Справа № 266/4838/18
Суддя: Геращенко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року справа №266/4838/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів: судді-доповідача Геращенка І.В., суддів: Міронової Г.М., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 квітня 2019 року у справі № 266/4838/18 (головуючий 1 інстанції Пантелєєв Д.Г., повний текст рішення складений 15.04.2019 року у приміщенні Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області) за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі-позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (далі-відповідач, виконавча служба) в якому просила скасувати постанову головного державного виконавця ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області Балдинюк М.Ю. від 27.11.2017 року про закінчення виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-а/266/2053/15, виданого Приморським районним судом м. Маріуполя 08.02.2016 року, зобов`язати головного державного виконавця ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області Балдинюк М.Ю. під особистим контролем начальника ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області поновити виконавче провадження, зобов`язати відповідача в примусовому порядку виконати рішення суду згідно виконавчого листа № 2-а/266/2053/15, виданого Приморським районним судом м. Маріуполя 08.02.2016 року з накладенням штрафів на Маріупольський міський центр зайнятості (а.с. 11-18).

Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області у задоволенні позову відмовлено (а.с. 182-183).

Позивач з вказаним рішенням не погодилась та подала апеляційну скаргу в якій послалась на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Просила скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що їй безпідставно було відмовлено у клопотанні про участь у судовому засіданні. Вважає, що суд першої інстанції повинен був зробити відкрите судове засідання з викликом сторін. Також зазначає, що 24.09.2015 року суд першої інстанції виніс рішення про часткове задоволення її позову, а зараз своїм рішенням той же самий суддя сам собі суперечить. Просить запросити відеозапис судових засідань початкового позову, які відбувалися у 2015 році. Звертає увагу, що у своєму початковому позові вона зазначила суму 100% свого середньомісячного заробітку у сумі 3575 грн, яка була вказана у довідці про середню заробітну плату (дохід). Допомога по безробіттю визначається у відсотковому стані до їх середньої заробітної плати (доходу), а в її випадку відповідно до виконавчого листа: перші 90 календарних днів - 100%; протягом наступних 90 календарних днів - 80%; у подальшому - 70%. Вважає, що коли суддя суду першої інстанції приймав рішення про часткове задоволення її позову у 2015 році, то він мав на увазі нарахування грошових сум у відсотковому стані (а.с. 188-190).

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, заявили клопотання про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до приписів статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Суд, заслухав суддю - доповідача, пояснення сторін, перевірив матеріали справи, обговорив доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою Приморського районного суду м. Маріуполь від 24.09.2015 року було частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до Маріупольського міського центру зайнятості в частині зобовязання здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_1 допомоги по безробіттю (а. с. 49 50).

Ухвалою Першого апеляційного адміністративного суду від 18.12.2018 року постанова Приморського районного суду м. Маріуполь була доповнена зобов`язанням скасувати наказ від 15.04.2015 року, виданий Маріупольським міським центром зайнятості, в решті постанова залишена без змін (а. с. 51-53).

На виконання постанови 8 лютого 2016 року Приморським районним судом м. Маріуполя було видано виконавчий лист № 266/2053/15-а (а. с. 137).

Постановою головного державного виконавця ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області Балдинюк М.Ю. від 18.03.2016 року було відкрито виконавче провадження ВП № 50526666 по примусовому виконанню виконавчого листа № 266/2053/15-а (а. с. 141).

24.10.2017 року головним державним виконавцем ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області Балдинюк М.Ю. на адресу Маріупольського міського центру зайнятості направлено вимогу, якою боржника зобов`язано повідомити про виконання виконавчого листа № 266/2053/15-а та надання у разі його виконання детального розрахунку із зазначенням сум та періодів перерахування (а. с. 146).

Листом від 10.05.2016 року Маріупольський міський центр зайнятості повідомив ОСОБА_1 про виконання ним постанови суду в частині скасування наказу, повідомив суму допомоги, яка нарахована стягувачу (а. с. 153).

Постановою головного державного виконавця ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області Балдинюк М.Ю. від 27.11.2017 року виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 266/2053/15, виданого Приморським районним судом м. Маріуполя 08.02.2016 року, ВП № 50526666 закінчено в зв`язку із фактичним виконання рішення суду (а. с. 167).

Не погодившись з вказаною постановою позивач звернулась до суду.

З врахуванням встановлених обставин у справі, суд зазначає, що предметом розгляду даної справи є правомірність дій відповідача щодо закінчення виконавчого провадження.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Закон України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року

№ 1404-VIII (далі-Закон № 1404-VIII) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Законупідлягають примусовому виконанню.

Приписами розділу II «Строки у виконавчому провадженні» Закону № 1404-VIII визначено, що ним не встановлено обмеження щодо строків виконання рішення суду.

Статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено права та обовязки учасників виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 19 Закону № 1404-VIII передбачено, що сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом.

Згідно з ч. 8 Закону № 1404-VIII особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до ст. 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного устатті 3цього Закону.

За правилами ст. 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ст. 28 Закону № 1404-VIII копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються курєром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини девятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що 24.10.2017 року головним державним виконавцем ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області Балдинюк М.Ю. на адресу Маріупольського міського центру зайнятості направлено вимогу, якою боржника зобов`язано повідомити про виконання виконавчого листа 266/2053/15-а та надання у разі його виконання детального розрахунку із зазначенням сум та періодів перерахування (а. с. 146).

Маріупольський міський центр зайнятості фактично виконав постанову суду, скасував наказ від 15.04.2015 року № 150415, ухвалив наказ № 160223 від 23.02.2016 року, перерахувавши ОСОБА_1 допомогу по безробіттю в розмірі 4879,59 грн. (а. с. 148, 149-151).

Розрахунок допомоги по безробіттю боржником в особі Маріупольського міського центру зайнятості обґрунтовано розрахунком, з якого вбачається, що загальний розмір призначеної допомоги позивачу становить 10173 грн. 84 коп., з яких раніше сплачено 5258 грн. 25 коп., залишок становить 10137,84 5258,25 = 4879 грн. 59 коп. (а. с. 157).

Листом від 10.05.2016 року Маріупольський міський центр зайнятості повідомив ОСОБА_1 про виконання ним постанови суду в частині скасування наказу, повідомив суму допомоги, яка нарахована стягувачу (а. с. 153).

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що 29.08.2016 року головний державний виконавець ВПВР Управління ДВС ГТУЮ у Донецькій області Балдинюк М.Ю. звернувся до Приморського районного суду м. Маріуполь з заявою про роз`яснення постанови суду від 24.09.2015 року по справі № 266/2053/15-а в частині визначення суми призначеної ОСОБА_1 допомоги по безробіттю (а. с. 142).

Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 26.09.2016 року в задоволенні заяви про роз`яснення вказаної постанови було відмовлено. Відмову було зокрема обґрунтовано тим, що в резолютивній частині постанови Приморського районного суду м. Маріуполя від 24 вересня 2015 року міститься зобов`язання відповідача вчинити певні дії на користь позивача. Тобто, здійснити перерахунок суми виплат та виплатити її. Про конкретну суму виплат мова не йдеться (а. с. 144-145).

Постановою Донецького апеляційного адміністративного суду від 1 грудня 2015 року також не визначено конкретної суми (а.с. 51-53).

Відтак, у державного виконавця були правові підстави для завершення виконавчого провадження у зв`язку з його повним фактичним виконанням.

Суд не приймає доводи апелянта щодо тривалого невиконання рішення суду, оскільки нормами Закону України «Про виконавче провадження», не передбачено обмеження державного виконавця у строках виконання рішення суду.

Також є помилковими твердження позивача стосовно відкритого кримінального провадження, оскільки сам факт внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не є підтвердженням невиконання рішення суду.

За таких обставин, суд погоджує висновок суду першої інстанції про те, що позивач належним чином був повідомлений про завершення виконавчого провадження, яке було належним чином виконано, виконання його підтверджено наданими суду доказами, з яких вбачається, що належна до нарахування ОСОБА_1 допомога по безробіттю була сплачена їй в повному обсязі.

Доводи, викладені апелянтом в апеляційній скарзі не знайшли свого підтвердження під час розгляду даної справи, оскільки вони суперечать чинному законодавству та не дають підстав для висновку про те, що при розгляді справи судом першої інстанції було допущено неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Рішення суду першої інстанції прийняте з додержанням норм матеріального та процесуального права, що є підставою для залишення без змін рішення суду першої інстанції і відмови в задоволенні апеляційної скарги.

Керуючись статтями 287, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 327, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 квітня 2019 року у справі № 266/4838/18 за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про скасування постанови, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 15 квітня 2019 року у справі № 266/4838/18 - залишити без змін.

Повний текст постанови складений та підписаний 22 травня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення окрім випадків визначених статтєю 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач: І.В. Геращенко

Судді: Г.М. Міронова

І.В. Сіваченко