Справа № 824/734/18-а
Суддя: Брезіна Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 р. м. Чернівці Справа № 824/734/18-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Брезіної Т.М., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

В С Т А Н О В И В:

В поданому до суду адміністративному позові позивач просить суд винести рішення, яким визнати протиправними та скасувати: податкове повідомлення-рішення № від 14.06.2018 року; податкове повідомлення-рішення № від 14.06.2018 року; податкове повідомлення-рішення № від 14.06.2018 року; податкове повідомлення-рішення № від 14.06.2018 року; податкове повідомлення-рішення № від 14.06.2018 року; податкове повідомлення-рішення № від 14.06.2018 року; рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 14.06.2018 року, прийняте ГУ ДФС у Чернівецькій області; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 14.06.2018 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що не погоджується з підставами щодо прийняття податковими повідомленнями-рішеннями, рішенням про застосування штрафних санкцій, вимогою про сплату боргу (недоїмки).

Так, позивач зазначає, що не погоджується з прийнятим податковим повідомленням - рішенням № від 14.06.2018 року, яким застосовано штраф (штрафні санкції) в сумі 510 грн, оскільки ФОП ОСОБА_1 представив для перевірки книгу обліку, доходів і витрат, в якій не було зроблено жодних записів. Водночас, позивач стверджує, що книга обліку, доходів і витрат не є первинним документом в розумінні чинного законодавства. Крім того, відсутність вказаної книги, на переконання позивача, не є підставою для визнання відсутності витрат, які реально понесені ФОП ОСОБА_1 та які підтверджені первинними документами.

Позивач також не погоджується з прийнятим податковим повідомленням рішенням № від 14.06.2018 р., яким застосовано до ФОП ОСОБА_1 адміністративно-господарську санкцію у вигляді штрафу 170 грн, оскільки однорічний строк для застосування вказаної санкції минув.

В обґрунтуванні протиправності прийнятих податкових повідомлень-рішень від 14.06.2018 року № , № , № , рішення № від 14.06.2018 року про застосування штрафних санкцій та вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 14.06.2018 р., позивач вказав про правомірність включення ФОП ОСОБА_1 у 2015-2017 роках до витрат бухгалтерські та юридичні послуги, отримані від ТОВ «УПФАК Вікторія», які пов`язані з господарською діяльністю позивача.

Позивач також не погоджується з висновками податкового органу про включення до доходів ФОП ОСОБА_1 безоплатно отриманих товарів, оскільки доказів на підтвердження отримання безоплатно товарів податковим органом не наведено. У зв`язку із чим, позивач вважає безпідставними висновки податкового органу про заниження валового доходу за 2015 рік в сумі 309298,30 грн, за 2016 рік в сумі 153773,05 грн, за 2017 рік в сумі 9562,31 грн.

Позивач зазначає про протиправність дій податкового органу щодо виключення зі складу витрат господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 витрат за комунальні послуги, послуги зв`язку та інше за об`єкт за адресою: АДРЕСА_1 Героїв Майдану, АДРЕСА_2 на суму 694258,30 гривень.

Зважаючи на викладене, позивач зазначає про безпідставність виключення відповідачем з податкового кредиту ФОП ОСОБА_2 Д ОСОБА_3 сум податку на додану вартість, сплаченого із придбання послуг, пов`язаних із понесенням вищевказаних витрат та визначення зобов`язань із ЄСВ, військового збору.

Позивач додатково зазначив про допущення податковим органом в акті перевірки арифметичні помилки, що впливають на оскарження рішень податкового органу.

У зв`язку із вказаним позивач вважає, що податкове повідомлення-рішення № від 14.06.2018 року; податкове повідомлення-рішення № від 14.06.2018 року; податкове повідомлення-рішення № від 14.06.2018 року; податкове повідомлення-рішення № від 14.06.2018 року; податкове повідомлення-рішення № від 14.06.2018 року; податкове повідомлення-рішення № від 14.06.2018 року; рішення № про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 14.06.2018 року, прийняте ГУ ДФС у Чернівецькій області; вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 14.06.2018 р, є протиправними та підлягають скасуванню.

У відзиві на позов Головне управління ДФС у Чернівецькій області вказувало, що за результатами документальної планової виїзної перевірки встановлені порушення, внаслідок чого донараховані суми податків та застосовані штрафні санкції. Відповідач вказував, що позивачем занижено податок на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 175085,78 грн, на підставі чого застосовано штрафну санкцію в сумі 43771,45 грн та 14.06.2018 р. прийнято податкове повідомлення-рішення (ППР) № .

Також податковий орган зазначив, що за наслідками проведеної перевірки було встановлено заниження позивачем військового збору від здійснення підприємницької діяльності в сумі 13896,49 гривень. На підставі чого було застосовано штрафну санкцію в сумі 3474,12 грн та прийнято 14.06.2018 р. ППР№ .

Податковий орган зазначив, що в податкових деклараціях про майновий стан і доходи позивача за 2015 - 2017 роки встановлено заниження суми загального оподатковуваного доходу у сумі 472633,66 гривень. Зокрема, встановлено розбіжність між обсягами придбання та реалізації окремих груп товарів. Податковий орган вказує, що позивачем для перевірки не надані документи, що підтверджують оприбуткування товарів, залишки яких, придбання та реалізація, не підтверджені документально, не надані документи що підтверджують транспортування, зберігання зазначеного товару, не надані документи якими підтверджено здійснення виплат постачальникам за вказаний товар. Пояснення з вищезазначених питань позивачем не надані. Крім того, в ході проведення перевірки, інформацію про залишки товарно-матеріальних цінностей у самозайнятої особи ОСОБА_1 не надано, про що 21.05.2018 р. було складено акт про не надання документів. Таким чином, податковий орган стверджує, що самозайнютою особою ОСОБА_1 занижено валовий дохід у 2015 році на суму 309298,30 грн, у 2016 році на суму 153773,05 грн та у 2017 році на суму 9562,31 гривень.

Відповідач повідомив суду, що позивач здійснював оптову торгівлю будівельними матеріалами. Оплата за реалізований товар поступала на поточні рахунки самозайнятої особи. У перевіреному періоді підприємцем було укладено трудові договори з найманими працівниками, які працювали на посадах водіїв, однак для перевірки не представлено шляхові листи, товарно-транспортні накладні, замовлення на доставку товарів та інші документи, які б підтверджували надання транспортних послуг найманими працівниками.

Також податковий орган вказує, що у перевіреному періоді самозайнятою особою ОСОБА_1 проводилось відшкодування витрат на комунальні послуги, оренди тонувального обладнання, оплата бухгалтерські та юридичні послуги, проте за адресою: АДРЕСА_2 , однак за вказаною адресою зареєстрована юридична особа ТОВ «Доміно-БМ». Податковим органом проведено обстеження господарського об`єкту магазину «Доміно - будівельні матеріали», яке знаходиться за адресою м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 172 та було встановлено, що в даному магазині свою господарську діяльність здійснюють суб`єкти господарювання, а саме: ФОП ОСОБА_4 . Самозайнята особа ОСОБА_1 уклав договір оренди частки нерухомого майна з орендарем - ТОВ «Доміно - БМ» від 01.02.2016 р. за адресою АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 загальною площею 45 кв.м. Також, ФОП ОСОБА_1 укладено договір про надання послуг завантаження та розвантаження від 01.02.2016 р. з ТОВ «ДОМІНО-БМ». Податковий орган зазначив, що в ході проведення перевірки встановлено, що ТОВ «ДОМІНО-БМ» не здійснювало відшкодування за комунальні послуги, послуги зв`язку, або оплату за оренду приміщення самозайнятій особі ОСОБА_1 Таким чином, відповідач зазначає, що до складу документально підтверджених витрат, пов`язаних із здійсненням власної господарської діяльності віднесено витрати за комунальні послуги, послуги зв`язку та інше за об`єкт у м. АДРЕСА_2 , який переданий в оренду ТОВ «ДОМІНО-БМ». Податковий орган зазначає, що самозайнятою особою ОСОБА_1 не повідомлено контролюючий орган за основним місцем обліку платника податків про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП, тобто про об`єкт, зданий в оренду у м. Чернівці, вул. Героїв Майдану, 172.

Щодо включення ФОП ОСОБА_1 у 2015-2017 роках до витрат бухгалтерські та юридичні послуги, отримані від ТОВ «УПФАК Вікторія», податковий орган зазначив, що встановлений чинним податковим законодавством перелік витрат не містить витрат, понесених у зв`язку з наданням фізичній особі - підприємцю бухгалтерських та юридичних послуг. Крім того, відповідач зазначає, що за наслідком проведеної перевірки встановлено, що позивач не забезпечив ведення книги обліку доходів і витрат.

Податковий орган вказує, що позивачем неправильно визначено базу оподаткування податком на додану вартість, у зв`язку із чим податкові зобов`язання з ПДВ за 2015-2017 роки були занижені на 45156 гривень.

З вказаних підстав відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 08.08.2018 р. відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання по справі на 04.10.2018 року.

04.10.2018 р. судове засідання не відбулося, у зв`язку із неявкою учасників справи в судове засідання. Від представника позивача 03.10.2018 р. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У зв`язку із вказаним, розгляд справи призначено на 25.10.2018 року.

25.10.2018 р. судове засідання не відбулося, у зв`язку із перебуванням головуючого судді у відпустці. Розгляд справи призначено на 04.12.2018 року.

В підготовчому засіданні 04.12.2018 р. представник позивача звернувся до суду із клопотанням про відкладення розгляду справи, з метою ознайомлення з поданим податковим органом відзивом на позов. У зв`язку із вказаним, суд задовольнив клопотання представника позивача та відклав розгляд справи на 17.01.2019 року.

В підготовчому судовому засіданні 17.01.2019 р. представником позивача заявлено клопотання про призначення судової економічної експертизи. Представник відповідача заперечував проти призначення експертизи. Ухвалою суду від 17.01.2019 р. відмовлено у задоволені клопотання позивача про призначення експертизи. Крім того, в підготовчому засіданні закрито підготовче провадження та вирішено призначити розгляд справи по суті спору на 18.02.2019 року.

Судове засідання 18.02.2019 р. знято з розгляду, у зв`язку із відсутністю вільного залу судового засідання. Розгляд справи призначено на 01.03.2019 року.

В судове засідання 01.03.2019 р. з`явились представники відповідача, представник позивача не з`явився, однак 01.03.2019 р. через канцелярію суду від представника позивача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. У зв`язку із вказаним, розгляд справи відкладено на 14.03.2019 року.

14.03.2019 р. в судовому засіданні за клопотанням представника позивача долучено до матеріалів справи висновок експерта №620 від 05.11.2018 року. У зв`язку із необхідністю ознайомлення представника відповідача з вказаним висновком експерта, у судовому засіданні оголошено перерву до 28.03.2019 року.

В судовому засіданні 28.03.2019 р. представник відповідача подав до суду заперечення щодо висновку експерта №620 від 05.11.2018 року. Представник позивача звернувся до суду з клопотанням про відкладення розгляду справи, з метою ознайомлення із запереченнями податкового органу на висновок експерта №620 від 05.11.2018 року. У зв`язку із вказаним, судом оголошено перерву в судовому засіданні до 22.04.2019 року.

В судовому засіданні 22.04.2019 р., після з`ясування обставин справи та дослідження доказів, учасниками справи подано клопотання про розгляд справи без їх участі в порядку письмового провадження за наявними матеріалами у справі. Представники позивача підтримали позов, в той час як представники відповідача заперечували проти задоволення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку із вказаним суд вирішив перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Оцінивши повідомлені представниками сторін обставини справи, суд вважає, що наявні достатні підстави для прийняття судового рішення.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

Податковим органом проведено документальну планову перевірку самозайнятої особи ОСОБА_1 з питань дотримання вимог податкового валютного та іншого законодавства, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р., за результатами якої складено акт №63/24-13-13-04-18/ від 29.05.2018 року. (том 1 а.с. 18-79).

В акті перевірки складено висновки про виявлені порушення:

- пп. 2, пп.6, пп. 8, пп. 9 п. 6 Порядку ведення Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 1609.2013 р. № 481 та пп. «а» п. 176.1 ст. 176 Податкового кодексу України від 02.12.2010 р., № 2755-VІ, в частині невірного відображення отриманого від здійснення господарської із сумарним підсумком за місяць, квартал, рік, зокрема, кошти, що надійшли на поточний рахунок, касу платника податків та/або отримано готівкою, сума фактично понесених інших витрат, безпосередньо пов`язаних з одержанням доходу, які не зазначені в графах 6 та 7, та суми чистого оподаткованого доходу, яка розраховується як різниця між сумою доходу за звітний період та сумою понесених витрат від провадження господарської або незалежної професійної діяльності;

- пп. 164.1.1 п. 164.1. абз.2 п. 164 ст. 164 та п. 177.1, п. 177.2 ст. 177 Податкового кодексу України, в частині заниження суми чистого доходу за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р. на загальну суму 961272,0 грн, в тому числі за 2015 р. на 628017,32 грн, за 2016 рік на 263463,40 грн, за 2017 рік на 69791,31 грн, що призвело до заниження податку на доходи фізичних осіб від здійснення підприємницької діяльності на суму 175085,78 грн, в тому числі за 2015 р. у сумі 115100,0 грн, за 2016 р. у сумі 47423,34 грн, за 2017 рік у сумі 12562,44 грн;

- п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Перехідних Положень Податкового кодексу України, що призвело до заниження військового збору від здійснення підприємницької діяльності у сумі 13896,49 грн, у тому числі за 2015 р. на 8897,68 грн, за 2016 рік на 3951,94 грн, за 2017 р. на 1046,87 грн;

- абз. 1 п. 2 ч. 1 ст. 7, п. 2 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування» від 08.07.2010 року, № 2464-VI, не нараховано єдиний внесок, який підлягає нарахуванню з оподаткованого доходу на суму доходу (прибутку) всього у сумі 1968710,58 грн, в т.ч. за 2015 рік в сумі 82604,01 грн, за 2016 рік 53002,97 грн, за 2017 рік у сумі 6123,60 грн;

- п. 187.1 ст. 187, п. 188.1. ст. 188 Податкового кодексу України, внаслідок чого, перевіркою встановлено: завищення від`ємного значення, що переноситься до складу податкового кредиту наступного податкового періоду за травень 2015 року на 605,00 грн, за серпень 2015 року у сумі 568,0 грн, заниження сум ПДВ, що підлягає сплаті до державного бюджету у сумі 37507,0 грн;

- п.44.6, п 44.7 ст. 44 Податкового Кодексу України - не надання посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документів, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності;

- п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, п. 8.1. Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 року, №1588, не повідомлено контролюючий органу за основним місцем обліку платника податків про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП.

На підставі виявлених порушень податковим органом складено:

- податкове повідомлення-рішення № від 14.06.2018 року, яким збільшено суму грошових зобов`язань позивача з податку на доходи фізичних осіб в сумі 218857,23 грн;

- податкове повідомлення-рішення № від 14.06.2018 року, яким застосовано штрафні санкції з податку на додану вартість на суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту в сумі 1173 грн;

- податкове повідомлення-рішення № від 14.06.2018 року, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 170 грн;

- податкове повідомлення-рішення № від 14.06.2018 року, яким збільшено суму грошових зобов`язань з податку на додану вартість в сумі 46883,75 грн;

- податкове повідомлення-рішення № від 14.06.2018 року, яким збільшено суму грошових зобов`язань з військового збору в сумі 17370 грн;

- податкове повідомлення-рішення № від 14.06.2018 року, яким застосовано штрафні санкції в розмірі 510 грн;

- рішення № від 14.06.2018 року про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним фіскальним органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в розмірі 41512,15 грн;

- вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 14.06.2018 р. на суму податкового боргу 196870,58 гривень. ( том 1 а.с. 80-87).

На підтвердження понесення витрат, пов`язаних із оплатою комунальних послуг та інших витрат ФОП ОСОБА_1 за адресою здійснення господарської діяльності м. Чернівці, АДРЕСА_3 Героїв Майдану, АДРЕСА_2 надано наступні докази: договір №2274/36/9864 від 13.01.2012 р. про надання послуг бізнес мережі; додаткову угоду №1 від 13.01.2012 . про надання послуг телефонного зв`язку до договору №2274/36/9864 від 13.01.2012 р.; договір №15-п про надання послуг з доступу до телекомунікаційних мереж Інтернет від 01.02.2011 р.; договір №ПП-38 від 27.10.2011 р., №4361/6 від 17.11.2011 р. про постачання еклектичної енергії; договір №8481 від 10.11.2011 р. та від 01.01.2016 р. про постачання природного газу; договір №32/11 від 30.06.2011 р. на централізоване спостереження, договір №22 від 01.01.2012 р. на компенсацію витрат на водопостачання та водовідведення; договір на вивезення твердих побутових відходів від 01.06.2014 р. №2379; договір про надання юридичних послуг №03/01/2014 від 03.01.2014 р., №02/01/2015 від 02.01.2015 р., №04/01/2016 від 04.01.2016 р., та акти прийняття-передачі наданих послуг, квитанції про оплату отриманих послуг; договір про надання бухгалтерських послуг 01.07.2014 р., акти прийняття-передачі наданих послуг, квитанції про оплату отриманих послуг; договір купівлі продажу від 22.08.2011 р. нежитлових приміщень площею 197,90 кв.м за адресою м. Чернівці АДРЕСА_2 ; договір оренди №8013 від 20.08.2012 р. про оренду земельної ділянки за адресою АДРЕСА_4 Чернівці АДРЕСА_2 ; договір оренди частки нерухомого майна від 01.02.2016 р. та від 03.01.2017 р. за адресою АДРЕСА_1 Червоноармійській (Героїв Майдану), 172, акти наданих послуг з оренди приміщень за 2016-2017 роки. ( том 1 а.с. 89-208, 247-250, том 2 а.с. 1-21).

На підтвердження надання позивачем послуг надано наступні докази: договір оренди ФОП ОСОБА_2 Д.І. частки нерухомого майна від 01.01.2016 р. за адресою АДРЕСА_1 ; договір про надання послуг завантаження та розвантаження від 01.02.2016 р.; акти наданих послуг за 2016-2017 роки; договір оренди тонувального обладнання №021 від 03.06.2013 р., акти прийому-передачі обладнання, акти наданих послуг у 2015-2017 роках; трудові договори, укладені 02.11.2015 р. та 04.04.2018 р. на посаду водія. (том 1 а.с. 209-246).

На підтвердження придбання ФОП ОСОБА_2 Д.І. товарно-матеріальних цінностей у період з 2013-2017 роки позивачем надано видаткові накладні. (том 2 а.с. 24-71).

До матеріалів справи надано копію книги обліку доходів і витрат №1680 ФОП ОСОБА_1 , де відсутні будь-які відомості щодо доходів і витрат позивача. (том 2 а.с. 72 ).

Представником позивача додано до матеріалі справи банківські виписки про рух коштів по рахунку ФОП ОСОБА_1 , отриманих доходів та витрат у період з 2015-2017 років. (том 2 а.с. 158-250, том 3 а.с. 1-52).

Матеріали справи містять висновок №260 економічної експертизи від 05.11.2018 р. де вказано, що документально не підтверджено висновків в Акті перевірки №63/24-13-13-04-18/ від 29.05.2018 р. про завищення від`ємного значення ПДВ за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 року. ( том 3 а.с. 96-154).

Не погоджуючись із податковими повідомленнями-рішеннями № від 14.06.2018 року, № від 14.06.2018 року, № від 14.06.2018 року, № від 14.06.2018 року, № від 14.06.2018 року, № від 14.06.2018 року, рішення № про застосування штрафних санкцій від 14.06.2018 року, вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 14.06.2018 року, позивач звернувся до суду із даним позовом за захистом своїх прав.

Спірні правовідносини врегульовано Податковим кодексом України.

До вказаних правовідносин суд застосовує такі положення законодавства.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно частини першої та другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України від 02.12.2010 р. №2755 -VI (далі - ПК України).

Щодо прийнятого податкового повідомлення - рішення № від 14.06.2018 року, яким застосовано до позивача штраф (штрафні санкції) в сумі 510 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України та п. 1 наказу Міністерства доходів і зборів України «Про затвердження форми Книги обліку доходів і витрат, яку ведуть фізичні особи - підприємці, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, і фізичні особи, які провадять незалежну професійну діяльність, та Порядку її ведення» від 16.09.2013 р. №481 фізичні особи - підприємці зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Суд звертає увагу, що статтею 164-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення від 17.12.1984 № 8073-Х визначено, що неведення обліку або неналежне ведення обліку доходів і витрат громадянами, для яких законами України встановлено обов`язкову форму обліку, тягне за собою попередження або накладення штрафу у розмірі від трьох до восьми неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Водночас п. 121.1 ст. 121 ПК України визначає, що незабезпечення платником податків зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської та статистичної звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків та зборів протягом установлених статтею 44 цього Кодексу строків їх зберігання та/або ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 510 гривень.

Судом встановлено, що позивач зберігає книгу обліку доходів і витрат №1680 ФОП ОСОБА_1 , де відсутні будь-які відомості щодо доходів і витрат позивача. Таким чином, у даному випадку, відповідальність за неведення книги обліку доходів і витрат підлягає застосуванню відповідно до ст. 164 Кодексу України про адміністративні правопорушення, а не за п. 121.1 ст. 121 ПК України.

У зв`язку із вказаним, податкове повідомлення - рішення № від 14.06.2018 року, яким застосовано до позивача штраф (штрафні санкції) в сумі 510 грн, підлягає скасуванню, а позов у цій частині - задоволенню.

Щодо прийнятого податкового повідомлення - рішення № від 14.06.2018 року, яким застосовано до позивача штраф (штрафні санкції) в сумі 170 грн, відповідно до п. 119.3 ст. 119 ПК України суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, підставою для прийняття податкового повідомлення - рішення № від 14.06.2018 р. стало неподання ФОП ОСОБА_1 до контролюючого органу про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність, за формою №20-ОПП.

Порядок обліку платників податків та зборів затверджений наказом Мінфіну від 09.12.2011 р. № 1588 (далі Порядок № 1588).

Відповідно до п. 8.2 розділу VIII Порядку № 1588 об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.

Про їх наявність платник податків зобов`язаний повідомляти контролюючі органи за основним місцем обліку у встановленому цим розділом порядку (п. 8.1 розд. VIII Порядку № 1588).

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 117.1 ст.117 ПК України неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 170 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 510 гривень.

Суд вважає безпідставними твердження позивача, що накладений штраф (штрафні санкції) в сумі 170 грн за неподання ФОП ОСОБА_1 до контролюючого органу про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність, за формою №20-ОПП, відноситься до адміністративно-господарської санкції, згідно з ч. 1 ст. 250 Господарського кодексу України, строк для застосування якої минув, з наступних підстав.

Так, згідно з ч. 1 ст. 250 Господарського кодексу України адміністративно-господарські санкції можуть бути застосовані до суб`єкта господарювання протягом шести місяців з дня виявлення порушення, але не пізніш як через один рік з дня порушення цим суб`єктом встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, крім випадків, передбачених законом.

Проте, з набранням 01.01.2011 р. чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Податкового кодексу України» від 02.12.2010 № 2756-VI, зі сфери дії статті 250 Господарського кодексу України виключено штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи державної податкової служби та митні органи.

Так, згідно з ч. 2 ст. 250 Господарського кодексу України визначено, що дія цієї статті не поширюється на штрафні санкції, розмір і порядок стягнення яких визначені Податковим кодексом України, Законом України "Про банки і банківську діяльність" та іншими законами, контроль за дотриманням яких покладено на органи доходів і зборів.

Згідно з п. 113.3 ст. 113 ПК України штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за порушення норм законів з питань оподаткування або іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, застосовуються у порядку та у розмірах, встановлених цим Кодексом та іншими законами України.

Відповідно до п. 114.1 ст. 114 ПК України граничні строки застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до платників податків відповідають строкам давності для нарахування податкових зобов`язань, визначеним статтею 102 цього Кодексу.

Згідно з пп. 102.1 ст. 102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Таким чином, штрафні санкції за неподання до контролюючого органу повідомлення за формою №20-ОПП складають 170 грн, а строк для їх застосуванню становить 1095 днів.

Крім того, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не подав до контролюючого органу повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність, за формою №20-ОПП. А саме, судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 , на підставі договорів оренди від 01.02.2016 р. та від 03.01.2017 р., передано в оренду ТОВ «Доміно - БМ» нежитлове майно за адресою АДРЕСА_1 , 172 загальною площею 45 кв.м. Однак, всупереч вимогами п. 8.1 розд. VIII Порядку № 1588, позивач не подав у встановлені строки до контролюючого органу повідомлення за формою №20-ОПП, про об`єкт зданий в оренду за адресою АДРЕСА_2 , що призвело до правомірності накладення штрафних санкцій в сумі 170 гривень згідно з прийнятим податковим повідомленням - рішенням № від 14.06.2018 року.

З вказаних підстав, суд дійшов висновку про відсутність підстав для скасування податкового повідомлення - рішення № від 14.06.2018 року, яким застосовано до позивача штраф (штрафні санкції) в сумі 170 грн.

Щодо включення ФОП ОСОБА_1 до витрат бухгалтерських та юридичних послуг, отриманих від ТОВ «УПФАК Вікторія» за 2015-2017 роки, суд зазначає наступне.

Відповідно пп. 177.4.4 п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1 - 177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг.

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України встановлено, що господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

За приписами норм п.44.1 та п.44.3 ст.44 Податкового кодексу України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статті 39 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності.

Згідно з абз. 2 п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Суд звертає увагу, що Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність" встановлює правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно ч. 1ст. 9 цього ж Закону, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Пункт п. 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 N 88, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.95 за N 168/704, встановлює порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської звітності підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (підприємства), "господарські операції" - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Аналіз вищевикладених норм вказує на те, що витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування мають бути фактично здійснені та підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

При цьому, податкове законодавство не встановлює перелік первинних документів, складенням яких мають оформлюватися ті чи інші операції. Разом з тим відповідні первинні документи повинні містити усі необхідні реквізити, визначені частинами першою, другою статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", повну інформацію про виконану господарську операцію та виступати носіями достовірних відомостей про таку операцію та її учасників.

Отже, для цілей оподаткування такі витрати враховуються за умови їх економічної обґрунтованості, документального підтвердження та спрямованості на збільшення доходу. Результат використання в господарській діяльності отриманих від контрагентів послуг, носить в основному оціночний та опосередкований вартісний характер, зокрема, це покращення умов ведення бізнесу, виявлення та попередження юридичних ризиків ведення господарської діяльності, приріст попиту споживачів на продукцію товариства, що в кінцевому результаті призвело до збільшення обсягів продажу та, відповідно, прибутку суб`єкта господарювання.

На підтвердження правомірності віднесення до складу витрат з надання послуг, в тому числі послуг з ведення бухгалтерських та юридичних послуг за 2015-2017 роки, надано: договори про надання юридичних послуг №03/01/2014 від 03.01.2014 р., №02/01/2015 від 02.01.2015 р., №04/01/2016 від 04.01.2016 р., договір про надання бухгалтерських послуг централізованою бухгалтерією від 01.07.2014 р., акти прийняття-передачі наданих послуг за вказаними договорами. На підтвердження понесення витрат за отримані юридичні послуги, позивач надав суду квитанції до прибуткового касового ордера за оплачені юридичні послуги у 2014 році. На підтвердження понесення витрат за отримані бухгалтерські послуги, позивач надав суду квитанції до прибуткового касового ордера за частково оплачені бухгалтерські послуги за лютий 2015, квітень 2015 року.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Такі первинні документи повинні мати обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

На виконання вказаних договорів про надання бухгалтерських та юридичних послуг позивачем було складено відповідні акти приймання-передачі послуг. Позивач стверджує, що зобов`язання за вказаними договорами виконувались в повному обсязі. Однак на підтвердження вказаних тверджень, позивачем не було надано суду: платіжні доручення, банківські виписки, звіти про наданні послуги, тощо. Надані суду докази на підтвердження отримання бухгалтерських та юридичних послуг (акти прийняття-передачі наданих послуг, квитанції до прибуткового касового ордера за оплачені юридичні послуги у 2014 р., ордера за частково оплачені бухгалтерські послуги за лютий 2015, квітень 2015 р.), не є достатніми для встановлення понесення позивачем витрат на бухгалтерських та юридичних послуг за 2015-2017 роки.

А відтак, суд вважає правомірними висновки податкового органу, щодо безпідставності визначення позивачем витрат за отримані юридичні та бухгалтерські послуги у 2015 р. в сумі 202361, у 2016 р. в сумі 119486,75 грн, у 2017 році в сумі 21800 гривен. А тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо виключення податковим органом зі складу документально підтверджених витрат позивача на комунальні послуги, послуги зв`язку та інше, за адресою АДРЕСА_2 на суму 694258,30 грн, суд зазначає наступне.

Згідно інформації, отриманої в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, одним із видів діяльності ФОП ОСОБА_1 є - Код КВЕД 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна.

Судом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 , на підставі договорів оренди від 01.02.2016 р. та від 03.01.2017 р., передано в оренду ТОВ «Доміно - БМ» нежитлове майно за адресою АДРЕСА_2 загальною площею 45 кв.м.

Згідно з п. 3.4 -3.6 договору оренди від 01.02.2016 р. визначено, що комунальні послуги (за фактично використану воду, тепло і електроенергію) та електрозв`язок не включається до орендної плати і компенсується орендарем за цінами постачальників таких послуг орендодавцю в разі їх отримання орендарем при умові, якщо орендар самостійно не здійснює такі платежі за окремими договорами на такі послуги. Підставою для компенсації є: за фактично спожиту воду і електроенергію показники лічильників; фактично спожите тепло відношення об`єму об`єкта оренди до об`єму всіх приміщень, що обігріваються; за фактично використаний електрозв`язок відповідні рахунки постачальника таких послуг. Компенсація оплачених комунальних послуг та електрозв`язку здійснюється орендарем на користь орендодавця протягом 5 банківських днів з моменту отримання від орендодавця відповідних рахунків на оплату та/або пере виставлених рахунків постачальників.

Відповідно до п. 5.3 договору оренди від 03.01.2017 р., визначено, що комунальні платежі в орендні плату не входять та сплачуються орендодавцю по виставленим ним рахункам або самостійно.

Згідно з п. 177.4 ст. 177 ПК України до переліку витрат фізичних осіб - підприємців, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, належать документально підтверджені витрати.

Таким чином, з аналізу вказаних договорів, судом встановлено, що позивачу відшкодовувались ТОВ «Доміно - БМ» витрати на комунальні послуги, а відтак право відносити комунальні платежі, у періоді, що перевірявся, до витрат, понесених ФОП ОСОБА_1 не було правових підстав.

З вказаних підстав, суд дійшов висновку про правомірність висновків податкового органу щодо безпідставності включення позивачем до документально підтверджених витрат оплату на комунальні послуги, послуги зв`язку та інше, за адресою АДРЕСА_1 Майдану, 172 на суму 694258,30 грн, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Щодо висновків податкового органу про заниження позивачем валового доходу по періодах за 2015 р. в сумі 309298,30 грн, за 2016 р. в сумі 153773,05 грн, за 2017 р. в сумі 9562,31 грн, суд зазначає наступне.

Згідно з п. 164.1 ст.164 Податкового кодексу України встановлено, що загальний оподатковуваний дохід - будь який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Відповідно до пп. 164.1.1. п. 164.1 ст.164 Податкового кодексу України визначено, що загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу.

Згідно з п.44.1 статті 44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних із визначенням об`єктів оподаткування на підставі первинних документів, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку; б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

На підставі матеріалів акта №63/24-13-13-04-18/ від 29.05.2018 р. та наданих суду позивачем доказів про рух коштів за придбаний та реалізований товар за період 2015-2017 р., встановлено, що: за 2015 рік первинних документів на підтвердження придбання цементу суду не надано; у 2016 року позивач придбав цемент 144,35 тон на суму 303825,67 гривень. Закупка здійснювалася ТОВ «ВАСКо - Імпорт» та ТОВ «Торговий дім "Боянівка»; протягом 2017 року позивач придбав цемент 34,4 тон на суму 143257,45 гривень. Закупка здійснювалася ТОВ «ВАСКо - Імпорт»;

Згідно матеріалів перевірки податкового органу та доказів, наданих позивачем з відображенням про рух коштів, встановлено, що у 2015 році реалізовано цементу цемент М-500, Кам.-Под. 25кг; Цемент М-500, Кам.-Под. 50 кг у мішках 25кг - 9571 мішків на суму 292570,86 грн.; у мішках 50кг - 46 мішків на суму 2185,41 гривень. У 2016 році реалізовано цементу (Цемент білий СІМЗА (Турція), 25кг; Цемент М-500, Кам.-Под. 25кг; Цемент М-500, Кам.-Под. 50кг) у мішках 25кг- 8383 мішків на суму 396569,61 гривень.; у мішках 50кг - 763 мішків на суму 49784,11 гривень. У 2017 році реалізовано цементу (Цемент білий СІМЗА (Турція, Туреччина) у мішках 25кг - 1414 мішків на суму 147248,40 гривень.

Первинних документів на підтвердження придбання протягом 2015 року дюбелів суду не надано. Протягом 2016 року позивачем придбано дюбелів (Дюбель втулка розпірний для кріплення термоізоляції 10* 90 мм, 10*110 мм) 3996 штук на суму 4116,66 гривень. Протягом 2017 року придбано дюбелів (Дюбель втулка розпірний для кріплення термоізоляції 10*160 мм) 5093,97 штук на суму 7182,50 гривень.

При цьому, позивачем протягом 2015 року здійснювалася реалізація дюбелів для пінопласту (Дюбель для пінопласту СТОЛІТ, 10x130, 10x90, 10x160, 10x110). Всього реалізовано 12891 штук на суму 14542,03 гривень. Протягом 2016 року здійснювалася реалізація дюбелів по номенклатурі (Дюбель для пінопласту СТОЛІТ, 10x130, 10x90, 10x160, 10x110; Дюбель ЗМ-08045., 8МК-06040., ЗМ-08060.). Всього реалізовано 20385 штук на суму 15361,66 гривень. Протягом 2017 року позивачем здійснювалася реалізація дюбелів (Дюбель для пінопласту СТОЛІТ, 10x130, 10x110; Дюбель ЗМ-08060., ККХ-08 5060.) Всього реалізовано 10902 штук на суму 12753,86 гривень.

На підставі вказаного, судом встановлено, що в ході проведення перевірки та до матеріалів справи не надано інформацію та первинних документів (транспортування, зберігання товару, податкові та видаткові накладні, договори, тощо) про залишки товарно-матеріальних цінностей у ФОП ОСОБА_1 станом на 01.01.2015 р., що унеможливлює підтвердити документально кількість придбаних та проданих будівельних матеріалів у 2015-2017 роках.

З вказаних підстав, висновки податкового органу про заниження позивачем валового доходу по періодах за 2015 р. в сумі 309298,30 грн, за 2016 р. в сумі 153773,05 грн, за 2017 р. в сумі 9562,31 грн, є правомірними, а позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Таким чином, твердження позивача про безпідставність донарахованих відповідачем податкових зобов`язань, єдиний соціальний внесок та штрафні санкції з відповідних податків та загальнообов`язкових платежів за порушення порядку формування визначення витрат, доходів та чистого доходу, не знайшли свого нормативного та доказового підтвердження.

А відтак, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення №, №, №, №, рішення № про застосування штрафних санкцій від 14.06.2018 року, вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ф- від 14.06.2018 року винесені (прийняті) відповідачем правомірно, у зв`язку із чим, позовні вимоги в цій частині позову не підлягають задоволенню.

Щодо наданого позивачем висновку судово-економічної експертизи діяльності ФОП ОСОБА_1 . №260 від 05.11.2018 р., суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Суд звертає увагу, що згідно з ст. 108 КАС України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 90 цього Кодексу.

Статтею 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд не приймає до уваги висновки судово-економічної експертизи №260 від 05.11.2018 р., оскільки з вказаного висновку неможливо встановити докази, на підставі яких надано оцінку спірним правовідносинам, не вказано розрахунки встановлених витрат, доходу, первинних доказів на підтвердження придбання, транспортування зберігання будівельних матеріалів позивача у 2015-2017 роках, не відображено співставлення сум первинних документів та даних проведеної експертизи, не зазначено розбіжність встановлених податковим органом висновків та наданих для експертизи документів.

Щодо тверджень позивача про допущення податковим органом помилок правозастосування, методологічних помилок, арифметичних помилок в акті перевірки №63/24-13-13-04-18/ від 29.05.2018 р., судом встановлено, що вказані обставини не вплинули на правомірність та законність висновків податкового органу про порушення позивачем вимог Податкового кодексу України та не вплинули на суми застосованих податкових зобов`язань та прийнятих штрафних санкцій у рішеннях відповідача. Суд наголошує, що формальні помилки допущені податковим органом під час складання акта перевірки не можуть бути підставою для звільнення позивача від відповідальності за виявлені порушення податкового законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з вимогами ч. 1 та ч. 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме в частині прийняття податкового повідомлення - рішення № від 14.06.2018 року, яким застосовано до позивача штраф (штрафні санкції) в сумі 510 грн.

В решті частині позову, суд відмовляє, оскільки обґрунтування позивача не підтвердились документально та спростовані поданими суду документами та матеріалами документальної планової перевірку самозайнятої особи ОСОБА_1 за період з 01.01.2015 р. по 31.12.2017 р.

Частинами 1 та 3 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із частковим задоволенням позову, судові витрати в частині задоволених позовних вимог підлягають стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 77, 78, 90, 139, 143, 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України ,-

В И Р І Ш И В:

1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення № від 14.06.2018 року, про застосування штрафних санкцій до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 в розмірі 510 гривень.

3. В решті частині позову відмовити.

4. Стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 5,10 грн (п`ять гривень десть копійок) відповідно до квитанції №1283 від 31.07.2018 року.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду через Чернівецький окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його складання.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач: Головне управління ДФС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, м. Чернівці, 58013, 3).

Суддя Брезіна Т.М.