Справа № 370/3669/18
Суддя: Косенко А. В.
Дата ухвалення: 2019-03-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2019 р. Справа №370/3669/18

Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Косенко А.В., розглянувши у приміщенні суду смт Макарів Київської області у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін справу за позовом

ОСОБА_1 до поліцейського батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області Бабіна Артема Миколайовича про визнання протиправної та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до поліцейського батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області Бабіна Артема Миколайовича про визнання протиправної та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, в обгрунтування якого вказав, що 05.12.2018 р. він рухався по автодорозі Київ-Чоп в напрямку смт Макарів та на 19 км вказаної автодороги його зупинив відповідач та при цьому повідомив, що він порушив правила дорожньої розмітки та почав вимагати пред`явити посвідчення водія для складання постанови у справі про адміністративне правопорушення. Оскільки він жодних правил дорожнього року не порушував, декілька разів вимагав у відповідача пред`явити докази вчиненого ним адміністративного правопорушення, однак відповідач відмовився надати докази вчинення ним порушень вимог дорожньої розмітки та повідомив, що відносно нього буде винесено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому у його присутності оскаржувану постанову складено не було, зі змістом оскаржуваної постанови відповідач його не ознайомив.

17.12.2018 р. під час відвідування батальйону патрульної поліції в с. Чайки йому було вручено копію оскаржуваної постанови про накладання адміністративного стягнення, відповідно до якої його було притягнуто до адміністративної відповідальності згідно ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 425 грн.

Позивач вважає, що притягнення його за вчинення вказаного правопорушення є незаконним, не обгрунтованим та недоведеним, а постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Позивач просить: поновити йому процесуальний строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (бланк серія НК №293072) від 05.12.2018 р.; постановити рішення, яким визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (бланк серія НК №293072) від 05.12.2018 р. відносно гр. ОСОБА_1 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.

Ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 02.01.2019 р. позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Окрім того, відповідачу встановлено строк для подачі відзиву на позов, позивачу - строк для подачі відповіді на відзив, а відповідачу - строк для подачі заперечень на відповідь на відзив.

У встановлений судом строк, представник відповідача 15.02.2019 року через канцелярію суду подав відзив на позов в якому зазначив, що твердження позивача не відповідають дійсності, вимоги є безпідставними та необгрунтованими, а позов задоволенню не підлягає, посилаючись на те, що позивач був зобов`язаний на вимогу відповідача пред`явити для перевірки документи, у відповідача були наявні підстави вважати, що позивач вчинив адміністративне правопорушення, крім того сам позивач до матеріалів справи долучив відео, на якому зафіксований факт його відмови надати на вимогу поліцейського посвідчення водія, мотивуючи тим що він не порушував вимоги ПДР, а сама незгода позивача щодо його притягнення до адміністративної відповідальності не є підставою для звільнення від адміністративної відповідальності та скасування постанови.

В свою чергу, позивач 21.02.2019 р. подав до суду відповідь на відзив, в якій вказав, що у відзиві на позовну заяву відповідач вказує на те, що ним було порушено вимоги п. п. 1.2, 2.1 Правил дорожнього руху. Також відповідач вказує на те, що відповідно до ст. 252 КУпАП посадова особа, яка здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. Однак відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин. Таким чином для доведення законності оскаржуваної постанови відповідач зобов`язаний був надати суду докази, які з врахуванням згаданої у відзиві ст. 262 КУпАП були оцінені відповідачем за його внутрішнім переконанням і на підставі яких відповідач дійшов висновку про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення. При цьому в силу положень ч. 3 ст. 79 КАС України відповідач такі докази зобов`язаний був подати разом з відзивом на позовну заяву. Однак в порушення вимог ч. 2 ст. 77, ч. 3 ст. 79 КАС України відповідач не надав суду жодних доказів на підтвердження законності оскаржуваної постанови у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності.

Відповідач заперечень на відповідь на відзив до суду не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, судом встановлено наступне.

Щодо вимоги позивача про поновлення строків на оскарження постанови, то вона підлягає задоволенню, оскільки з доданого до позовної заяви позивачем відеозапису, судом встановлено, що оскаржувана постанова в присутності позивача не складалася та як стверджує сам позивач, що не заперечив відповідач, що її копія в день складення йому не вручалася, копію постанови від отримав 17.12.2018 р. під час візиту до батальйону патрульної поліції.

В силу ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (із змінами та доповненнями).

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до п. 2.4 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також: пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Судом встановлено, що 05.12.2018 року відповідачем винесено постанову серії НК № 293072 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425,00 грн., за те, що 05.12.2018 року на 19 км а/д М-06 Київська обл. позивач керував ТЗ «VOLVO» номерний знак НОМЕР_1 та здійснював рух по узбіччю перетинаючи дорожню розмітку (чим порушив п. 1.2 ПДР), а також не пред`явив на вимогу посвідчення водія (чим порушив п. 2.4 а ПДР).

За ч. 3 ст. 288 КУпАП оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення здійснюється у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП, керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

В ст. 251 КУпАП зазначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач жодних належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності винесення постанови не надав, а оскаржувана постанова не може бути беззаперечним доказом вини позивача, та не спростовує твердження позивача про те, що правил дорожнього року він не порушував, відповідач не надав йому доказів вчиненого адміністративного правопорушення про те, що позивач здійснюючи рух по узбіччю перетнув дорожню розмітку, та виніс постанову про накладення адміністративного стягнення за те, що останній не пред`явив на вимогу поліцейського посвідчення водія.

Щодо посилання відповідача на відео (яке було подане позивачем) як на доказ, що підтверджує зафіксований факт відмови позивача надати на вимогу поліцейського посвідчення водія, судом оглянувши вказане відео, не встановлено, що під час спілкування з поліцейським позивач відмовився надати посвідчення водія для перевірки, навпаки вказав, що він не відмовляється надати для перевірки документи після надання поліцейським будь-якого доказу порушення ним Правил дорожнього руху.

Суд зауважує, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Частиною 3 ст. 286 КАС України встановлено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки відповідачем не доведено правомірність прийнятого ним рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, не надано належних, допустимих, достовірних і достатніх доказів законності та обґрунтованості постанови, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 242-246, 286, 295 КАС України, суд, -

у х в а л и в :

Поновити ОСОБА_1 процесуальний строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (бланк серія НК №293072) від 05.12.2018 р.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до поліцейського батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області Бабіна Артема Миколайовича про визнання протиправної та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (бланк серія НК №293072) від 05.12.2018 р. відносно гр. ОСОБА_1 , а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Макарівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 04.03.2019 року.

Реквізити сторін:

ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 ;

Поліцейський батальйону патрульної поліції в с. Чайки Управління патрульної поліції у Київській області Бабін Артем Миколайович: адреса - 08135, Київська обл., Києво-Святошинський р-н, с. Чайки, вул. Лобановського , 32-А.

Суддя А.В. Косенко