Справа № 826/9373/18
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9373/18 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко А.І.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Коротких А.Ю.,

Федотова І.В.,

за участі секретаря судового засідання Біднячук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.02.2019 у справі за адміністративним позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.03.2018 № про сплату штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 1125179,66 грн. за кодом платежу 21081100, прийняте Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби, на підставі акта перевірки від 26.02.2018 № 297/28-10-43-02/14360570 «Про результати документальної позапланової невиїзної перевірки Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» з питання своєчасного виконання платіжних доручень клієнтів щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) до бюджету за період з 10.03.2015 по 12.03.2015».

Рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.02.2019 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права.

У судовому засіданні представник апелянта підтримала вимоги апеляційної скарги в повному обсязі, просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги, просив залишити рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.02.2019 без змін.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Так, у відповідності до положень ч. 1 ст. 308 КАС України, справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з приписами п. 2 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

У відповідності до ст. 316 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, 26.02.2018 Офіс великих платників податків Державної фіскальної служби, на підставі підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75, підпункту 78.1.1 пункту 78.1 статті 78, статті 79 Податкового кодексу України та наказу Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби від 23 лютого 2018 року № 289, провів документальну позапланову виїзну перевірку Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» з питання своєчасного виконання платіжних доручень клієнтів щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів) до бюджету за період з 10 березня 2015 року по 12 березня 2015 року, за результатами якої складено відповідний акт перевірки від 26 лютого 2018 року № 297/28-10-43-02/14360570.

Так, перевіркою встановлено порушення пункту 8.1 статті 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ (зі змінами та доповненнями) в частині несвоєчасного виконання Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Приватбанк» платіжних доручень клієнтів по сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів) до бюджету за період з 10 березня 2015 року по 12 березня 2015 року, що призвело до виникнення податкового боргу платників податків-клієнтів банку на загальну суму 11251796,26 грн.

З акта перевірки вбачається, що, згідно податкової інформації та матеріалів перевірок платників податків-клієнтів Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк», отриманих від регіональних Державних податкових інспекцій, порушення граничних строків сплати податкового зобов`язання з податку на прибуток за 2014 рік, визначених пунктом 57.1 статті 57 Податкового кодексу України, виникло з вини Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк», оскільки з поточних рахунків клієнтів платіж був списаний 11 березня 2015 року, однак зарахування коштів до Державного бюджету відбулось лише 12 березня 2015 року, що призвело до виникнення 11 березня 2015 року у платників податку податкового боргу та розрахування 12 березня 2015 року в автоматичному режимі умовної штрафної санкції у розмірі 10 відсотків від суми погашеного податкового зобов`язання.

На підставі висновків акта перевірки, 06 березня 2018 року Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби прийнято податкове повідомлення-рішення № , яким до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Приватбанк» застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 1125179,66 грн.

За результатами адміністративного оскарження вказане податкове повідомлення-рішення залишене без змін.

Не погоджуючись з вищевказаним податковим повідомленням-рішенням, Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Приватбанк» звернулось до суду за захистом своїх прав.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, виходив з того, що позивачем не зазначено суду обґрунтованих підстав, за яких списання коштів з рахунків платників податків відбулось 11 березня 2015 року, однак зарахування до Державного бюджету відбулось лише 12 березня 2015 року, а тому, в даному випадку, мало місце порушення позивачем строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в України», в зв`язку з чим, позивача було притягнуто до відповідальності за порушення строку зарахування податків до бюджету, а відтак, оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте з дотриманням положень чинного законодавства.

Колегія суддів не погоджується з даними висновками суду першої інстанції та вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України.

Відповідно до п. 57.1 ст. 57 ПК України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 129.6 ст. 129 Податкового кодексу України, за порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, такий банк/орган сплачує пеню за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та штрафні санкції у розмірах, встановлених цим Кодексом, а також несе іншу відповідальність, встановлену цим Кодексом, за порушення порядку своєчасного та повного внесення податків, зборів, платежів до бюджету або державного цільового фонду. При цьому платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

З огляду на зазначене, склад податкового порушення полягає у порушенні строку зарахування коштів, який встановлений саме Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Закон України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» визначає загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлює відповідальність суб`єктів переказу, а також визначає загальний порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами.

У відповідності до приписів ст. 8 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в розрахунковому документі, який надійшов протягом операційного часу банку, в день його надходження. У разі надходження розрахункового документа клієнта до обслуговуючого банку після закінчення операційного часу банк зобов`язаний виконати доручення клієнта, що міститься в цьому розрахунковому документі, не пізніше наступного робочого дня.

За порушення строків, встановлених пунктами 8.1 та 8.2 цієї статті, банк, що обслуговує платника, несе відповідальність, передбачену цим Законом.

Міжбанківський переказ виконується в строк до трьох операційних днів.

З урахуванням того, що перелічені у акті перевірки платіжні доручення надходили до позивача протягом операційного часу, але були виконані наступного дня, мало місце порушення строку зарахування коштів, який встановлений Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». (а. с. 22-30 т. 1)

Варто врахувати, що відповідальність за вказане порушення полягає у нарахуванні пені за кожний день прострочення, включаючи день сплати, та застосуванні штрафних санкцій у розмірах, встановлених ПК України, тобто, має місце відсилочна (бланкетна) норма права.

У свою чергу, при визначенні норми ПК України, яка підлягає застосуванню для встановлення розміру штрафу, має значення друге речення пункту 129.6 статті 129 Податкового кодексу України, у якому вказано, що при застосуванні відповідальності до банку платник податків звільняється від відповідальності за несвоєчасне або перерахування не в повному обсязі таких податків, зборів та інших платежів до бюджетів та державних цільових фондів, включаючи нараховану пеню або штрафні санкції.

У контексті даної справи, застосування штрафу носить карну функцію за ненадходження у строк коштів до бюджетів та державних цільових фондів, а відтак, відповідальність за таке порушення не повинні одночасно нести і платник податків і банк, бездіяльність якого спричинила ненадходження коштів до їх отримувача.

Таким чином, розмір штрафу, що підлягає застосуванню до банку, визначається тією самою нормою, яка визначає розмір штрафу для платника податків у разі, якщо він не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання.

Дана норма міститься у абз. 2 п. 126.1 ст. 126 ПК України, а саме, передбачає, що при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, штраф складає 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Для її застосування правове значення має наявність податкового боргу, який виник внаслідок порушення встановлених строків сплати суми грошового зобов`язання.

Згідно з приписами п. п. 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий борг - це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Варто звернути увагу на те, що останній день строку подання декларації з податку на прибуток за 2014 рік припав на вихідний день - 01.03.2015 (неділя), а тому, у даному випадку врахуванню підлягає п. 49.20 статті 49 Податкового кодексу України, за правилами якого якщо останній день строку подання податкової декларації припадає на вихідний день, то останнім днем строку вважається операційний (банківський) день, що настає за вихідним або святковим днем, з огляду на що, граничним строком подання вказаної декларації правильно вважати операційний (банківський) день, що настає за вихідним днем - 02.03.2015 (понеділок), що дає підстави стверджувати, що платники податків були зобов`язані сплатити податок на прибуток за 2014 рік протягом 10 календарних днів, що настають за 02.03.2015, а саме, до 12.03.2015 включно.

Європейська конвенція про обчислення строків (ETS № 76) від 16.05.1972, яка застосовується до обчислення строків у цивільних, комерційних і адміністративних справах, у статті 5 вказує, що при обчисленні строку суботи, неділі та офіційні свята враховуються. Однак, якщо diesadquem (для цілей цієї Конвенції термін «diesadquem» означає день, у який строк спливає) строку, до спливу якого має бути здійснена та чи інша дія, припадає на суботу, неділю, офіційне свято чи день, який вважається офіційним святом, встановлений строк продовжується на перший робочий день, який настає після них.

Перелічені в акті перевірки платіжні доручення були виконані позивачем 12.03.2015, а тому, допущене ним порушення строків виконання платіжних доручень не спричинило виникнення податкового боргу у клієнтів банку.

Зважаючи на викладене вище, вказівка в акті перевірки контролюючого органу на те, що днем граничного строку для подання податкової декларації з податку на прибуток за 2014 рік є 01.03.2015, при цьому, граничним терміном сплати податку на прибуток є 11.03.2015 є помилковою, оскільки таким днем є 12.03.2015. (а. с. 18 т. 1)

Відтак, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи позивача про те, що перерахування зазначених в акті платежів клієнтів банку з податку на прибуток до бюджету 12.03.2015 не призвело до порушення норм податкового законодавства, у частині порушення законодавчо встановлених строків перерахування податку на прибуток за 2014 рік клієнтами банку та не має наслідків виникнення в них податкового боргу.

Колегія суддів вважає, що застосування відповідачем штрафних санкцій по відношенню до позивача, на підставі п. 126.1 ст. 126 Податкового кодексу України, є протиправним, а відсутність податкового боргу у клієнтів банку виключає можливість визначення розміру штрафу, який може бути застосований до позивача за порушення строку зарахування коштів, що встановлений Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Аналогічний правовий висновок відображений у постанові Верховного Суду від 25.04.2019 у справі № 804/15246/15, та постанові Верховного Суду України від 09.06.2015 у справі № 21-18а15.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. (ч. 5 ст. 242 КАС України)

Таким чином, на переконання колегія суддів, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, та не врахував, що відсутність податкового боргу у клієнтів банку виключає можливість визначення банку розміру штрафу, який може бути застосований до нього за порушення строку зарахування коштів клієнтів банку, що встановлений Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні».

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено норми матеріального права, що призвели до помилкового вирішення справи, а тому, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

При задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. (ч. 1 ст. 139 КАС України)

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат. ( ч. 6 ст. 139 КАС України)

Постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. (п. п. б, в, п. 4, ч. 1, ст. 322 КАС України)

Отже, колегія суддів вважає, що на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору за звернення до суду першої інстанції та подання апеляційної скарги у розмірі 42194,22 грн. (за подання позовної заяви 16877,69 грн. + 25316,53 грн. за подання апеляційної скарги) за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 243, 315, 317, 321, 322, 325, 328 - 331 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04.02.2019 - скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 06.03.2018 № про сплату штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) в сумі 1125179,66 грн., прийняте Офісом великих платників податків Державної фіскальної служби.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» () понесені витрати по сплаті судового збору за звернення до суду першої інстанції та подання апеляційної скарги у розмірі 42194,22 грн. (за подання позовної заяви 16877,69 грн. + 25316,53 грн. за подання апеляційної скарги) за рахунок бюджетних асигнувань Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби (, вул. Дегтярівська, 11г, м. Київ, 04119).

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді А.Ю. Коротких

І.В. Федотов

Повний текст постанови складено 22.05.2019.