Справа № 160/2181/19
Суддя: Жукова Євгенія Олексіївна
Дата ухвалення: 2019-04-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

16 квітня 2019 року Справа № 160/2181/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Жукової Є.О.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 18.03.2019р. у справі № 160/2181/19 провадження було призначено за правилами спрощеного позовного розгляд справи без повідомлення учасників справи у письмовому проваджені.
Позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 20.09.2018 року Позивач звернулась з заявою до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області в якій просила зарахувати період роботи з 01.04.1992 р. по 17.04.2001 р. до страхового стажу у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення». Відповідачем було відмовлено в зарахуванні стажу, у зв`язку з тим, що Позивач працювала у відділені для новонароджених та недоношених дітей з інфекційною патологією, а не в інфекційному відділені як це передбачено ст. 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».
Позивач, вважає позицію відповідача такою, що порушує положення ст. 60 закону України «Про пенсійне забезпечення»
Від відповідача до суду надійшов відзив від 09.04.2019 р. на позовну заяву в якому зазначено, що оскільки відповідно до трудової книжки Позивача записом (№11-15) та довідки від 20.04.2018 року №5/480, яка видана КЗ «Дніпропетровська дитяча міська клінічна лікарня №6» позивач працювала з 01.04.1992 на посаді лікаря -педіатра відділення для новонароджених та недоношених дітей з інфекційною патологією з 01.12.1994 року по 17.04.2001 року-на посаді лікаря неонатолога цього ж відділення, а не в інфекційному відділенні як це передбачено законодавством, то для зарахування до страхового стажу період роботи з 01.04.1992 р. по 17.04.2001 року відсутні підстави. А відтак, відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.
Правовідносини сторін щодо визначення принципів, засад і механізмів функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел регулюються нормами Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 01.01.2004 р. № 1058-15, Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.11.2005 року №21-1 тощо.
Судом встановлено. Матеріалами справи підтверджено наступне.
ОСОБА_1 є громадянкою України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією паспорта громадянина України, яка міститься в матеріалах справи.
Позивач перебуває на обліку в управлінні та отримує пенсію за віком, призначену відповідно до поданої ОСОБА_1 заяви від 13.06.2018 р., за наявності трудового стажу 37 років 6 місяців 26 днів, та у відповідності до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується матеріалами з пенсійної справи позивача, долученими до матеріалів справи.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 згідно трудової книжки, копія якої наявна в матеріалах справи, працювала з 01.04.1992 на посаді лікаря -педіатра відділення для новонароджених та недоношених дітей з інфекційною патологією з 01.12.1994 року по 17.04.2001 року-на посаді лікаря неонатолога цього ж відділення.
Відповідно до матеріалів справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із досягненням пенсійного віку, 20.09.2018р. звернулась до відповідача з відповідною заявою про зарахування періоду роботи 01.04.1992 р. по 17.04.2001, до страхового стажу в подвійному розмірі, в результаті чого, позивачу було відмовлено , з підстав того, що Позивач працювала у відділені для новонароджених та недоношених дітей з інфекційною патологією, а не в інфекційному відділені як це передбачено ст. 60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я, а також у психіатричних закладах охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності останньої або відповідних записів у ній встановлено постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12 серпня 1993 року, якою був затверджений порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок № 637).
За змістом положень, які містяться у пунктах 3 та 20 Порядку № 637, зі змінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України №920 від 05 липня 2006 року, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Відомості, які містяться у трудовій книжці позивача, підтверджують, що ОСОБА_1 з 01.04.1992 працювала на посаді лікаря -педіатра відділення для новонароджених та недоношених дітей з інфекційною патологією з 01.12.1994 року по 17.04.2001 року-на посаді лікаря неонатолога цього ж відділення.
Відповідно до абзацу 2 Переліку №909 лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад) лікарняних закладів, лікувально-профілактичних закладів особливого типу, лікувально-трудових профілакторіїв, амбулаторно-поліклінічних закладів, закладів швидкої та невідкладної медичної допомоги, закладів переливання крові, закладів охорони материнства і дитинства, санаторно-курортних закладів, санітарно-епідеміологічних закладів, діагностичних центрів мають право на пенсію за вислугу років при наявності спеціального стажу роботи не менше 25 років.
Розділом 2 Переліку №909 встановлено, що до закладів охорони здоров`я відносяться: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри.
В зазначених закладах і установах право на призначення пенсії за вислугу років мають право лікарі та середній медичний персонал.
Отже як вбачається з наведеного вище, робота в інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі, при цьому такий підтверджується трудовою книжкою.
В свою чергу, статтею 1 Закону України Про захист населення від інфекційних хвороб наведено визначення інфекційним хворобам, якими є - розлади здоров`я людей, що викликаються живими збудниками (вірусами, бактеріями, рикетсіями, найпростішими, грибками, гельмінтами, кліщами, іншими патогенними паразитами), продуктами їх життєдіяльності (токсинами), патогенними білками (пріонами), передаються від заражених осіб здоровим і схильні до масового поширення. Небезпечні інфекційні хвороби - інфекційні хвороби, що характеризуються важкими та (або) стійкими розладами здоров`я в окремих хворих і становлять небезпеку для їх життя та здоров`я; особливо небезпечні інфекційні хвороби - інфекційні хвороби (у тому числі карантинні: чума, холера, жовта гарячка), що характеризуються важкими та (або) стійкими розладами здоров`я у значної кількості хворих, високим рівнем смертності, швидким поширенням цих хвороб серед населення.
За приписами статті 7 цього Закону, лікування хворих на інфекційні хвороби може проводитися в акредитованих у встановленому законодавством порядку державних і комунальних спеціалізованих закладах (відділеннях) охорони здоров`я та клініках наукових установ, а також в акредитованих закладах охорони здоров`я, заснованих у встановленому законодавством порядку на приватній формі власності. Лікуванням хворих на інфекційні хвороби можуть займатися особи, які мають, медичну освіту та відповідають кваліфікаційним вимогам, установленим центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, у тому числі особи, які в установленому порядку займаються приватною медичною практикою.
Зазначені інфекційні захворювання відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 19 липня 1995 року № 133 Про затвердження переліку особливо небезпечних, інфекційних та паразитарних хвороб людини і носіїв збудників цих хвороб, відносяться до небезпечних інфекційних хвороб.
Згідно роз`яснень Міністерства охорони здоров`я України від 27 січня 2010 року № 05.03-18-54/973 інфекційний заклад (відділення) є заклад (відділення), де надають медичну допомогу - хворим на інфекційні хвороби або працюють з матеріалом, який містить або потенційно інфікований збудниками інфекційних хвороб.
Відповідно до частини другої статті 245 КАС України, яка визначає повноваження суду при вирішенні справи, суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.
Статтею 6 КАС України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенцію) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини").
Таким чином, з врахуванням проаналізованих доказів, встановлених правовідносин та відповідних норм законодавства суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки виконувана позивачем робота, на посаді лікаря педіатра та лікаря-неонатолога відділення для новонароджених та недоношених дітей з інфекційною патологією відноситься до роботи, яка дає право на зарахування до стажу роботи у подвійному розмірі відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Оскільки, основною умовою для призначення пенсії за вислугу років є наявність спеціального стажу роботи, напрацьованого в закладах і на посадах, які дають право на пенсію за вислугу років, суд приходить до висновку про протиправність відмови Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у зарахуванні до стажу роботи в подвійному розмірі періоду з 01.04.1992р. по 17.04.2001р. у на посаді на посаді лікаря педіатра та лікаря-неонатолога відділення для новонароджених та недоношених дітей з інфекційною патологією.
Разом з тим, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Таким чином, встановивши факт порушення права позивача внаслідок винесення відповідачем оскаржуваного рішення, суд приходить до висновку, що належним та допустимим заходим відновлення такого порушеного права позивача є не тільки визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення, а й зобов`язання відповідача вчинити певні дії, а саме: зобов`язання останнього зарахувати період роботи з 01.04.1992 р. по 17.04.2001 р. до страхового стажу у подвійному розмірі, відповідно до ст.60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення», та здійснити перерахунок пенсії позивачу з урахуванням зарахованого періоду роботи з 01.04.1992 р. по 17.04.2001 р. до страхового стажу у подвійному розмірі відповідно до ст.60 ЗУ «Про пенсійне забезпечення» та недораховані пенсійні кошти, починаючи з 01.05.2018 р.
При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
На підставі ст.139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача суму судового збору в розмірі 768,40 грн.
Керуючись ст.ст. 241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 01.04.1992 р. по 17.04.2001 р. до страхового стажу у подвійному розмірі відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Зобов`язати Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області здійснити перерахунок пенсії, з урахуванням зарахованого періоду роботи з 01.04.1992 р. по 17.04.2001 р. до страхового стажу у подвійному розмірі та недораховані пенсійні кошти з 01.05.2018 р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені ст.295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Є.О. Жукова