені межових знаків. Проте, в жодному із нормативних документів не передбачена участь представника органів місцевого самоврядування при встановленні на місцевості (в натурі) меж земельної ділянки, а відповідно зазначена у оскаржуваному рішенні сільської ради дана обставина, як підстава відмови у затвердженні проекту землеустрою є надуманою.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.

Також, Відповідач зазначає, що при розробці документації із землеустрою місце розташування земельної ділянки, право власності на яку бажає набути Позивач, відповідним чином не визначене та не закріплене. Наведене свідчить саме про факт невідповідності місця розташування об`єкта вимогам законів, генерального плану населеного пункту, схем землеустрою, тощо

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Макарівським РВ ГУ МВС України в Київській області 10 червня 1997 року.

Рішенням Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області від 20.11.2015 року № 18-02-VІI "Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для передачі у власність" надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для передачі у власність гр. ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 .

На підставі заяви Позивача ТОВ "Терра-М" було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність гр. України ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території с. Пашківка Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області.

Висновком експерта державної експертизи Відділу у Макарівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області від 23.01.2018 року № 547/82-18 було погоджено вищевказаний проект землеустрою та встановлено, що представлений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідає вимогам чинного законодавства України, встановленим нормам і правилам.

Висновком Сектору містобудування та архітектури Макарівської районної державної адміністрації від 26.01.2018 року № 79 погоджено проект вказаний землеустрою та повідомлено, що рекомендувати до затвердження даний проект можливо при умові дотримання вимог ст. 24 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

В подальшому проект землеустрою був поданий Позивачем до Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області для його затвердження.

Рішенням Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області від 09.02.2018 року № 187-19-VІІ "Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. України ОСОБА_1 " відмовлено в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки НОМЕР_1 у власність гр. України ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані на території Пашківської сільської ради в АДРЕСА_1 .

У якості підстав відмови Відповідач в оскаржуваному рішенні зазначив: невідповідність детальному плану та генеральному плану забудови села, нераціональне розміщення земельної ділянки; встановлення на місці межових знаків проводилось без представника сільської ради.

Не погоджуючись з таким рішенням, Позивач звернулась з даним адміністративним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні адміністративного позову суд першої інстанції виходив з того, що Відповідач приймаючи рішення Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області від 09.02.2018 року № 187-19-VІІ "Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. України ОСОБА_1 " діяв відповідно до закону та в межах наданих повноважень. Також, суд першої інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення є вмотивованим та прийнятим у відповідності до норм діючого законодавства України.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За приписами ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження землею, у тому числі перелік повноважень місцевих державних адміністрацій у галузі земельних відносин врегульовано Земельним кодексом України від 25.10.2001 року № 2768-III (далі - ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно з ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 116 ЗК України визначено, що набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до частини 3 статті 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом

За приписами ч. 4 ст. 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання.

Так, порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено у статті 118 ЗК України.

Частиною 6 статті 118 ЗК України визначено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Згідно із ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Частиною 8 статті 118 ЗК України встановлено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 186-1 ЗК України проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури (ч. 2 ст. 186-1 ЗК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 186-1 ЗК України органи, зазначені в частинах першій - третій цієї статті, зобов`язані протягом десяти робочих днів з дня одержання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або копії такого проекту безоплатно надати або надіслати рекомендованим листом з повідомленням розробнику свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні з обов`язковим посиланням на закони та прийняті відповідно до них нормативно-правові акти, що регулюють відносини у відповідній сфері.

Частиною 6 статті 186-1 ЗК України встановлено, що підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

Відповідно до ч. 7 ст. 186-1 ЗК України органам, зазначеним у частинах першій - третій цієї статті, при погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забороняється вимагати: додаткові матеріали та документи, не включені до проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідно до статті 50 Закону України "Про землеустрій"; надання погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки будь-якими іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами та організаціями; проведення будь-яких обстежень, експертиз та робіт.

Кожен орган здійснює розгляд та погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки самостійно та незалежно від погодження проекту іншими органами, зазначеними у частинах першій - третій цієї статті, у визначений законом строк.

Згідно з ч. 8 ст. 186-1 ЗК України у висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Статтею 1 Закону України "Про землеустрій" від 22.05.2003 №858-IV (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено, що проект землеустрою - сукупність економічних, проектних і технічних документів щодо обґрунтування заходів з використання та охорони земель, які передбачається здійснити за таким проектом.

Відповідно до ст. 50 Закону України "Про землеустрій"проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок складаються у разі зміни цільового призначення земельних ділянок або формування нових земельних ділянок.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

Проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок включають: завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальну записку; копію клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у разі формування та/або зміни цільового призначення земельної ділянки за рахунок земель державної чи комунальної власності); рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (у випадках, передбачених законом); письмову згоду землевласника (землекористувача), засвідчену нотаріально (у разі викупу (вилучення) земельної ділянки в порядку, встановленому законодавством), або рішення суду; довідку з державної статистичної звітності про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями; матеріали геодезичних вишукувань та землевпорядного проектування (у разі формування земельної ділянки); відомості про обчислення площі земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); копії правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна для об`єктів будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, які розташовані на земельній ділянці; розрахунок розміру втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва (у випадках, передбачених законом); розрахунок розміру збитків власників землі та землекористувачів (у випадках, передбачених законом); акт приймання-передачі межових знаків на зберігання (у разі формування земельної ділянки); акт перенесення в натуру (на місцевість) меж охоронних зон, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон і зон особливого режиму використання земель за їх наявності (у разі формування земельної ділянки); перелік обмежень у використанні земельних ділянок; викопіювання з кадастрової карти (плану) або інші графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки (у разі формування земельної ділянки); кадастровий план земельної ділянки; матеріали перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) (у разі формування земельної ділянки); матеріали погодження проекту землеустрою.

Отже, особи, які мають намір отримати на безоплатній основі у власність земельну ділянку із земель державної чи комунальної власності, на підставі дозволу відповідного органу місцевого самоврядування здійснюють розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Так, зокрема, розроблення такого проекту здійснюється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законодавством.

Такий проект має бути в обов`язковому порядку погоджений з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, а також структурними підрозділами районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, або виконавчим органом міської ради у сфері містобудування та архітектури (у разі якщо місто не входить до території певного району) або органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури, або структурним підрозділом обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури (у випадку, якщо такий орган не утворений).

Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації.

На думку колегії суддів аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що законом передбачено певний алгоритм передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

- подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність,

- отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні),

- після розроблення проекту землеустрою проект погоджується з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Погоджений проект землеустрою подається громадянином до відповідного органу виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, у 2017 році відповідно до вимог Земельного кодексу України, Закону України «Про землеустрій», Закону України «Про державний земельний кадастр», а також Порядку ведення державного земельного кадастру, затвердженого постановою кабінету Міністрів України за № 1051 від 17 жовтня 2012 року, ОСОБА_1 з метою виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у її власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) на території с. Пашківка Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області звернувся до землевпорядної організації Товариства з обмеженою відповідальність «Терра-М» (сертифікат №001014 від 13.02.2013 року).

ТОВ "Терра-М" на підставі вказаної заяви було виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність гр. України ОСОБА_1 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) на території с. Пашківка Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області.

В подальшому даний проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Позивачем був направлено на затвердження до Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області.

Проте, у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки НОМЕР_1 у власність гр. України ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані на території Пашківської сільської ради в селі Пашківка Макарівського району Київської області вулиця Поліська було відмовлено, що підтверджується рішенням Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області від 09.02.2018 року № 187-19-VІІ

Як вбачається з оскаржуваного рішення, підставою для відмови у затвердженні проекту із землеустрою є: невідповідність детальному плану та генеральному плану забудови села, нераціональне розміщення земельної ділянки; встановлення на місці межових знаків проводилось без представника сільської ради.

Пашківською сільською радою Макарівського району Київської області на підставі невідповідності детального плану та генеральному плану забудови села відмовлено Позивачу затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність.

Як встановлено, 21 травня 2009 року Пашківською сільською радою Макарівського району Київської області було прийняте рішення № 150 "Про затвердження генерального плану с. Пашківка та с. Вітрівка Пашківської сільської ради" (а.с. 43).

Відповідно до статті 13 Закону України «Про планування і забудову територій» детальний план території розробляється згідно з генеральним планом населеного пункту.

Згідно картографічних даних генерального плану населеного пункту с. Пашківка Макарівського району місце розташування земельної ділянки, на яку розроблений проект землеустрою за замовленням ОСОБА_1 , не можливо встановити, оскільки на викопіюванні з генерального плану забудови с. Пашківка міститься напис «Місце розташування земельної ділянки наданої ОСОБА_1 », який розташований на двох земельних ділянках: під НОМЕР_5 та під НОМЕР_4 .

Також, на викопіюванні з генерального плану забудови с. Пашківка не зазначено із якими суміжними власниками та землекористувачами межує земельна ділянка надана Позивачу для виготовлення проекту землеустрою, тобто не має опису меж земельної ділянки Позивача та не зазначено вулиць с. Пашківка.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що Пашківська сільська рада Макарівського району Київської області як Відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, на якого покладений обов`язок доведення правомірності своїх рішень, не надав ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції на підтвердження своїх заперечень детального плану забудови с. Пашківка.

З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів не встановила обґрунтованості відмови Відповідача у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність Позивачці на підставі невідповідності детальному плану та генеральному плану забудови села.

Також, відмова Відповідача у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність Позивачу у зв`язку з нераціональністю розміщення земельної ділянки не передбачено ні Земельним кодексом України, ні Законом України «Про місцеве самоврядування України».

Частиною 2 статті 106 ЗК України передбачено, що види межових знаків і порядок відновлення меж визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин.

Законом України «Про землеустрій» визначено правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою і спрямований на регулювання відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування.

Статтею 19 Закону України «Про землеустрій» передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері землеустрою на території сіл, селищ, міст належать: а) організація і здійснення землеустрою; б) здійснення контролю за впровадженням заходів, передбачених документацією із землеустрою; в) координація здійснення землеустрою та контролю за використанням і охороною земель комунальної власності; г) інформування населення про заходи, передбачені землеустроєм; ґ) вирішення інших питань у сфері землеустрою відповідно до закону.

При цьому, відповідно до пункту 2.1 розділу II Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року № 376 (далі - Інструкція № 376), встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на підставі розробленої та затвердженої технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок або проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Таким чином, колегія суддів вважає, що підстава для відмови Позивачу в затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, як встановлення на місці межових знаків проводилось без представника сільської ради, не узгоджується з вимогами пункту 2.1 Інструкції № 376.

Крім того, у примітці в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання, зазначено, що згідно з п. 2.1 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, встановленні межових знаків в натурі (на місцевості) буде проведено після погодження, затвердження проекту землеустрою та визначення кадастрового номеру земельної ділянки.

Тобто, оскільки встановлення межових знаків в натурі (на місцевості) ще не здійснювалось, відмова Відповідача у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки Позивачці у власність, у зв`язку із тим, що встановлення на місці межових знаків проводилось без представника сільської ради є передчасною, оскільки згідно п. 2.1 Інструкції № 376 здійснюється на підставі розробленого та затвердженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Також, із витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 01.02.2018 року № НВ-018 вбачається, що земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, за місцем розташування Київська обл. АДРЕСА_1 , на яку ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою для передачі у власність має кадастровий номер НОМЕР_1 .

Крім того, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову з підстав того, що в проекті землеустрою щодо відведення земельної ділянки відсутні документи такі, як завдання на розроблення проекту землеустрою; пояснювальна записка; копія клопотання (заяви) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

На думку колегії суддів вказані документи не мають ніякого відношення до підстав з яких відмовив Відповідач у затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та які перелічені у рішенні Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області від 09.02.2018 року № 187-19-VІІ "Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. України ОСОБА_1 ".

Щодо позовної вимоги про зобов`язання Відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення вищевказаної земельної ділянки у власність гр. України ОСОБА_1 , слід зазначити, що відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 162 КАС України у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти постанову про зобов`язання Відповідача вчинити певні дії.

Разом із тим, суд не вправі втручатись у діяльність суб`єкта владних повноважень, переймати на себе виконання повноважень та прийняття рішень, які за законом покладені на такого суб`єкта владних повноважень.

Водночас, згідно з ч. 2 ст. 11 КАС України суд може вийти за межі позовних вимог в разі, якщо це необхідно для повного захисту прав, свобод та інтересів сторін чи третіх осіб, про захист яких вони просять.

Частиною 2 статті 162 КАС України передбачено, що суд може прийняти іншу постанову, яка б гарантувала дотримання і захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, з урахуванням наведеного, а також беручи до уваги необхідність захисту прав та інтересів Позивача, порушених протиправною відмовою Відповідача у затвердженні проекту землеустрою, колегія суддів вважає необхідним зобов`язати Пашківську сільську раду Макарівського району Київської області повторно розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2500 га з кадастровим номером НОМЕР_1 у власність гр. України ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) в с. Пашківка Макарівського району Київської області вулиця Поліська, у порядку і у спосіб, передбачені статтею 118 ЗК України.

Згідно із ст. 11 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.ст. 71, 86 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Повно, всебічно і об`єктивно дослідивши усі обставини справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , а саме у частині визнання протиправним рішення Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області від 09.02.2018 року № 187-19-VІІ "Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. України ОСОБА_1 ", а також зобов`язання Пашківську сільську раду Макарівського району Київської області повторно розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2500 га з кадастровим номером НОМЕР_1 у власність гр. України ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) в с АДРЕСА_1 . У задоволенні решти позовних вимог необхідно відмовити.

Суд першої інстанції на вищенаведене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

За змістом частини 1 статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Розглянувши доводи ОСОБА_1 викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення адміністративного позову частково.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 жовтня 2018 скасувати та ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Пашківської сільської ради Макарівського району Київської області від 09.02.2018 року № 187-19-VІІ "Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. України ОСОБА_1 ".

Зобов`язати Пашківську сільську раду Макарівського району Київської області повторно розглянути проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,2500 га з кадастровим номером НОМЕР_1 у власність гр. України ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) в с АДРЕСА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

Л.О. Костюк

Повний текст складено 21.05.2019 року.