Справа № 500/2289/18
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 рокуЛьвів№857/3705/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Луців І.І.

за участю представників: позивача Скиба Л.С., відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року у справі №500/2289/18, головуючий суддя Мандзій О.П. проголошене о 15:39 год. у м. Тернополі повний текст складений 19.02.2019р., за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся в суд з адміністративним позовом до Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської, в якому просить: визнати протиправним і скасувати рішення Підгороднянської сільської ради №458 від 17.08.2018 року щодо відмови ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведеної земельної ділянки площею 0,6 га на території с.Підгороднє для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд; зобов`язати повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведеної земельної ділянки площею 0,6 га на території с. Підгороднє для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою з метою безоплатної приватизації земельної ділянки, яка рішенням зборів уповноважених колгоспу ім. Дмитрова Тернопільського району від 18.05.1988 року протоколом №3 була виділена ОСОБА_2 для будівництва житлового будинку на новому місці в розмірі 0,06 га. Дане рішення погоджено виконавчим комітетом Драганівської сільської Ради народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області рішенням №27 від 28.05.1988 року. Проте, рішенням Підгороднянської сільської ради №458 від 17.08.2018 року заяву ОСОБА_2 про надання йому земельної ділянки для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд в с.Підгороднє не підтримано. За таких обставин, вважає оскаржуване рішення протиправним та прийнятим з порушенням норм чинного законодавства України, яким наведено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, що, власне, і слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року позов задоволено. Визнано протиправним і скасовано рішення Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області №458 від 17.08.2018 року щодо відмови ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведеної земельної ділянки площею 0,6 га на території с. Підгороднє для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд. Зобов`язано повторно розглянути клопотання ОСОБА_2 щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведеної земельної ділянки площею 0,6 га на території с. Підгороднє для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що із рішенням суду першої інстанції не погоджується з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, невірного встановлення обставин у справ. Зокрема апелянт зазначає, що висновок суду першої інстанції про те, що заява позивача повинна була бути розглянутою відповідачем із врахуванням ч.ч. 6-7 ст.118 Земельного кодексу України є невірним, оскільки позивач не є землекористувачем земельної ділянки ні юридично, ні фактично. Крім цього, вважає невірним висновок суду про отримання позивачем у спадщину земельної ділянки площею 0,2119 га в с. Надрічне Теребовлянського району Тернопільської області згідно заповіту матері від 02.10.2013р., оскільки така обставина не підтверджена жодними належними та допустимими доказами. Також зазначає про те, що позивач використав своє право на безоплатне отримання земельної ділянки у власність у межах норм. Просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Відзив на апеляційну скаргу поданий не був. Відповідно до ч. 4 ст. 304 КАС України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

В судовому засіданні апеляційного розгляду справи представник відповідача апеляційну скаргу підтримав з підстав наведених у скарзі, просив апеляційну скаргу задовольнити, скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким задоволенні позову відмовити.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечив, надав пояснення до апеляційної скарги та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено та з матеріалів справи слідує, що згідно виписки із рішення зборів уповноважених колгоспу ім. Дмитрова Тернопільського району від 18.05.1988 року, викладеного протоколом №3, згідно затвердженому проекту планування і забудови с. Підгороде та висновками районного архітектора, згідно списків м. Тернополя, яким рішення Тернопільського міськвиконкому №199 від 19.04.1988 року дано дозвіл на будівництво в с. Підгороднє виділено земельну ділянку для будівництва житлового будинку ОСОБА_2 на новому місці в розмірі 0,06 га.

Рішенням виконавчого комітету Драганівської сільської Ради народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області №27 від 20.05.1988 року погоджено рішення загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім. Дмитрова про виділення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку ОСОБА_2 в розмірі 0,06 га на новому місці в с.Підгороднє.

Згідно архівної виписки Тернопільского державного архіву Тернопільської районної державної адміністрації від 02.11.2011 року №313 протоколом №6 засідання виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів від 30.06.1988 року, рішенням №129 від 30.06.1988 року «Про будівництва індивідуального житлових будинків для працівників м. Тернополя» був затверджений список громадян міста Тернополя, яким надано дозвіл на будівництво індивідуальних житлових будинків згідно додатку №2, в якому під №3 значиться ОСОБА_2

Також, затверджено генплан та план-схема забудови земельної ділянки в с. Підгороднє забудівником Крутиголовою ОСОБА_3 . ОСОБА_4 . на підставі рішення виконкому Тернопільської районної Ради народних депутатів №129 від 30.06.1988 року та погоджено архітектором району.

Представником архітектурно-планової групи при районному архітекторі Тернопільського району 21.09.1988 року затверджено акт виносу в натуру плану земельної ділянки для індивідуального будівництва. Вказана земельна ділянка з закріпленими на ній геодезичними знаками передана забудовнику ОСОБА_5

Підгороднянська сільська рада 21.05.1997 року зареєстрована як орган місцевого самоврядування, про що свідчить довідка АА№816516 з Єдиного державного реєстру підприємств та організації України, видана 20.02.2013 року Головним управлінням статистики у Тернопільській області (а.с.37).

За зверненням ОСОБА_2 для оформлення права власності щодо виділеної земельної ділянки, Підгороднянська сільська рада листом від 24.10.2017 року №246, зокрема, повідомила, що оскільки з невідомих причин тривалий час не було розпочате будівництво на вищевказаній земельній ділянці, рішенням вуличного комітету на незабудованій земельній ділянці було зведено водонапірну башту для забезпечення потреб мікрорайону питною водою.

Рішенням Підгороднянської сільської Ради народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області №65 від 30.03.1995 року вирішено просити виконком районної Ради народних депутатів разом із Тернопільським лісгоспзагом вирішити питання про виділення ділянки на встановлення водонапірної башти в лісовому масиві с. Підгороднє для водопостачання понад сто житлових будинків.

В подальшому, рішенням Підгороднянської сільської ради №158 від 14.09.2012 року надано дозвіл на складання проекту землеустрою головам вуличних комітетів для обслуговування водонапірної башти та артсвердловини за рахунок земель загального користування на території Підгороднянської сільської ради, вирішено площі визначити за погодженням висновків санітарно-екологічних служб з метою подальшої їх передачі в оренду.

При цьому, в листі №47 від 20.02.2018 року щодо наданої позивачу земельної ділянки зазначено, що відповідно до записів в по господарських книгах, які зберігаються в Підгороднянській сільській раді починаючи з 1988 року, будь-яких відомостей про набуття ОСОБА_5 права користування земельною ділянкою на території с. Підгороднє чи припинення такого права немає. Аналогічна інформація міститься у довідці №1580, виданій 12.11.2018 року виконавчим комітетом Підгороднянської сільської ради.

Про відсутність в Підгороднянській сільській раді рішення щодо набуття в користування ОСОБА_2 земельною ділянкою площею 0,06 га в с. Підгороднє, припинення права такого користування чи рішення про вилучення даної земельної ділянки вказано і у листі №89 від 04.04.2018 року. Одночасно повідомлено, що Підгороднянська сільська рада була утворена та почала здійснювати функції органу місцевого самоврядування на території с.Підгороднє з червня 1991 року до цього часу, с.Підгороднє відносилось до сфери управління та було підпорядковане Драганівській сільській Раді народних депутатів (а.с.13).

29.05.2018 року позивач звернувся із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведеної ОСОБА_2 земельної ділянки, вказавши документи на підставі яких він користується даною земельною ділянкою та додавши графічні матеріали (викопіювання) місце розташування земельної ділянки, площею 0,6 га, в с АДРЕСА_1 району Тернопільської області для будівництва індивідуального житлового будинку з передачею в безоплатну приватну власність.

Рішенням Підгороднянської сільської ради №458 від 17.08.2018 року вищевказану заяву не підтримано.

Суд першої інстанції позов задовольнив з тих підстав, що оскаржуване рішення щодо відмови ОСОБА_2 у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведеної земельної ділянки площею 0,6 га на території с. Підгороднє для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд є необґрунтованим, прийнятим не у порядку встановленому законодавством, чим не відповідає критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України.

Апеляційний суд погоджується із висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.3 Земельного кодексу України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

У відповідності до ч.1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Водночас, в силу п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, щодо вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону (ч.1 ст.116 ЗК України).

Як передбачено ч.3 ст.116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами встановлено ст.118 ЗК України.

Згідно ч.1 ст.118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Частиною сьомою статті 118 ЗК України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян суб`єктами господарювання, що є виконавцями робіт із землеустрою згідно із законом, у строки, що обумовлюються угодою сторін.

У разі якщо у місячний строк з дня реєстрації клопотання Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, не надав дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, то особа, зацікавлена в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності, у місячний строк з дня закінчення зазначеного строку має право замовити розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки без надання такого дозволу, про що письмово повідомляє Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування. До письмового повідомлення додається договір на виконання робіт із землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що ЗК України визначено вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, зокрема: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст.118 ЗК України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 27.02.2018 року в справі № 545/808/17.

З матеріалів справи видно, що 29.05.2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведеної ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,6 га, яка знаходиться в с.Підгородє Тернопільського району Тернопільської області для будівництва індивідуального житлового будинку з передачею в безоплатну приватну власність.

Разом із заявою подано виписку із рішення зборів уповноважених колгоспу ім.Дмитрова Тернопільського району від 18.05.1988 року, викладеного протоколом №3, згідно затвердженому проекту планування і забудови с.Підгороде та висновками районного архітектора, згідно списків м.Тернополя, яким рішення Тернопільського міськвиконкому №199 від 19.04.1988 року дано дозвіл на будівництво в с.Підгороднє виділено земельну ділянку для будівництва житлового будинку ОСОБА_2 на новому місці в розмірі 0,06 га, а також рішення виконавчого комітету Драганівської сільської Ради народних депутатів Тернопільського району Тернопільської області №27 від 20.05.1988 року, яким погоджено рішення загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу ім. Дмитрова про виділення земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку ОСОБА_2 в розмірі 0,06 га на новому місці в с.Підгороднє.

Як слідує із заяви позивача, він просить надати дозвіл на розробку проекту землеустрою йому як користувачеві такої земельної ділянки, що кореспондує з нормами ч. 1 ст. 118 КАС України.

Отже, отримавши заяву позивача про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, в порядку ст.118 ЗК України, повинен був у місячний строк дати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (видати відповідний наказ) або надати позивачу мотивовану відмову у наданні дозволу.

Натомість, рішенням Підгороднянської сільської ради №458 від 17.08.2018 року заяву не підтримано.

Таким чином, відповідач оскаржуваним рішенням, за відсутності будь-якого обґрунтування прийняття такого, ні не надав дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, ні не надав мотивовану відмову у його наданні.

В обґрунтування правомірності спірного рішення відповідач стверджує про неможливість розгляду заяви позивача, як клопотання в порядку ст.118 ЗК України, з огляду на те, що позивач уже скористався своїм правом на отримання безоплатно у власність земельної ділянки в межах норм, визначеної ЗК України для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, отримавши у власність земельну ділянку у АДРЕСА_2 .

Проте з такими доводами відповідача апеляційний суд не погоджується, оскільки із оскаржуваного рішення не вбачається, що заява позивача не підтримана відповідачем з наведених вище підстав.

Разом з тим апеляційний суд погоджується із доводами відповідача про те, що отримання позивачем у спадщину земельної ділянки площею 0,2119 га в АДРЕСА_3 Надрічне Теребовлянського району Тернопільської області згідно заповіту матері від 02.10.2013р. не підтверджене жодними належними та допустимими доказами.

Також вірними є висновки суду першої інстанції про те, що доводи відповідача про те, що долучені до заяви про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, документи не підтверджують набуття права користування земельною ділянкою відповідно до норм Земельного кодексу УРСР (в редакції чинній на час прийняття рішень), а також стосовно надання дозволу головам вуличних комітетів на складання проекту землеустрою для обслуговування водонапірної башти та артсвердловини для подальшої передачі її в оренду рішення Підгороднянської сільської ради №158 від 14.09.2012 року є необґрунтованими, оскільки відповідно до ст.118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів: звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування; розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому ст. 186-1 ЗК України; затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Отже, передача (надання) земельної ділянки у власність відповідно до вказаної законодавчої норми є завершальним етапом визначеної процедури безоплатної приватизації земельних ділянок. При цьому, отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки не означає позитивного рішення про надання її у власність.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 27.02.2018 року в справі №545/808/17.

В межах даного спору позивач звернувся до відповідача не із зверненням, а із заявою про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою з доданими до нього графічними матеріалами, за наслідками розгляду якої відповідач, відповідно до ст.19 Конституції України, п.34 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та ст.118 ЗК України, зобов`язаний був у місячний строк надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або мотивовану відмову у його наданні, натомість оскаржуваним рішенням Підгороднянської сільської ради №458 від 17.08.2018 року заяву позивача не підтримано.

Апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що таке рішення відповідача не можна вважати належною відмовою у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою для відведення земельної ділянки у порядку ст.118 ЗК України, оскільки рішення не містить обґрунтованих причин, які чітко визначені частині сьомій вказаної статті.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши оскаржуване рішення відповідача, апеляційний суд вважає, що таке прийняте відповідачем без урахування вимог чинного законодавства України та з порушенням передбачених статтею 2 КАС України принципів та критеріїв, тому підлягає визнанню його протиправним та скасуванню.

Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про відсутність можливості та наміру суб`єкта владних повноважень прийняти обґрунтоване та законне рішення з урахуванням позиції суду.

З огляду на викладене, суд приходить до переконання, що належним способом захисту, необхідним для поновлення прав позивача, є саме зобов`язання відповідача повторно розглянути питання щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведеної земельної ділянки площею 0,6 га на території с.Підгороднє для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд із прийняттям відповідного владного рішення.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Підгороднянської сільської ради Тернопільського району Тернопільської області залишити без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року у справі №500/2289/18 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, у разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. С. Затолочний
Повний текст складено 24.05.2019р.