Справа № 160/4709/19
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
24 травня 2019 р.Справа № 160/4709/19

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Лозицька І.О., розглянувши в письмовому провадженні заяву Фірми «Краб» Товариства з обмеженою відповідальністю про забезпечення позову до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування приписів, -
23.05.2019 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла заява Фірми «Краб» Товариства з обмеженою відповідальністю (далі заявник) про забезпечення позову шляхом:
- зупинення дії приписів Комунального підприємства «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради від 21.05.2019 року № 652Д, № 654Д, № 655Д, № 656Д, № 657Д, № 658 НОМЕР_1 , № 659 НОМЕР_1 , № 660 НОМЕР_1 , № 661Д, № 662Д, № 663Д про демонтування тимчасових споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . АДРЕСА_2 , вул АДРЕСА_3 ;
В обґрунтуванні заяви про забезпечення позову зазначено, що позивачу були винесені протиправні та необґрунтовані приписи Комунальним підприємством «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради від 21.05.2019 року № 652Д, № 654Д, № 655Д, № 656Д, № 657Д, № 658Д, № 659Д, № 660Д, № 661Д, № 662Д, № 663 НОМЕР_1 про демонтування тимчасових споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , у зв`язку із закінченням терміну дії паспортів прив`язки тимчасових споруд та закінченням договору оренди земельної ділянки.
В оскаржуваних приписах зазначено, що у разі не демонтування протягом 7 діб тимчасових споруд, їх демонтаж буде здійснено примусово, з відшкодуванням усіх витрат, пов`язаних з демонтажем і зберіганням демонтованих тимчасових споруд у судовому порядку. Тому, за твердженнями заявника, існує висока вірогідність примусового демонтажу спірних тимчасових споруд, які зазначені в приписах та належать Фірмі «Краб» Товариству з обмеженою відповідальністю до розгляду справи та прийняття рішення.
Отже, заявник вважає, що невжиття заходів забезпечення позову до набрання судовим рішенням законної сили, тимчасові споруди будуть примусово демонтовані, що зробить неможливим ефективний захист та поновлення порушених прав і інтересів позивача, оскільки, тимчасові споруди під час примусового демонтажу будуть знищені, а їх відновлення призведе до значних додаткових витрат.
Проаналізувавши доводи заяви про забезпечення позову та додані до неї матеріали, суд вважає вказану заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно зі ст. 154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Вичерпний перелік підстав забезпечення позову визначений частиною 2 статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду;
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
З наведених норм Закону вбачається, що загальною вимогою для розгляду і вирішення питання про забезпечення позову за ініціативою позивача є наявність відповідних підстав.
Тобто, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголосив на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.
Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. При цьому, обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.
Зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі № 1-33/2004 зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.
Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють згідно частини 4 статті 150 КАС України дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.
Відтак, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.
Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання судового рішення в разі задоволення позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співрозмірними заявленим позовним вимогам, мають бути безпосередньо пов`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.
Отже, при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову. Суд, також, враховує співмірність вимог клопотання про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.
При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року № ETS N 005 (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).
Згідно приписів статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Зокрема, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.
У рішенні від 31 липня 2003 року у справі "Дорани проти Ірландії" Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. При цьому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини, у справі ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.
З огляду на викладене, суд погоджується з доводами заявника, що невжиття заходів забезпечення позову до набрання судовим рішенням законної сили, тимчасові споруди будуть примусово демонтовані, що зробить неможливим ефективний захист та поновлення порушених прав і інтересів позивача, оскільки тимчасові споруди під час примусового демонтажу будуть знищені, а їх відновлення призведе до значних додаткових витрат заявника.
Крім того, суд враховує те, що в оскаржуваних приписах від 21.05.2019 року зазначено, що у разі не вжиття заявником заходів по звільненню об`єктів благоустрою шляхом демонтування самовільно встановлених тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , власними силами та за власні кошти протягом 7 діб, то їх демонтаж буде здійснено примусово. А з урахуванням того, що заявник звернувся до суду з позовом 23.05.2019 року, а відповідно до ст. 171 КАС України суд має вирішити питання про відкриття провадження у справі у п`ятиденний строк, то на момент відкриття провадження у справі встановлений відповідачами строк у 7 діб для демонтажу спірних приміщень вже спливуть, що призведе до того, що заявнику для відновлення порушених прав та понесених витрат необхідно буде докласти значних зусиль.
Наведені обставини свідчать про те, що в разі задоволення позовних вимог для відновлення прав заявника необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.
Згідно частини 6 статті 154 КАС України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може, також, зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд враховує співрозмірність вимог у заявленому клопотанні про забезпечення позову, заявленим позовним вимогам та обставинам справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Враховуючи вище викладене, приймаючи до уваги те, що в матеріалах справи містяться докази, які свідчать про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до ухвалення рішення в адміністративній справі, дані про неможливість захисту його прав, свобод та інтересів без вжиття таких заходів, суд дійшов до висновку, що клопотання Фірми «Краб» Товариства з обмеженою відповідальністю про забезпечення позову є обґрунтованим у зв`язку з чим, підлягає задоволенню повністю.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 151, 154, 243, 248, 256, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

Заяву Фірми «Краб» Товариства з обмеженою відповідальністю про забезпечення позову до Виконавчого комітету Дніпровської міської ради, Комунального підприємства «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, визнання протиправним та скасування приписів задовольнити повністю.
Зупинити дію приписів Комунального підприємства «Благоустрій міста» Дніпровської міської ради від 21.05.2019 року № 652Д, № 654Д, № 655Д, № 656Д, № 657Д, № 658Д, № 659Д, № 660Д, № 661Д, № 662 НОМЕР_1 , № 663Д про демонтування тимчасових споруд, що розташовані за адресою: АДРЕСА_3 , до набрання судовим рішенням у справі законної сили.
Ухвала в частині вжиття заходів забезпечення адміністративного позову підлягає негайному виконанню.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд з одночасним надсиланням копії апеляційної скарги особою, яка її подає, до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.О. Лозицька