Справа № 580/628/19
Суддя: Епель Оксана Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Головуючий у першій інстанції: Гарань С.М.
Суддя-доповідач: Епель О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року Справа № 580/628/19

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Епель О.В.,

суддів: Карпушової О.В., Літвіної Н.М.,

за участю секретаря Лісник Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року у справі

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України

в Черкаській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач) про:

- визнання неправомірними дій відповідача щодо відмови позивачу в перерахунку пенсії учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, починаючи з 20.11.2018 р., з урахуванням встановленого судом права;

- зобов`язання відповідача здійснити позивачу з 20.11.2018 р. перерахунок та виплату пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з урахуванням встановленого судом права на перерахунок та виплату.

Також у своєму позові ОСОБА_1 просив встановити судовий контроль за виконанням відповідачем судового рішення шляхом зобов`язання його подати у встановлений судом строк звіт про його виконання.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити постанову про задоволення його позову в повному обсязі, наполягаючи на тому, що він має право на перерахунок його пенсії як учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, починаючи з 20.11.2018 р., тобто з дати, коли таке право було порушено відповідачем при виконанні судового рішення в іншій справі.

З цих та інших підстав апелянт вважає, що рішення суду прийнято за неповного встановлення обставин та з порушенням норм матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в цілому.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому він просить залишити її без задоволення, а рішення суду - без змін та наполягає на відсутності правових підстав для перерахунку пенсії позивача, як він про таке просить у своєму позові.

У судове засідання сторони, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду справи, не з`явилися.

Судова колегія вважає, що в даному випадку наявні правові підстави для розгляду апеляційної скарги під час відсутності осіб, які не з`явилися, в порядку ст. 311 КАС України

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, юридичної оцінки обставин справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, позивач перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Черкаській області та отримує пенсію як особа з інвалідністю ІІ-ї групи, призначеної відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

У жовтні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Кам`янського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, в якому просив:

- визнати неправомірними дії Кам`янського відділу обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Черкаській області щодо відмови в перерахунку пенсії учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, який був призваний на спеціальні збори по ліквідації наслідків Чорнобильської Моцару Анатолію Васильовичу, що став особою з інвалідністю у зв`язку зі зміною частини 3 статті 59 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи";

- зобов`язати Кам`янський відділ обслуговування громадян Головного територіального управління Пенсійного фонду України у Черкаській області зробити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 , який був призваний на спеціальні збори по ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, став особою з інвалідністю, пенсію по інвалідності з 01.10.2017 з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08.10.2018 р. у справі № 2340/2780/18, яке набрало законної сили 08.11.2018 р., його позов було задоволено частково, зокрема, зобов`язано ГУ ПФУ в Черкаській області відповідно до ч. 3 ст. 59 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» здійснити з 01.04.2018 р. перерахунок ОСОБА_1 пенсії з інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 01.04.2018 до моменту здійснення перерахунку.

На підставі вказаного рішення суду позивачу було здійснено перерахунок його пенсії з 08.11.2018 р. по 19.11.2018 р.

Листом від 05.02.2019 р. № 1/М-10 ГУ ПФУ в Черкаській області в повідомило позивача про відсутність підстав для перерахунку його пенсії з 20.11.2018 р.

Вважаючи таку відмову протиправно, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

Судова колегія встановила, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем заявлено позовні вимоги щодо захисту своїх прав, які фактично стосуються питання повного виконання (неналежного виконання чи не виконання) рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 08.10.2018 у справі № 2340/2780/18, а тому обраний ним спосіб захисту шляхом звернення з новим позовом не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, у зв`язку з чим у такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним при розгляді позовної вимоги позивача щодо виконання окремого судового рішення у іншій справі.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно зі ст. 14 КАС України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Положеннями ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судове рішення проголошується публічно, але преса і публіка можуть бути не допущені в зал засідань протягом усього судового розгляду або його частини в інтересах моралі, громадського порядку чи національної безпеки в демократичному суспільстві, якщо того вимагають інтереси неповнолітніх або захист приватного життя сторін, або - тією мірою, що визнана судом суворо необхідною, - коли за особливих обставин публічність розгляду може зашкодити інтересам правосуддя.

Європейський суд з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» наголосив, що, відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система Договірної держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Важко собі навіть уявити, щоб стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, - а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не передбачала виконання судових рішень. Якщо вбачати у статті 6 тільки проголошення доступу до судового органу та права на судове провадження, то це могло б породжувати ситуації, що суперечать принципу верховенства права, який Договірні держави зобов`язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію.

Отже, для цілей ст. 6 Конвенції стадія виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

З аналізу рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України»), якими було встановлено порушення п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, вбачається однозначна позиція про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення, а також констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 129-1 Конституції України.

Відповідно до ст. 17 Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» Суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

З огляду на це, обов`язковою складовою судового процесу є фактичне втілення судових присуджень у певні матеріальні блага, яких особа була протиправно позбавлена до отримання судового захисту.

Таким чином, судовий акт, який набрав законної сили, підлягає обов`язковому та безумовному виконанню особою, на яку покладено такий обов`язок.

Це означає, що особа, якій належить виконати судовий акт, повинна здійснити достатні дії для організації процесу його виконання, незалежно від будь-яких умов, оскільки інше суперечило б запровадженому статтею 8 Конституції України принципу верховенства права.

Згідно ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Системний аналіз вищезазначених норм права свідчить, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований, у тому числі і приписами ст. 383 КАС України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, яке порушує права та законні інтереси позивача. Застосування судом до суб`єкта владних повноважень заходів процесуального впливу можливо виключно у випадку встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи-позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів звертає увагу на те, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08.10.2018 р. у справі № 2340/2780/18 було зобов`язано ГУ ПФУ в Черкаській області відповідно до ч. 3 ст. 59 Зaкoну Укрaїни «Прo стaтус і сoціaльний зaxист грoмaдян, які пoстрaждaли внaслідoк Чoрнoбильськoї кaтaстрoфи» здійснити з 01.04.2018 р. перерахунок ОСОБА_1 пенсії з інвалідності, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року та виплатити різницю між належною до сплати та фактично виплаченою пенсією за період з 01.04.2018 до моменту здійснення перерахунку.

Крім того, у згаданому рішенні суду встановлено, що ОСОБА_1 має право на перерахунок пенсії з 01.04.2018 р.

У контексті наведеного судова колегія вважає за необхідне зазначити, що, як вбачається зі змісту листа відповідача від 26.11.2018 р. № 75331/03-09 /Т.1 а.с.20/, на виконання рішення суду у справі № 2340/2780/18 ГУ ПФУ в Черкаській області проведено позивачу перерахунок пенсії та нараховано доплату до пенсії за період з 08.11.2018 р. по 19.11.2018 р.

Крім того, у вказаному листі зазначено, що доплату пенсії за період з 01.04.2018 р. по 07.11.2018 р. в сумі 41 123,60 грн. буде здійснено у порядку, визначеному постановою КМУ від 22.08.2018 р. № 649.

Разом з тим, апеляційний суд звертає увагу на те, що в резолютивній частині рішення по справі № 2340/2780/18 зазначено про обов`язок ГУ ПФУ в Черкаській області здійснити з 01.04.2018 р. перерахунок пенсії позивача, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року. Кінцеву дату - момент здійснення перерахунку пенсії - визначено виключно щодо здійснення виплати різниці між належною до сплати та фактичною виплаченою пенсією у згаданий період.

Водночас, зміст згаданого листа ГУ ПФУ в Черкаській області від 26.11.2018 р. /Т.1 а.с.20/ свідчить, що, починаючи з 20.11.2018 р. позивачу припинено проведення перерахунку його пенсії, обчисленої з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, що, як вбачається з резолютивної частини судового рішення у справі № 2340/2780/18, зі змістом останнього не узгоджується.

Таким чином, з огляду на правовий статус ГУ ПФУ в Черкаській області як суб`єкта владних повноважень по відношенні до позивача як громадянина України, який за наслідками судового захисту вправі очікувати на своєчасне та повне поновлення порушених прав з боку державних органів, суд апеляційної інстанції вважає, що дії відповідача щодо обмеження Позивачу перерахунку пенсії датою її проведення суперечать рішенню суду, яке набрало законної сили, що у свою чергу є правовою підставою для застосування інституту судового контролю в порядку ст. 383 КАС України, а не для звернення з новим позовом.

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що суб`єкт владних повноважень не може бути зобов`язаний виконувати судове рішення шляхом ухвалення судом іншого рішення, оскільки примусове виконання рішення суду являє собою завершальну стадію судового провадження та здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження», в рамках виконавчого провадження з виконання виконавчого листа, а тому підстави для задоволення даного адміністративного позову відсутні

Доводи апелянта про те, що він має право на перерахунок його пенсії як учасника ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи у п`ятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 01 січня відповідного року, починаючи з 20.11.2018 р., тобто з дати, коли таке право було порушено відповідачем при виконанні судового рішення в іншій справі, судова колегія до уваги не приймає з підстав, зазначених вище.

Надаючи оцінку доводам апелянта, судова колегія також приймає до уваги рішення ЄСПЛ по справі «Ґарсія Руіз проти Іспанії» (Garcia Ruiz v. Spain), заява № 30544/96, п. 26, ECHR 1999-1, в якому Суд зазначив, що «…хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожний довід…».

Отже, проаналізувавши всі доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції повно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року - без змін.

Разом з тим, оскільки судом апеляційної інстанції не здійснено зміни або скасування рішення суду, то відповідно до ст. 139 КАС України, понесені відповідачем та апелянтом у цій справі судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 242-244, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 березня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Судове рішення виготовлено 22 травня 2019 року.

Головуючий суддя

Судді: