Справа № 160/9436/18
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2019-02-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 лютого 2019 року Справа № 160/9436/18
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення та вимоги, -
12 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра ГУ ДФС у Дніпропетровській області, в якому просить:
Податкове повідомлення-рішення від 16.06.2015 р. за № 1177-17 про нарахування транспортного податку з фізичних осіб на суму 25 000 грн. 00 коп. - визнати протиправним та скасувати.
Податкову вимогу від 04.12.2015 р. за № 1463-23 на суму 25 000 грн. транспортного податку з фізичних осіб - визнати протиправною та скасувати.
В обґрунтування позову позивач зазначив, що є власником транспортного засобу - легкового автомобіля марки PORSCHE модель CAYENNE, об`єм двигуна - 3598 куб. см..
Позивачу стало відомо, що ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області було винесено податкове повідомлення-рішення від 16.06.2015 р. за № 1/77-17, яким йому було донараховано транспортний податок за легковий автомобіль PORSCHE CAYENNE, державний номер НОМЕР_1 у сумі 25 000,0 грн.
Позивач не погоджується з винесеним рішенням, вважає його протиправним з огляду на те, що транспортний податок встановлено на території міста Дніпра рішенням Дніпропетровської міської ради від 28.01.2015 № 7/60 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 «Про місцеві податки і збори» та може бути нарахований не раніше 2016 року.
Законом України №71-VІІІ від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», що набрав чинності 01.01.2015, статтю 267 ПК України викладено у новій редакції та запроваджено транспортний податок.
Із запровадженням транспортного податку на 2015 рік відповідні норми Закону №71-VIII набрали чинності з 01.01.2015 року. Отже, лише в 2015 році місцеві ради отримали повноваження і одночасно набули обов`язку щодо встановлення транспортного податку. Відповідно, лише після цієї дати місцеві ради мали юридичні підстави для прийняття рішення про встановлення транспортного податку.
Ухвалою суду від 17 грудня 2018 року відкрито спрощене провадження у справі без виклику учасників справи.
10 січня 2019 року на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що адміністративний позов не підлягає задоволенню враховуючи нижченаведене.
Згідно з листом Центру надання послуг, пов`язаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування Бабушкінського, Жовтневого та Кіровського районів м. Дніпропетровська, підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 27.03.2015 року №14/1203/1048, у 2015 році гр. ОСОБА_1 мав зареєстрований транспортний засіб марки PORSCHE, модель CAYENNE, колір чорний, 2011 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , зареєстрований 26.03.2011 року.
16.06.2015 року відповідачем згідно з підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України та відповідно до пункту 267.6 статті 267 розділу XII Податкового кодексу України, сформовано та направлено позивачу податкове повідомлення- рішення форми «Ф» від 16.06.2015 №1177-17, відповідно до якого позивачу визначено грошове зобов`язання з транспортного податку з фізичних осіб за 2015 рік у сумі 25 000 грн.
Внаслідок несплати податкового зобов`язання, визначеного оскаржуваним податковим повідомленням-рішенням, по гр. ОСОБА_1 рахується борг у сумі 25 000 грн. по транспортному податку з фізичних осіб.
Позивачу в автоматичному режимі 04.12.2015 року, на підставі інформаційної системи було сформовано податкову вимогу №1463-23 на суму 25 000 грн.
Відповідно до п.п. 267.1.1 п. 267.1 ст. 267 ПК України (в редакції закону, що діяв у 2015 році) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 статті 267 ПК України є об`єктами оподаткування.
Об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об`єм циліндрів понад 3000 куб.см.
Як вбачається з матеріалів справи, рік випуску транспортного засобу, який належить ОСОБА_1 на праві власності - 2011, а отже, на час прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, менше ніж 5 років.
З наведеного вбачається, що транспортний засіб позивача підпадає під визначення об`єкту оподаткування транспортним податком у 2015 році відповідно до ст. 267 ПК України, а позивач є платником такого податку.
Відповідно до вимог 267.6.1 ПК обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - позивач є власником транспортного засобу - легкового автомобіля марки PORSCHE модель CAYENNE, об`єм двигуна - 3598 куб. см., що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області 16.06.2015 року було винесено податкове повідомлення-рішення за № 1177-17, відповідно до якого позивачу донараховано транспортний податок з фізичних осіб у сумі 25 000 (двадцять п`ять тисяч грн.).
Податкове повідомлення-рішення було направлено позивачу засобами поштового зв`язку, але було повернуто відповідачу за «закінченням терміну зберігання».
04.12.2015 р. відповідачем було сформовано податкову вимогу від 04.12.2015 р. за № 1463-23 на суму 25 000 (двадцять п`ять тисяч грн.) та прийнято рішення №59 від 04.12.2015 р. про опис майна у податкову заставу.
Вирішуючи правомірність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, суд враховує наступне.
Спірні правовідносини регулюються Конституцією України та Податковим кодексом України в редакції, що були чинними на момент їх виникнення.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Так, Законом України №71-VІІІ від 28.12.2014 «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи», що набрав чинності 01.01.2015, статтю 267 ПК України викладено у новій редакції та запроваджено транспортний податок.
Відповідно до пункту 267.1 статті 267 ПК України (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) платниками транспортного податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які мають зареєстровані в Україні згідно з чинним законодавством власні легкові автомобілі, що відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті є об`єктами оподаткування.
Пунктом 267.2 статті 267 ПК України (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що об`єктом оподаткування є легкові автомобілі, які використовувалися до 5 років і мають об`єм циліндрів двигуна понад 3000 куб. см.
Базою оподаткування є легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Згідно з п. 267.4 статті 267 ПК України (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) ставка податку встановлюється з розрахунку на календарний рік у розмірі 25 000 гривень за кожен легковий автомобіль, що є об`єктом оподаткування відповідно до підпункту 267.2.1 пункту 267.2 цієї статті.
Пунктом 267.6 статті 267 ПК України (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) врегульовано порядок обчислення та сплати транспортного податку.
Так, обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів оподаткування фізичних осіб здійснюється контролюючим органом за місцем реєстрації платника податку.
Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку та відповідні платіжні реквізити надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його реєстрації до 1 липня року базового податкового (звітного) періоду (року).
Підпунктом 267.8.1 пункту 267.8 статті 267 ПК України (в редакції, що була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що транспортний податок сплачується фізичними особами - протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.
З аналізу вищевикладеного вбачається, що належний позивачу на праві приватної власності автомобіль марки PORSCHE CAYENNE, державний номер НОМЕР_1 з об`ємом двигуна 3598 куб. см., 2011 року випуску, є об`єктом оподаткування транспортним податком, а позивач відповідно є платником такого податку.
Статтею 4 ПК України визначено основні засади податкового законодавства України.
Одним із принципів податкового законодавства України є принцип стабільності, відповідно до якого зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року.
Пунктом 10.2 статті 10 ПК України встановлено, що місцеві ради обов`язково установлюють єдиний податок та податок на майно (в частині транспортного податку та плати за землю).
Згідно з п. 12.3 статті 12 ПК України сільські, селищні, міські ради в межах своїх повноважень приймають рішення про встановлення місцевих податків та зборів.
З аналізу вищевикладених норм вбачається, що встановлення податку на майно, зокрема в частині транспортного податку, є безумовним обов`язком місцевої ради, який повинен бути виконаний шляхом прийняття відповідного рішення.
Підпункт 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України імперативно врегульовує порядок опублікування та застосування рішень місцевої ради про встановлення місцевих податків.
Так, рішення про встановлення місцевих податків та зборів офіційно оприлюднюється відповідним органом місцевого самоврядування до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому планується застосовування встановлюваних місцевих податків та зборів або змін (плановий період). В іншому разі норми відповідних рішень застосовуються не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
Плановим відповідно до норми пп. 12.3.4 п. 12.3 ст. 12 Податкового кодексу України є період після того, в якому приймається відповідне рішення ради.
Не може бути плановим період, у якому було прийняте та опубліковане відповідне рішення ради. Плановим у будь-якому разі може бути лише той період, який є наступним після періоду опублікування рішення ради. Якщо таке рішення не буде опубліковано до 15 липня року, що передує бюджетному періоду, в якому підлягає застосуванню відповідний податок, таке рішення застосовується з початку наступного бюджетного періоду за тим, у якому планувалося запровадити відповідний податок.
Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що зміни до будь-яких елементів податків та зборів не можуть вноситися пізніш як за шість місяців до початку нового бюджетного періоду, в якому будуть діяти нові правила та ставки. Податки та збори, їх ставки, а також податкові пільги не можуть змінюватися протягом бюджетного року; при цьому опублікування рішення органу місцевого самоврядування про встановлення транспортного податку, як місцевого податку, пізніше 15 липня року, є підставою для застосування відповідних норм оподаткування не раніше початку бюджетного періоду, що настає за плановим періодом.
В даному випадку із запровадженням транспортного податку на 2015 рік відповідні норми Закону №71-VIII набрали чинності з 01.01.2015 року. Отже, лише в 2015 році місцеві ради отримали повноваження і одночасно набули обов`язку щодо встановлення транспортного податку. Відповідно, лише після цієї дати місцеві ради мали юридичні підстави для прийняття рішення про встановлення транспортного податку.
Транспортний податок встановлено на території міста Дніпра рішенням Дніпропетровської міської ради від 28.01.2015 № 7/60 «Про внесення змін до рішення міської ради від 27.12.2010 року № 5/6 «Про місцеві податки і збори».
Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права, суд приходить до висновку, що у контролюючого органу були відсутні правові підстави для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення від 16.06.2015 № 1177-17 та вимоги від 04.12.2015 № 1463-23, оскільки запроваджені Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи» зобов`язання щодо сплати транспортного податку з фізичних осіб виникають у платників податків лише після 01.01.2016 року.
Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову.
Відповідно до вимог ст. 139 КАС України суд також вважає за необхідне присудити на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати у розмірі 704,80 грн.
Керуючись ст. ст. 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов задовольнити повністю.
Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 16.06.2015 р. за № 1177-17 ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області про нарахування транспортного податку з фізичних осіб на суму 25 000,00 грн.
Визнати протиправним та скасувати податкову вимогу ДПІ у Бабушкінському районі м. Дніпропетровська ГУ ДФС у Дніпропетровській області від 04.12.2015 р. за № 1463-23 на суму 25 000, 00 грн. транспортного податку з фізичних осіб.
Присудити на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 704,80 грн за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової інспекції у Шевченківському районі м. Дніпра Головного управління ДФС у Дніпропетровській області.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду оскаржується до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до підпункту 15.5 пункту 15 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя (підпис) В.М. Олійник

Рішення не набрало законної сили

21 лютого 2019 року.

Суддя В.М. Олійник

З оригіналом згідно.

Суддя В.М. Олійник