Справа № 240/1318/19
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2019-05-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2019 року м. Житомир справа № 240/1318/19

категорія 111030200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

18 лютого 2019 року до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління ГУ ДФС у Житомирській області (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення від 30.01.2019 №, №, №, а також відшкодувати понесені позивачем судові витрати.

В обґрунтування позову зазначає, що за результатами невиїзної позапланової документальної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету складено акт № 1523/006-30-13-05/ від 28.12.2018. Зафіксовані в акті порушення стали підставою для прийняття оскаржуваних податкових повідомлень-рішень, якими позивачу нараховані грошові зобов`язання за платежем податку з доходів фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 40 611,40 грн.; за платежем військовий збір в розмірі 3 384,29 грн.; нарахована штрафна (фінансова) санкція у розмірі 170,00 грн. за неподання річної податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік. На думку позивача вказані податкові повідомлення-рішення прийняті з перевищенням повноважень. Вважає, що відповідачем порушено порядок проведення невиїзної позапланової перевірки у зв`язку із ненаданням позивачу копії наказу про проведення такої перевірки, а також письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки, а тому прийняті а підстав незаконної перевірки податкові повідомлення-рішення є неправомірними та підлягають скасуванню.

Крім того, позивач зазначає, що відповідачем неправомірно донараховано податок на доходи фізичних осіб у розмір 32 489,12 грн., військовий збір у розмірі 270,43 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 170,00 грн., оскільки не враховані положення Податкового кодексу України, за якими до загального місячного (річного) оподаткованого доходу не включається сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити). Також при нарахуванні сум грошових зобов`язань не правильно визначена база оподаткування, що призвело до завищення сум податкових зобов`язань.

Вказані обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Ухвалою судді від 25.02.2019 позовну заяву позивача залишено без руху у зв`язку з порушенням вимог п.2 ч. 5 ст. 160 КАС України та надано строк для усунення недоліків.

Позивачем виконано вимоги ухвали судді від 25.02.2019 та надано позовну заяву із виправленими недоліками.

Ухвалою судді від 11.03.2019 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу в підготовче судове засідання на 03.04.2019 о 10:00.

02 квітня 2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов із запереченнями проти позиції позивача. В обґрунтування заперечень зазначено, що перевірка позивача проведена з дотриманням порядку, визначеного чинним законодавством. Копія наказу про проведення перевірки, а також письмове повідомлення про дату початку та місце проведення документальної позапланової невиїзної перевірки направлена позивачу 19.11.2019 за його адресою реєстрації, отримана членом сім`ї останнього 22.11.2018.

Також зазначає, що невиконання позичальником обов`язків щодо подання декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік та відповідно не задекларування отриманих доходів у 2016 році у вигляді додаткового блага (анулювання (прощення) боргу за кредитним договором) та сплати податку з доходів фізичних осіб та військового збору стало підставою для прийняття податкових повідомлень-рішень про застосування штрафних (фінансових) санкцій та нарахування грошових зобов`язань, розрахунок яких проведено відповідно до норм податкового законодавства. У зв`язку із зазначеним, вважає, що оскаржені податкові повідомлення-рішення винесено правомірно, тому просить суд відмовити у задоволенні позову.

У зв`язку з тим, що рішення від 28.11.2018 № прийняте відповідачем на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначений законами України, вважає вимоги позивача безпідставними та просить відмовити в задоволенні позову (а.с.109-111).

В підготовчому судовому засідання 03.04.2019 оголошено перерву до 15.04.2019 для можливості ознайомлення позивача з відзивом на позов та надання відповіді на відзив.

15.04.2019 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив із запереченням доводів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема, зазначає, що посилання відповідача на докази, що свідчать про отримання позивачем копії наказу про призначення перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення перевірки (повідомлення про вручення поштового відправлення членом сім`ї позивача) є неналежним доказом, оскільки не містить дати отримання та підпису отримувача (члена сім`ї отримувача).

В судовому засіданні 15.04.2019 прийнято протокольну ухвалу, якою закінчено підготовче судове засідання та розпочато розгляд справи по суті.

Під час засідання представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги повністю, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та відповіді на відзив.

Натомість, представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав, що наведені у відзиві на позовну заяву.

В судовому засіданні 15.04.2019 оголошено перерву до 25.04.2019 та зобов`язано відповідача надати пояснення щодо обов`язку повідомлення податкового органу у разі зміни фізичною особою місця реєстрації або місця проживання.

25.04.2019 до суду від представника відповідача надійшли додаткові письмові пояснення, які долучені до матеріалів справи.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши всі обставини справи, ухвалою суду від 25.04.2019, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, за клопотанням позивача та у відсутності представника відповідача прийнято рішення про перехід у письмове провадження.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з перебуванням головуючого судді Черняхович І.Е. в період з 13.05.2019 по 17.05.2019 у відпустці, а в період з 20.05.2019 по 24.05.2019 - у відрядженні, рішення по справі прийнято 27.05.2019.

Розглянувши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

27 серпня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Райфайзен Банк Аваль» (далі - банк) та ОСОБА_1 (далі - позичальник) був укладений кредитний договір № 014/1841/74/137778 про надання кредиту за програмою «Житло в кредит», відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 22000,00 дол. США строком на 240 місяців для придбання нерухомого майна - квартири загальною площею 37,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно з пунктом 1.1.3 цього договору виконання зобов`язань позичальника за договором забезпечується іпотекою нерухомості - квартири загальною площею 37,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.52-65).

На виконання пунктів 1.1.3 та 1.1.4 вищезазначеного кредитного договору від 27.08.2008 № 014/1841/74/137778 між Відкритим акціонерним товариством «Райфайзен Банк Аваль» (далі - іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (далі - іпотекодавець) 27 серпня 2008 року був укладений договір іпотеки, який забезпечує вимогу іпотекодержателя, що виливає з кредитного договору від 27.08.2008 № 014/1841/74/137778, укладеного між Відкритим акціонерним товариством «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , за умовами якого іпотекодавець зобов`язаний до 29.08.2028 повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 22000,00 дол.США, сплатити проценти за користування ним, згідно умов кредитного договору, а також можливу неустойку у розмірі і у випадках передбачених кредитним договором а договором іпотеки (а.с.66-69).

Згідно з п. 1.2 зазначеного договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно - приватизована однокімнатна квартира, житловою площею 18,8 кв.м, загальною площею 37,6 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу посвідченого приватним нотаріусом Коростенського міського нотаріального округу Житомирської області Доброльожею Л.Г. 22.08.2008 за реєстром №7533 та зареєстрованого в КП «Коросенське міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради» за № 626 від 26.08.2008, і згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 26.08.2008 №19996770, виданого КП «Коросенське міжміське бюро технічної інвентаризації Житомирської обласної ради» (а.с.66).

У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору від 27.08.2008 № 014/1841/74/137778 щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, Відкрите акціонерне товариство «Райфайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом про розірвання кредитного договору та стягнення заборгованості.

Так, рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2011 року у справі №2/0614/663/11 позов Відкритого акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» було задоволено повністю: розірвано кредитний договір від 27.08.2008 №014/1841/74/137778 укладений між Відкритим акціонерним товариством «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 , а також стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Відкритого акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитом в розмірі 41636,22 дол.США (а.с.74-75).

В подальшому, між Відкритим акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 з метою зменшення фінансового навантаження на позивальника в умовах кризових явищ в економіці України та у зв`язку з достроковим погашенням позичальником частини кредитної заборгованості був укладений договір від 27 вересня 2016 року про припинення зобов`язань за кредитним договором від 27.08.2008 №014/1841/74/137778 (а.с.77-80).

Зі змісту пункту 1 зазначеного договору вбачається, що його сторони визнали та підтвердили, що розмір непогашеної ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором станом на 27 вересня 2016 року складає 24311,13 дол. США та пені 379029,10 грн., що складає еквівалент 1008724,30 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладання цього договору, в тому числі:

- сума основного боргу (неповернутого кредити) -22667,85 дол.США, що складає еквівалент 587131,75 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладання цього договору;

- проценти нараховані за користування кредитом - 1643,28 дол.США, що складає еквівалент 45563,45 грн. по офіційному курсу НБУ на дату укладання цього договору;

- розрахована пеня за порушення строків повернення заборгованості за кредитним договором - 379029,10 грн.

Відповідно до п. 2 договору від 27 вересня 2016 року про припинення зобов`язань за кредитним договором від 27.08.2008 №014/1841/74/137778 сторони домовились, що з 27 вересня 2016 року боргові зобов`язання за кредитним договором припиняються внаслідок звільнення кредитором позичальника від сплати боргових зобов`язань (прощення боргу), а кредитний договір вважається розірваним. Крім того, сторони домовились вважати, що рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 25 листопада 2011 року у справі №2/0614/663/11 про стягнення з позичальника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором вважається виконаним (а.с.77).

Пунктом 5 зазначеного договору ОСОБА_1 було повідомлено, що підписанням зазначеного договору він вважається повідомленим відповідно до підпункту 164.2.17 «д» пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України про анулювання (прощення) заборгованості в сумі основного боргу (неповернутого кредити), що зазначена в п. 1 зазначеного договору, та про те, що сума анульованого (прощеного) основного боргу буде включена Відкритим акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого на користь позичальника за підсумками звітного періоду, в якому борг було анульовано (прощено).

Також ОСОБА_1 повідомлено, що про анулювання (прощення) його основного боргу Відкритим акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» буде повідомлено органам Державної фіскальної служби шляхом включення суми анульованого (прощеного) основного боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь позичальника за підсумками звітного періоду, в якому борг було анульовано (прощено). Крім того зазначено про те, що на ОСОБА_1 відповідно до Податкового кодексу України покладається обов`язок сплати податку на доходи фізичних осіб з суми анульованого (прощеного) основного боргу у річній податковій декларації (а.с.78).

Судом встановлено та підтверджено наявними у матеріалах справи документами, що 09 листопада 2018 року Головним управлінням ДФС у Житомирській області відповідно до пп.19-1.1.2 п. 19-1 ст. 19-1, пп.20.1.4 п.20.1 ст. 20, пп.75.1.2 п.75.1 ст. 75, пп.78.1.2 п. 78.1 ст. 78, п. 79.2 ст.79 Податкового кодексу України було видано наказ № 2446 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи ОСОБА_1 (а.с.117). Вищезазначений наказ 19 листопада 2018 року разом із повідомленням від 09.11.2018 №986/06-30-13-05/ був надісланий рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу реєстрації ОСОБА_1 , зазначену в його обліковій картці в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків.

При цьому, абз. 2 п. 78.4 ст. 78 Податкового кодексу України визначено, що право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до п. 42.2. ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

З аналізу вищезазначених норм Податкового кодексу України вбачається, що копія наказу про проведення документальної позапланової перевірки та повідомлення про перевірку будуть вважатися належним чином врученими платнику, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Як вже було вище зазначено судом, 19 листопада 2018 року наказ про проведення перевірки від 09.11.2018 № 2446 із повідомленням від 09.11.2018 №986/06-30-13-05/ був надісланий рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу реєстрації позивача, зазначену в його обліковій картці в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, та отриманий членом сім`ї ОСОБА_1 , що підтверджується наявним у матеріалах справи повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.115).

З огляду на вищезазначене, суд вважає необґрунтованими та відхиляє доводи позивача про порушення відповідачем порядку проведення невиїзної позапланової перевірки у зв`язку із ненаданням йому копії наказу про проведення такої перевірки, а також письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Судом встановлено, що за результатами проведеної документальної позапланової невиїзної перевірки щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податків до бюджету фізичною особою ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2016, складено акт №1523/06-30-13-05/ від 28.12.2018 (а.с.23-39), в якому зафіксовано порушення позивачем:

- пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп. «в» п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 ПК України, в результаті неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік;

- пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, «д» пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164, пп.165.1.55 п.165.1 ст.165, п.167.1 ст. 167 ПК України, що виявилось у заниженні за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 податку на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті до бюджету, в сумі 32489,12 грн.;

- пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, «д» пп. 164.2.17 п.164.2 ст.164, пп.165.1.55 п.165.1 ст.165, пп.1, пп1.2, пп.1.3 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ Перехідні положення ПК України, що виявилось в заниженні за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 військового збору, що підлягає сплаті до бюджету, в сумі 2707,43грн (а.с.39).

Підставою для таких висновків контролюючого органу стало встановлення під час перевірки, що фізичною особою ОСОБА_1 не було подано до Малинської ОДПІ декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік та відповідно не задекларовано отримані у 2016 році доходи у вигляді додаткового блага - анулювання (прощення) Відкритим акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» заборгованості по основній сумі боргу за кредитним договором від 27.08.2008 №014/1841/74/137778 в розмірі 22667,85 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 181184,13 грн., згідно офіційного курсу НБУ станом на 01.01.2014 року. Таким чином, з урахуванням положень пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України відповідачем встановлено, що основна сума прощеного боргу складала 180495,13 грн. (181184,13 грн. - 689,00 грн.).

На підставі результатів проведеної перевірки 30 січня 2019 року відповідачем прийняте податкове повідомлення-рішення форми "Р" № про збільшення ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб в розмірі 40611,40 грн., в т.ч.: 32489,12 грн. основного платежу та 8122,28 грн. штрафних (фінансових) санкцій (а.с. 22).

Крім того, 30 січня 2019 року Головним управлінням ДФС у Житомирській області прийнято податкове повідомлення-рішення форми "Р" № про збільшення ОСОБА_1 суми грошового зобов`язання з військового збору в розмірі 3384,29 грн., в т.ч.: 2707,43 грн. основного платежу та 676,86 грн. штрафних (фінансових) санкцій (а.с. 21).

Також, 30 січня 2019 року відповідачем було прийнято податкове повідомлення-рішення форми "ПС" № про застосування до позивача штрафних санкцій сумі 170,00 грн. за неподання ним декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік (а.с.20).

Протиправність, на думку позивача, прийняття зазначених податкових повідомлень-рішення стала підставою для його звернення з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам суд виходить із наступного.

Згідно з підпунктами 163.1.1 та 163.1.2 пункту 163.1 статті 163 ПК України (у редакції, чинній на час прощення боргу за кредитним договором) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до абзацу другого пункту 164.1 статті 164 ПК України загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За визначенням, наведеним у підпункті 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час прощення боргу за кредитним договором) додаткові блага - кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Згідно з підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 16.2 статті 162 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час прощення боргу за кредитним договором) до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Таким чином, об`єктом оподаткування на доходи фізичних осіб є дохід, одержаний платником податку на доходи фізичних осіб як додаткове благо.

Виходячи з приписів Податкового кодексу України визначальною ознакою доходу платника податку, як об`єкта та бази оподаткування податком з доходу фізичних осіб, в тому числі у вигляді додаткового блага, є фактичне отримання такого доходу платником податку у грошовій, матеріальній або нематеріальній формі.

Зміст наведених норм дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, в разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Тобто, законодавець передбачає сплату податку у випадку саме отримання додаткового блага, яке залишилось у платника податку після списання боргу установою банку, у вигляді отриманих раніше коштів чи користування майном.

Проте, кошти отримані позивачем за кредитним договором були в повному обсязі направлені ним на придбання квартири, яка в подальшому передана банку в іпотеку, а потім була відчужена позивачем, що підтверджується договором купівлі - продажу від 08.11.2016 року, укладеним між між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Отримані за даною операцією кошти в повному обсязі повернуті банку, в рахунок часткового погашення боргу за вказаним кредитним договором (а.с.76).

Крім того, з вищезазначеної норми підпунктом «д» підпункту 164.2.17 пункту 16.2 статті 162 Податкового кодексу України вбачається, що боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, у тому числі шляхом укладення із кредитором відповідного договору, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

В свою чергу, укладення із боржником договору про припинення кредитного зобов`язання є одним із передбачених Законом способів повідомлення платника податку - боржника про прийняте кредитором рішення щодо прощення (анулювання) відповідної суми боргу й не позбавляє такої заборгованості статусу додаткового блага платника податку, який остання набуває у розумінні ПК України.

Разом з тим, доходи, які не включаються до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, визначені статтею 165 ПК України.

Відповідно до підпункту 165.1.55. пункту 165.1 статті 165 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи, а саме: основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; та сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Крім того, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо забезпечення збалансованості бюджетних надходжень у 2016 році» від 24 грудня 2015 року №909-VIII (який набрав чинності 01.01.2016), пункт 165.1 статті 165 Податкового кодексу України було доповнено підпунктом 165.1.59, у відповідності з яким до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу не включається сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити).

Таким чином, підпунктом 165.1.59. пункту 165.1 статті 165 ПК України (у редакції, чинній на час прощення боргу за кредитним договором) було передбачено, що сума, прощена (анульована) кредитором у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити) не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, а отже і не є базою оподаткування податку на доходи фізичних осіб.

Оскільки на момент винесення оскаржуваних податкових повідомлень рішень зобов`язання за кредитним договором від 27.08.2008 №014/1841/74/137778 були припиненні, а сума боргу основного боргу в розмірі 22667,85 дол. США - прощена (анульована) позивачу Відкритим акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль» у порядку реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання єдиного житла (іпотечні кредити), суд приходить до висновку, що зазначені кошти не включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та не підлягають оподаткуванню.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 20 грудня 2018 року у справі №820/2600/16, яка в силу ч. 5 ст. 242 КАС України враховується судом при розгляді даної справи.

Крім того, суд зазначає, що за відсутності у позивача в звітному періоді загального місячного (річного) оподатковуваного доходу, обов`язок подачі декларації про майновий стан і доходи у нього відсутній.

Здійснивши системний аналіз норм чинного законодавства та наявних у матеріалах справи доказів, дослідивши всі обставини справи суд дійшов, що податкові повідомлення - рішення від 30.01.2019 №, № , № прийняті Головним управлінням ДФС у Житомирській області з порушенням норм чинного податкового законодавства, а тому вони є протиправними та підлягають скасуванню.

Частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3)обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У силу ч.ч. 1 та 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В даному випадку, відповідачем не доведено правомірності прийняття оскаржуваних податкових повідомлень - рішень від 30.01.2019 №, №, №, натомість позивачем та наявною у матеріалах справи сукупністю належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів спростовано правомірність включення до його загального місячного (річного) оподатковуваного основної суми боргу (кредиту) в розмірі 22667,85 дол. США, прощеного (анульованого) Відкритим акціонерного товариства «Райфайзен Банк Аваль», та як наслідок доведено невідповідність оскаржуваних рішень чинному законодавству.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як вбачається з наявної у матеріалах справи квитанції від 13.02.2019 ОСОБА_1 під час звернення з даним позовом до суду було сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., який підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 77, 90, 242-246, 250, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, -

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДФС у Житомирській області (вул. Ю.Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003; ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення - рішення Головного управління ДФС у Житомирській області від 30.01.2019 №, №, №.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Житомирській області (вул.Ю.Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003; ) понесені судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 768,40 гривень (сімсот шістдесят вісім гривень сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Житомирський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович