Справа № 400/2734/18
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2019-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 травня 2019 р. № 400/2734/18
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1
до відповідача:Головного управління ДФС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001
про:визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 26.07.2018 № 0-1424, від 27.04.2018 № 0-1424,

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом, що містив вимоги:

визнати протиправним та скасувати прийняте 26.07.2018 Головним управлінням ДФМ у Миколаївській області (надалі - Управління або відповідач) податкове повідомлення-рішення № 0-1424 про визначення позивачу суми податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2017 рік на загальну суму 20 280,80 грн.;

визнати протиправним та скасувати прийняте 27.04.2018 Управлінням податкове повідомлення-рішення № 0-1424 податкове повідомлення-рішення про визначення позивачу суми податкового зобов`язання за платежем податок на нерухоме майне, відмінне від земельної ділянки, за 2015, 2016, 2017 роки на загальну суму 4 041,59 грн.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що зазначені рішення не відповідають нормам Податкового кодексу України. Зокрема, визначення відповідачем суми податку за 2015 рік при тому, що ставку цього податку міська рада затвердила лише 17.02.2015, є незаконним; Управління не врахувало той факт, що об`єкти нерухомого майна позивач як фізична особа-підприємець безпосередньо використовує у сільськогосподарській діяльності, тому, в силу підпункту «ж» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України, вони не є об`єктом оподаткування; відповідач двічі прийняв податкові повідомлення-рішення з однією датою та одним номером, але з різними сумами податку, що не узгоджується з положеннями статті 60 Податкового кодексу України та нормами затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.12.2015 № 1204 «Порядку надіслання контролюючого органами податкових повідомлень-рішень платника податків» (надалі - Порядку № 1204).

Ухвалою про відкриття провадження у справі суд встановив відповідачу строк для подання відзиву та письмових пояснень щодо подвійного визначення податкового зобов`язання за 2017 рік в сумі 1 541,12 грн.; детального розрахунку нарахованих сум за кожним податковим повідомленням-рішенням, із зазначенням правових та фактичних підстав для нарахування, та відповідних доказів.

Відповідач ухвалу суду не виконав.

Дослідивши письмові докази, суд

В С Т А Н О В И В:

27.04.2018 Управління прийняло податкове повідомлення-рішення № 0-1424, яким визначило позивачу податкове зобов`язання за податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості, за 2017 рік в сумі 1 541,12 грн. (надалі - Рішення 1, арк. спр. 18).

Рішення 1 було направлено 09.07.2018 та отримано позивачем 10.07.2018 (арк. спр. 19).

12.07.2018 позивач звернувся до Управління із заявою (арк. спр. 78-79), в якій просив скасувати (відкликати) Рішення 1, в зв`язку з невідповідністю його вимогам, що містяться у статті 58 Податкового кодексу України.

Листом від 27.07.2018 № К/1075/14-29-13-01-26 (надалі - Лист, арк. спр. 20-21) Управління повідомило позивача про те, що Рішення 1 було прийнято відносно об`єкта нежитлової нерухомості площею 481,6 м2, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 (надалі - Об`єкт 1). Відповідач вказав, що за Об`єктом 1 він додатково нарахував податок за 2015 та 2016 роки.

Крім того, як зазначив відповідач, ним було з`ясовано, що позивач з 10.03.2017 є власником об`єкта нежитлової нерухомості площею 7 605,3 м2, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 (надалі - Об`єкт 2 ), тому Управління податковим повідомленням-рішенням від 25.07.2018 № 0-1424 визначило податкове зобов`язання позивача за Об`єктом 2 за 2017 рік.

01.08.2018 (арк. спр. 25) позивач отримав Лист та податкові повідомлення-рішення:

№ 0-1424 від 26.07.2018 на суму 20 280,80 грн. (надалі - Рішення 2, арк. спр. 22);

№ 0-1424 від 27.04.2018 на суму 4 041,59 грн., в т.ч. 1 541,12 грн. - податок за 2017 рік (надалі - Рішення 3, арк. спр. 23).

Розрахунків до Рішень 2 та 3 відповідач позивачу не направив.

Вказане у Листі податкове повідомлення-рішення від 25.07.2018 № 0-1424, яке, за інформацією відповідача, мало відношення до Об`єкта 2, позивач не отримав.

При прийнятті рішення суд виходив з такого.

Управління не надало суду пояснень щодо Рішень 1 та 3. Нормами Податкового кодексу України та Порядку № 1204 не передбачено право контролюючого органу приймати два податкових повідомлення-рішення з однією датою та одним номером та двічі визначати платнику податкове зобов`язання (в даному випадку - податок за Об`єктом 1 за 2017 рік в сумі 1 541,12 грн.).

В матеріалах справи відсутня інформація про те, за яким об`єктом нерухомого майна Управління визначило позивачу податок в сумі 20 280,80 грн. (ця сума не вказана у Листі, а дата та номер податкового повідомлення-рішення, зазначеного у Листі, не відповідають даті та номеру Рішення 2).

Порядок визначення та сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, встановлений статтею 266 Податкового кодексу України.

Зміст цієї норми вимагає врахування при визначенні суми відповідного податкового зобов`язання виду об`єкта нерухомого майна, прав на нього та моменту їх виникнення, площі об`єкта, ставки податку та часу її встановлення, наявності пільг тощо.

Суд встановив, що відповідач не довів належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами законність визначення позивачу податкових зобов`язань, тобто не виконав встановлений частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України обов`язок доказування правомірності Рішень.

Як вказано у частині четвертій статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

З урахуванням обставин справи, суд кваліфікував неподання відповідачем відзиву та вказаних в ухвалі про відкриття провадження у справі документів як визнання позову.

На підставі викладеного суд дійшов висновку про задоволення позову.

Судові витрати розподіляються відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом стягнення сплаченого позивачем суми судового збору з відповідача.

Керуючись статтями 2, 9, 19, 77, 139, 241-243, 246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головнго управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277) задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати прийняте 26.07.2018 Головним управлінням ДФС у Миколаївській області податкове повідомлення-рішення № 0-1424.

3. Визнати протиправним та скасувати прийняте 27.04.2018 Головним управлінням ДФС у Миколаївській області податкове повідомлення-рішення № 0-1424.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДФС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 39394277) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 704,80 грн., що був сплачений платіжною квитанцією від 01.11.2018 № 172.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду , або справу було розглянуто в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням пункту 15.5 Розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Птичкіна