Справа № 560/575/19
Суддя: Ковальчук О.К.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/575/19
РІШЕННЯ

іменем України

21 травня 2019 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд головуючого-судді Ковальчук О.К.

за участю:секретаря судового засідання Свинобой О.В. позивача ОСОБА_1 , представника позивача Нюні О.І. представника відповідача Чорної А.А.
розглянувши адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Хмельницькій області про визнання протиправною та скасування постанови відповідача про накладення штрафу від 06.02.2019 №22/57.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що Головне управління Державної фіскальної служби у Хмельницькій області провело документальну позапланову перевірку фінансово-господарської діяльності з питань дотримання законодавства, щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з найманими працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору до бюджету, правильності нарахування та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.12.2016 по 30.11.2018. За наслідком перевірки складений акт документальної виїзної перевірки №0031/22-01-13-03/ від 22.01.2019. 06 лютого 2019 року розглянувши справу про накладення штрафу на підставі акта документальної виїзної перевірки №0031/22-01-13-03/ ГУ ДФС у Хмельницькій області від 22.01.2019р., перший заступник начальника управління Держпраці у Хмельницькій області Логвин О.О. виніс постанову про накладення штрафу уповноваженими особами №22/57, якою наклав на ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 250380,00 гривень. Вважає вказану постанову протиправною, оскільки порушень трудового законодавства не вчиняла, а постанова прийнята необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, оскільки відповідач не вжив всіх заходів для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставини справи. Вказує, що ОСОБА_2 працює у неї продавцем з 13.11.2018, що підтверджується трудовим договором 1 від 13.11.2018, наказом 1 від 12.11.2018 про прийняття на роботу, повідомленням органу ДФС про прийняття працівника на роботу від 22.11.2018 та довідкою Пенсійного фонду України ОК-5 від 08.02.2019 ОСОБА_3 працює продавцем з 13.11.2018, що підтверджується трудовим договором 1 від 13.11.2018, наказом 1 від 12.11.2018 про прийняття на роботу, повідомленням органу ДФС про прийняття працівника на роботу від 22.11.2018 та довідкою Пенсійного фонду України ОК-5 від 08.02.2019. Трудові відносини із вказаними особами оформлені з урахуванням чинних норм законодавства, тому застосування відповідачем відповідальності на підставі абзацу 2 частини 2 статті 265 КЗпП України, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору, є безпідставним. Просить скасувати постанову відповідача від 06.02.2019 №22/57 про накладення штрафу.

В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

У відзиві на позов відповідач зазначив, що постанова про накладення штрафу від 06.02.2019 №22/57 винесена на підставі акта документальної позапланової виїзної перевірки Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 22 січня 2019 року №0031/22-01-13-03/, яким встановлений факт використання ФОП ОСОБА_1 праці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 без належного оформлення трудових відносин. Під час проведення перевірки ФОП ОСОБА_1 при відвідуванні магазину дитячого одягу відділу «Малявочка» в ТРЦ «Квартал» встановлено, що продаж товару здійснює ОСОБА_3 , яка надала письмові пояснення в яких зазначила, що працює продавцем на випробувальному терміні з 13.11.2018 року. При відвідуванні магазину «Меланія» в ТРЦ «Квартал» встановлено, що продаж товару здійснює ОСОБА_2 , яка відмовилась від дачі письмових пояснень. У ході фактичних перевірок ДФС, станом на 16 листопада 2018 року, у позивачки трудових договорів, наказів про прийняття на роботу продавців ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 фактично не було, дані документи з`явилися після перевірок ДФС. Посадовими особами ДФС зафіксовано в акті документальної перевірки факт використання позивачем в різні періоди праці двох неоформлених працівників, тому згідно з вимог пункту З Порядку №509 Управлінням Держпраці у Хмельницькій області в межах 10-денного строку з дня складання акта документальної перевірки ДФС прийняте рішення щодо розгляду справи про накладення штрафу №24 від 30.01.2019 року, за результатами якого винесена оскаржувана постанова.

Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив.

Заслухавши учасників справи і свідків, дослідивши докази, суд встановив таке.

Позивач - ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець з 13 січня 2003 року.

26.11.2018 року на підставі наказу від 13.11.2018 року №3191, службові особи ГУ ДФС у Хмельницькій області здійснили фактичну перевірку з питань дотримання позивачем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). За результатами перевірки складений акт фактичної перевірки №0405/22-01-13-03/ від 26.11.2018 року, в якому викладений висновок про використання позивачем праці найманого працівника без належного оформлення трудових відносин, а саме ОСОБА_3 .

26.11.2018 року на підставі наказу від 13.11.2018 року №3192, службові особи ГУ ДФС у Хмельницькій області здійснили фактичну перевірку з питань дотримання позивачем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами). За результатами перевірки складений акт фактичної перевірки №0404/22-01-13-03/ від 26.11.2018 року, в якому викладений висновок про використання позивачем праці найманого працівника без належного оформлення трудових відносин, а саме ОСОБА_2 .

22.01.2019 року на підставі наказу від 09.01.2019 року №33, службові особи ГУ ДФС у Хмельницькій області здійснили документальну позапланову виїзну перевірку з питань дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з найманими працівниками, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору до бюджету, правильності нарахування та сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. За результатами перевірки складений акт документальної перевірки №0031/22-01-13-03/ від 22.01.2019 року, в якому викладений висновок про використання позивачем праці найманих працівників, які без належного оформлення трудових відносин, а саме ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

30.01.2019 року розглянувши акт документальної перевірки №0031/22-01-13-03/ від 22.01.2019 року перший заступник начальника Управління Держпраці у Хмельницькій області ОСОБА_5 прийняв рішення щодо призначення розгляду справи про накладення штрафу на 06.02.2019.

Постановою від 06.02.2019 №22/57 Управління Держпраці в Хмельницькій області на підставі статті 265 Кодексу законів про працю України наклало на позивача штраф в розмірі 250380,00 грн за порушення статей 2, 3, 21, 24 Кодексу законів про працю України.

Не погодившись із спірною постановою, позивач оскаржила її до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 N 877-V (далі Закон N 877-V).

Статтею 1 Закону N 877-V визначено, що державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною четвертою статті 2 Закону N877-V передбачено, що заходи контролю здійснюються, зокрема, органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону (частина 5 статті 2 Закону N 877-V).

Відповідно до статті 259 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Механізм накладення на суб`єктів господарювання та роботодавців штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України та частинами другою - сьомою статті 53 Закону України "Про зайнятість населення" визначає Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2013 р. №509 (далі Порядок №509).

Згідно з пунктом 2 Порядку №509 штрафи накладаються Головою Держпраці, його заступниками, начальниками управлінь і відділів Держпраці та їх заступниками (з питань, що належать до їх компетенції), начальниками територіальних органів Держпраці та їх заступниками, керівниками виконавчих органів міських рад міст обласного значення, сільських, селищних, міських рад об`єднаних територіальних громад та їх заступниками (далі - уповноважені посадові особи).

Штрафи можуть бути накладені на підставі акта документальної виїзної перевірки ДФС, її територіального органу, в ході якої виявлені порушення законодавства про працю.

Статтею 75 Податкового кодексу України визначені види перевірок.

Згідно з підпунктом 75.1. статті 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Пунктом 75.1.2. статті 75 Податкового кодексу України передбачено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Відповідно до пункту 75.1.3. статті 75 Податкового кодексу України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Згідно з пунктами 80.1. та 80.6. статті 81 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи). Під час проведення фактичної перевірки в частині дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами), в тому числі тим, яким установлено випробування, перевіряється наявність належного оформлення трудових відносин, з`ясовуються питання щодо ведення обліку роботи, виконаної працівником, обліку витрат на оплату праці, відомості про оплату праці працівника. Для з`ясування факту належного оформлення трудових відносин з працівником, який здійснює трудову діяльність, можуть використовуватися документи, що посвідчують особу, або інші документи, які дають змогу її ідентифікувати (посадове посвідчення, посвідчення водія, санітарна книжка тощо).

Пунктом 83.1. статті 83 Податкового кодексу України для посадових осіб контролюючих органів під час проведення перевірок підставами для висновків є: 83.1.1. документи, визначені цим Кодексом; 83.1.2. податкова інформація; 83.1.3. експертні висновки; 83.1.4. судові рішення; 83.1.6. податкові консультації, інші матеріали, отримані в порядку та у спосіб, передбачені цим Кодексом або іншими законами, контроль за дотриманням яких покладений на контролюючі органи.

Суд встановив, що підставою для прийняття оскаржуваної постанови слугував акт документальної виїзної перевірки Головного управління ДФС у Хмельницькій області від 22 січня 2019 року № 0031/22-01-13-03/.

При перевірці від 22 січня 2019 року використані акти фактичних перевірок № 0404/22-01-13-03/ від 26.11.2018 року та №0405/22-01-13-03/ від 26.11.2018 року, пояснення найманої особи ОСОБА_3 , пояснення найманої особи ОСОБА_2 , пояснення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Отже, при проведенні Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області 22 січня 2019 року документальної перевірки позивача, наявність укладених трудових договорів з найманими працівника та оформлення трудових відносин, не встановлювалась, жодні документи не перевірялись, висновки про відсутність трудових договорів базуються лише на актах фавктичних перевірок, під час яких також не досліджувались документи, які вказують на наявність порушення, відповідальність за яке передбачена статтею 265 КЗпП України.

Під час судового розгляду спору відповідач не надав суду докази того, що під час документальної перевірки досліджувалась наявність у позивача документів щодо оформлення найманих працівників, зокрема трудових договорів та наказів про прийняття на роботу.

Водночас, свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 повідомили суд, що дійсно працюють у позивача з 13.11.2018 на підставі трудових договорів. Щодо пояснень наданих 16.11.2018 року ОСОБА_3 вказала, що повідомляючи про випробувальний термін мала на увазі домовленість з ОСОБА_1 , що у разі незадовільної праці трудовий договір буде розірваний.

Разом з тим, оформлення трудових відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтверджується трудовим договором 1 від 13.11.2018р., наказом 1 від 12.11.2018р. про прийняття на роботу, повідомленням органу ДФС про прийняття працівника на роботу від 22.11.2018р. та довідкою Пенсійного фонду України ОК-5 від 08.02.2019р. Оформлення трудових відносин позивача з ОСОБА_3 підтверджується трудовим договором 1 від 13.11.2018р., наказом 1 від 12.11.2018р. про прийняття на роботу, повідомленням органу ДФС про прийняття працівника на роботу від 22.11.2018р. та довідкою Пенсійного фонду України ОК-5 від 08.02.2019р.

Досліджуючи правомірність застосування відповідачем до позивача відповідальності передбаченої абзацом 2 частини 2 статті 265 КЗпП України, за фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), суд враховує наступне.

Статтею 265 КЗпП України передбачено, зокрема, що юридичні та фізичні особи - підприємці, які використовують найману працю, в разі фактичного допуску працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків несуть відповідальність у вигляді штрафу у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Правові засади і гарантії здійснення громадянами України права розпоряджатися своїми здібностями до продуктивної і творчої праці визначено Кодексом законів про працю України.

Частиною першою статті 3 КЗпП України передбачено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього.

За визначенням статті 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Статтею 24 КЗпП України передбачено, що трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 23 КЗпП України трудовий договір може бути: 1) безстроковим, що укладається на невизначений строк; 2) на визначений строк, встановлений за погодженням сторін; 3) таким, що укладається на час виконання певної роботи. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами.

Суд встановив, що станом на дату складання акта документальної виїзної перевірки №0031/22-01-13-03/ ГУ ДФС у Хмельницькій області від 22.01.2019 в позивача були наявні усі підтверджуючі документи щодо оформлення найманих правників у відповідності до вимог КЗпП України.

Посилання відповідача на копію трудового договору без підпису ОСОБА_2 , що долучений до позовної заяви, як на підставу його відсутності на час здійснення перевірки позивача, що свідчить про виготовлення такого договору в односторонньому порядку заднім числом, суд вважає необґрунтованим, оскільки посадовими особами ГУ ДФС у Хмельницькій області під час документальної перевірки 22.01.2019 року не досліджувалась наявність такого договору у позивача.

Доводи відповідача про не належне оформлення ФОП ОСОБА_1 трудових відносин з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , у зв`язку із несвоєчасним надісланням повідомлення про прийом на роботу вказаних осіб в ДФС, не до 13.11.2018 року, а лише 22.11.2018 року, суд не бере до уваги, оскільки станом на час винесення оскаржуваної постанови обов`язок щодо повідомлення Державній фіскальній службі та її територіальним органам про прийняття працівника на роботу позивач виконала. Крім того, несвоєчасне повідомлення ДФС про прийняття працівника на роботу є підставою для застосування штрафу визначеного Податковим кодексом України, а не притягнення до відповідальності за порушення статті 265 КЗпП України.

В процесі судового розгляду відповідач не довів факт порушення позивачем статті 24 Кодексу законів про працю України та фактичного допуску ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , до роботи без оформлення трудового договору, що є обов`язковими умовами для застосування до позивача відповідальності, передбаченої статтею 265 КЗпП України. Натомість позивач підтвердила виконання вказаними особами робіт на підставі трудових договорів.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставах, в межах та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не довів правомірність спірної постанови від 06.02.2019 №22/57, тому позовні вимоги про визнання її протиправною та скасування необхідно задовольнити.

Відповідно до частини 1 статті 157 Кодексу адміністративного судочинства України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

У зв`язку із прийняттям рішення по даній справі, суд вважає за необхідне, вжиті заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.05.2019 у справі №560/575/19, скасувати.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову Управління Держпраці у Хмельницькій області №22/57 від 06.02.2019 .

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.05.2019.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 24 травня 2019 року

Позивач:Фізична особа-підприємець Каспрова Жанна ОСОБА_6 ( АДРЕСА_1 , АДРЕСА_2 ,29001 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_1 )
Відповідач:Управління Держпраці у Хмельницькій області (вул. Камянецька, 74,Хмельницький,Хмельницька область,29013 , код ЄДРПОУ - 39793137)

Головуючий суддя О.К. Ковальчук