Справа № 520/10552/18
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 р. Справа № 520/10552/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління ДФС у Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2019, суддя Шевченко О.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 25.01.19 по справі № 520/10552/18

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДФС у Харківській області

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень - рішень,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДФС у Харківській області (далі по тексту - ГУ ДФС у Харківській області, відповідач), в якому просив суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення №10799915/2, №0522683/2/-1304-2023 від 21.09.2018 року, прийняті Головним управлінням ДФС у Харківські області.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення - рішення № 10799915/2, №0522683/2/-1304-2023 від 21.09.2018 року, прийняті ГУ ДФС у Харківській обл.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 704 грн. 80 коп. за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДФС у Харківській обл.

Відповідач, не погодившись із судовим рішенням, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 та прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги зазначив про те, що у наданому Мінекономрозвитку переліку автомобілів, з роком випуску яких минуло не більше п`яти років та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» станом на 01.01.2017 року, значиться легковий автомобіль позивача. Таким чином, вважає правомірним винесене податкове повідомлення-рішення № 10799915/2 від 21.09.2018 р. на суму 25000 грн. Доводи позовної заяви про те, що за один і той же період, а саме 2017 рік, відповідачем було прийнято 2 податкових повідомлення-рішення на суму 25 000,00 грн., вважає таким, що не відповідає дійсності, оскільки перше податкове повідомлення - рішення № 10799915 від 21.08.2017 р. з нарахування транспортного податку позивачу за 2017 рік в сумі 25 000,00 грн. було відкликано податковим органом в порядку ст. 60 ПК України. Щодо нарахування транспортного податку позивачу у 2018 році зазначив, що із наданої копії листа «про скасування податкових повідомлень - рішень» від 10.12.2018, вбачається, що спірне податкове повідомлення - рішення № 0522683/2/-1304 від 21.09.2018 р. на суму 10 416,67 грн. самостійно скасовано контролюючим органом, оскільки автомобіль позивача не є об`єктом оподаткування у 2018 році, а тому предмет спору у даній справі в цій частині відсутній. Вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Позивач, у надісланому відзиві на апеляційну скаргу посилається на наявність судового рішення, що набрало законної сили, яке підтверджує існування податкового повідомлення - рішення № 10799915 від 21.08.2017 р., що визначає грошове зобов`язання зі сплати транспортного податку за 2017 рік та відсутність доказів про його відкликання або скасування. Також, звертає увагу на те, що доказів відкликання або скасування ППР №0522683/2/-1304-2023 матеріали справи не містять.

Сторони в судове засідання не з`явились, про час та дату слухання справи були повідомлені належним чином.

Від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 є власником автомобіля TOYOTA LAND CRUISER 200, тип - легковий універсал-В, 2016 року випуску, з об`ємом двигуна 4461 куб. см., тип пального - дизель, реєстраційний номер НОМЕР_1 , дата реєстрації 20.05.2016 року, що підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 (а.с. 18).

Так, контролюючим органом у відношенні ОСОБА_1 винесено наступні податкові повідомлення-рішення:

1) податкове повідомлення - рішення №10799915/2 від 21.09.2018 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання зі сплати транспортного податку з фізичних осіб за податковий період 2017 рік у розмірі 25 000,00 грн.;

2) податкове повідомлення - рішення № 0522683/2/-1304-2023 від 21.09.2018 року, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання зі сплати транспортного податку з фізичних осіб за податковий період 2018 рік у розмірі 10 416,67 грн. (а.с. 16 - 17).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувані податкові повідомлення - рішення № 10799915/2, №0522683/2/-1304-2023 від 21.09.2018 року, прийняті ГУ ДФС України у Харківській обл. всупереч приписів чинного податкового законодавства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до пп.60.1.2 п.60.1 ст. 60 ПК України, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними, якщо контролюючий орган скасовує раніше прийняте податкове повідомлення-рішення про нарахування суми грошового зобов`язання або податкову вимогу.

У випадках, визначених підпунктом 60.1.2 пункту 60.1 цієї статті, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога вважаються відкликаними з дня прийняття контролюючим органом рішення про скасування такого податкового повідомлення-рішення або податкової вимоги (п.60.3 вказаної статті).

З приводу правомірності прийняття контролюючим органом податкового повідомлення - рішення №10799915/2 від 21.09.2018 року, суд зазначає наступне.

Під час судового розгляду встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 13.03.2018 року по справі № 820/1063/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ДФС у Харківській обл. про скасування вимоги було задоволено та скасовано податкову вимогу ГУ ДФС у Харківській області № 2004-17 від 15.01.2018 року на суму 25 000,00 грн. Рішення набрало законної сили (а.с. 21 - 24).

Із зазначеного судового рішення вбачається, що контролюючий орган сформував податкове повідомлення - рішення №10799915 від 21.08.2017 року про сплату ОСОБА_1 податкового зобов`язання за платежем транспортний податок з фізичних осіб за 2017 рік у розмірі 25 000,00 грн. (а.с. 19 - 20), яке позивачу рекомендованою кореспонденцією не направлялося, що слугувало підставою для скасування судом податкової вимоги № 2004-17 від 15.01.2018 року.

21.09.2018 року ГУ ДФС у Харківській обл. винесено податкове повідомлення - рішення №10799915/2, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання зі сплати транспортного податку з фізичних осіб за податковий період 2017 рік у розмірі 25 000,00 грн., яке ним отримано 01.10.2018 року.

Так, фактично контролюючим органом у відношенні ОСОБА_1 винесено два податкові повідомлення - рішення №10799915 від 21.08.2017 року на суму 25 000,00 грн. та №10799915/2 від 21.09.2018 року також на суму 25 00,00 грн., якими покладено на позивача обов`язок сплати однакової суми грошового зобов`язання, яке виникло з приводу одного й того самого виду податку та за один і той самий звітний період - 2017 рік.

Таким чином, колегія суддів вказує на те, що оскаржуване позивачем податкове повідомлення - рішення №10799915/2 від 21.09.2018 року було винесено податковим органом незважаючи на чинність податкового повідомлення - рішення №10799915 від 21.08.2017 року, що не передбачено положеннями ПК України.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкове повідомлення - рішення №10799915/2 від 21.09.2018 року є необґрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Посилання апелянта на те, що податкове повідомлення - рішення №10799915 від 21.08.2017 року на суму 25 000,00 грн. , в зв`язку з порушенням вимог п. 42.2 ст. 42 та п.58.3 ст. 58 ПК України, було відкликано податковим органом, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки відповідачем не надано та під час судового розгляду не встановлено, наявність рішення контролюючого органу про скасування даного податкового повідомлення рішення.

З приводу обґрунтованості винесення податкового повідомлення - рішення №0522683/2/-1304-2023 від 21.09.2018 року, колегія суддів вказує на таке.

Судом встановлено, що 21.09.2018 податковим органом прийнято податкове повідомлення-рішення №0522683/2/-1304-2023, яким позивачу визначено суму податкового зобов`язання зі сплати транспортного податку за 2018 рік в сумі 10 416,67 грн

Відповідно до пп.267.2.1 п.267.2 ст. 267 ПК України, об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.

Така вартість визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, за методикою, затвердженою Кабінетом Міністрів України, станом на 1 січня податкового (звітного) року виходячи з марки, моделі, року випуску, об`єму циліндрів двигуна, типу пального. Щороку до 1 лютого податкового (звітного) року центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику економічного, соціального розвитку і торгівлі, на своєму офіційному веб-сайті розміщується перелік легкових автомобілів, з року випуску яких минуло не більше п`яти років (включно) та середньоринкова вартість яких становить понад 375 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року, який повинен містити такі дані щодо цих автомобілів: марка, модель, рік випуску, об`єм циліндрів двигуна, тип пального.

Згідно роздруківки з офіційного сайту Міністерства економічного розвитку і торгівлі України http://www.me.gov.ua, середньоринкова вартість автомобіля марки TOYOTA LAND CRUISER 200, тип пального - дизель, рік випуску 2016, складає 1 256 524,50 грн. (а.с. 25).

З огляду на встановлені обставини та наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів зауважує, що фактична вартість автомобіля позивача, що належить йому на праві власності є нижчою за 375 розмірів мінімальної заробітної плати та складає 1 256 524,50 грн., а тому транспортний засіб позивача не є об`єктом оподаткування, що також свідчить про необґрунтованість податкового повідомлення - рішення №0522683/2/-1304-2023 від 21.09.2018.

Посилання апелянта , що податкове повідомлення - рішення №0522683/2/-1304-2023 від 21.09.2018 року на суму 10 416,67 грн. самостійно скасоване контролюючим органом, взгідно доповідною запискою № 245/20-40-53-06-17 від 07.12.2018 колегія суддів вважає безпідставними, оскільки в силу приписів у п.60.3 ст. 60 ПК України, податкове повідомлення - рішення вважається відкликаним у разі прийняття контролюючим органом відповідного рішення про скасування такого податкового повідомлення - рішення.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на встановлені у справі фактичні обставини та досліджені докази, колегія суддів вважає, що відповідач при прийнятті оскаржуваних податкових повідомлень - рішень №10799915/2, №0522683/2/-1304-2023 від 21.09.2018, діяв не на підставі та не у спосіб, що передбачені Податковим кодексом України, з порушенням вимог ч.3 ст.2 КАС України.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не надано належних доказів на обґрунтування правомірності винесення відносно ОСОБА_1 оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає вимогам ч. 1 ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог апелянта, відповідача у справі.

Згідно ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Харківській області - залишити без задоволення.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019 року по справі № 520/10552/18 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)Л.В. Любчич
Судді(підпис) (підпис) О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Постанова складена в повному обсязі 24.05.19.