Справа № 2340/4893/18
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 2340/4893/18 Головуючий у 1-й інстанції: Руденко А.В.
Суддя-доповідач: Василенко Я.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.,

при секретарі Баглай О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області та ОСОБА_1 на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1 про визнання протиправною відмови у переведенні на посаду та зобов`язання перевести на посаду, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області щодо переведення ОСОБА_2 на посаду начальника Смілянського управління Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області;

- зобов`язати Головне управління Державної фіскальної служби у Черкаській області перевести ОСОБА_2 на посаду начальника Смілянського управління Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 позов задоволено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням Головне управління Державної фіскальної служби у Черкаській області та ОСОБА_1 звернулись із апеляційними скаргами, в яких вони просять скасувати оскаржуване рішення, як таке, що прийняте із порушенням норм матеріального і процесуального права, та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового процесу, які з`явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що з 11.12.2017 позивач був переведений на посаду начальника Смілянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області, згідно з наказом ДФС України від 11.12.2017 № 2963-о.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 № 296 «Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби», наказу Державної фіскальної служби України від 10.05.2018 № 300, Смілянська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Черкаській області реорганізується шляхом приєднання до Головного управління ДФС у Черкаській області.

У зв`язку з реорганізацією Смілянської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області, 21.06.2018 ОСОБА_3 вручено під підпис попередження про наступне вивільнення у зв`язку з реорганізацією, скороченням чисельності або штату працівників державного органу та наступне вивільнення його з посади начальника Смілянської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області (по закінченню двох місяців з моменту вручення цього повідомлення) на підставі пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу».

Згідно з організаційною структурою Смілянської об`єднаної ДПІ ГУ ДФС у Черкаській області на 2018 рік, затвердженою наказом ГУ ДФС у Черкаській області Криштопою М.В. 26.12.2017, у штаті Смілянської об`єднаної ДПІ ГУ ДФС у Черкаській області перебувало 40 працівників, в т.ч. передбачена посада начальника.

26.12.2018 в.о. голови ДФС України затверджена організаційна структура Головного управління ДФС у Черкаській області на 2019 рік, якою передбачена штатна чисельність працівників Смілянського управління 44 особи.

06.08.2018 Головним управлінням ДФС у Черкаській області запропоновано ОСОБА_3 переведення на вакантну посаду начальника Смілянського управління Головного управління ДФС у Черкаській області, на яку він погодився.

28.08.2018 позивачу вручено під підпис повідомлення про продовження терміну попередження про наступне вивільнення його з посади начальника Смілянської ОДПІ ГУ ДФС у Черкаській області.

Позивач написав на ім`я в.о. голови ДФС України Власова О.С. заяву від 29.10.2018 про звільнення його із займаної посади в порядку переведення для подальшої роботи в Головному управлінні ДФС у Черкаській області, яка направлена до ДФС України разом з листом ГУ ДФС у Черкаській області від 30.10.2018 №44914/23-00-04-116 щодо звільнення ОСОБА_2 - начальника Смілянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області, в порядку переведення для подальшої роботи в Головному управлінні ДФС у Черкаській області, згідно з пунктом 2 частини першої статті 41 Закону України від 10.12.2015 №889-VIII "Про державну службу".

Крім того, позивач написав заяву на ім`я начальника ГУ ДФС у Черкаській області Криштопи М.В. про призначення його на посаду начальника Смілянського управління Головного управління ДФС у Черкаській області, в порядку переведення із Смілянської ОДПІ Головного управління ДФС у Черкаській області.

Наказом ДФС України від 15.11.2018 № 2219-о «Про звільнення ОСОБА_2 » позивача звільнено з посади начальника Смілянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області, в порядку переведення для подальшої роботи в Головному управлінні ДФС у Черкаській області, згідно з пунктом 5 частини 1 статті 36 КЗпП України, пунктом 2 частини 1 статті 41 Закону України "Про державну службу". Підстава: заява ОСОБА_2 , лист Головного управління ДФС у Черкаській області від 30.10.2018 №44914/23-00-04-116.

Судом першої інстанції також встановлено, що наказом Головного управління ДФС у Черкаській області від 13.11.2018 № 422-о ОСОБА_1 призначено 14.11.2018 на посаду начальника Смілянського управління Головного управління ДФС у Черкаській області в порядку переведення із ДПІ у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо переведення позивача на посаду начальника Смілянського управління Головного управління ДФС у Черкаській області, останній звернувся до суду першої інстанції з даним позовом.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що відповідач протиправно не виконав свої зобов`язання щодо працевлаштування ОСОБА_2 відповідно до прийнятої ним пропозиції вакантної посади начальника Смілянського управління Головного управління ДФС у Черкаській області.

Апелянти у своїх скаргах зазначають, що оскільки 14.11.2018 на посаду начальника Смілянського управління Головного управління ДФС у Черкаській області прийнятий в порядку переведення із ДПІ у м. Черкасах Головного управління ДФС у Черкаській області інший працівник ОСОБА_1 , то підстав для переведення позивача на таку посаду немає правових підстав.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду першої інстанції та вважає доводи апелянтів безпідставними, враховуючи наступне.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII "Про державну службу" (далі - Закон № 889-VIII) підставою для припинення державної служби за ініціативою суб`єкта призначення є скорочення чисельності або штату державних службовців, ліквідація державного органу, реорганізація державного органу у разі, коли відсутня можливість пропозиції іншої рівноцінної посади державної служби, а в разі відсутності такої пропозиції - іншої роботи (посади державної служби) у цьому державному органі.

Частиною 3 статті 87 Закону № 889-VIII передбачено, що процедура вивільнення державних службовців на підставі пункту 1 частини першої цієї статті визначається законодавством про працю.

Звільнення на підставі пункту 1 частини першої цієї статті допускається лише у разі, якщо державного службовця не може бути переведено на іншу посаду відповідно до його кваліфікації або якщо він відмовляється від такого переведення.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 ст. 40 цього Кодексу встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 частини першої цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до ст. 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Як вже було зазначено вище, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 28.03.2018 № 296 "Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби", наказу Державної фіскальної служби України від 10.05.2018 № 300, Смілянська об`єднана державна податкова інспекція Головного управління ДФС у Черкаській області реорганізується шляхом приєднання до Головного управління ДФС у Черкаській області.

На виконання приписів ст. 49-2 КЗпП України відповідачем вжито наступні заходи:

- попереджено позивача про наступне вивільнення 21.06.2018 (про що свідчить підпис позивача на бланку попередження);

- повідомлено про продовження терміну попередження про наступне вивільнення 22.08.2018;

- запропоновано 06.08.2018 переведення на вакантну посаду начальника Смілянського управління Головного управління ДФС у Черкаській області (додаток до Попередження про наступне вивільнення);

- запропоновано 02.01.2019 переведення на вакантну посаду заступника начальника відділу перевірок платників основних галузей економіки управління аудиту Головного управління ДФС у Черкаській області (додаток до Попередження про наступне вивільнення).

Відповідно до пропозиції іншої роботи (додаток Попередження про наступне вивільнення) 06.08.2018 позивач погодився на переведення на вакантну посаду начальника Смілянського управління Головного управління ДФС у Черкаській області, про що свідчить його підпис та слова «погоджуюсь» на відповідному бланку; 02.01.2019 позивач відмовився від посади заступника начальника відділу перевірок платників основних галузей економіки управління аудиту Головного управління ДФС у Черкаській області, зазначивши на бланку, що він попередньо погодився на переведення на посаду начальника Смілянського управління ГУ ДФС у Черкаській області, позивачу не може бути відмовлено у прийнятті на роботу на вказану посаду згідно з ч. 5 ст. 24 КЗпП України.

При цьому, згідно організаційної структури ГУ ДФС у Черкаській області на 2019 рік штатна кількість працівників становить 44 особи, тобто є більшою на 4 одиниці, ніж штатна чисельність Смілянської об`єднаної ДПІ, яка приєднана до ГУ ДФС у Черкаській області.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст. 36 КЗпП України трудовий договір позивача не припиняється, а позивач підлягає переведенню на посаду, яку обіймав до звільнення, а саме: начальника Смілянського управління ГУ ДФС у Черкаській області.

На підставі заяви позивача від 29.10.2018, листа Головного управління ДФС у Черкаській області від 30.10.2018 №44914/23-00-04116, наказом ДФС України від 15.11.2018 №2219-о позивача звільнено з посади начальника Смілянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області, в порядку переведення для подальшої роботи в Головному управлінні ДФС у Черкаській області, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України "Про державну службу", однак на посаду начальника Смілянського управління ГУ ДФС у Черкаській області не призначено, оскільки призначено іншу особу - ОСОБА_1

Вищевикладені обставини справи свідчать про те, що відповідач протиправно не виконав свої зобов`язання щодо працевлаштування ОСОБА_2 відповідно до прийнятої ним пропозиції вакантної посади начальника Смілянського управління Головного управління ДФС у Черкаській області.

Також, як вірно було зазначено судом першої інстанції, позивач фактично звільнений з посади начальника Смілянської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління ДФС у Черкаській області, в порядку переведення для подальшої роботи в Головному управлінні ДФС у Черкаській області, згідно з п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України, п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України "Про державну службу".

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 41 Закону України "Про державну службу" державний службовець з урахуванням його професійної підготовки та професійної компетентності може бути переведений без обов`язкового проведення конкурсу на рівнозначну або нижчу вакантну посаду в іншому державному органі, у тому числі в іншій місцевості (в іншому населеному пункті) - за рішенням керівника державної служби в державному органі, з якого переводиться державний службовець, та керівника державної служби в державному органі, до якого переводиться державний службовець.

Частиною п`ятою ст. 24 КЗпП України передбачено, що особі, запрошеній на роботу в порядку переведення з іншого підприємства, установи, організації за погодженням між керівниками підприємств, установ, організацій, не може бути відмовлено в укладенні трудового договору.

Таким чином, чинне законодавство України передбачає додаткові гарантії на працевлаштування для працівника, звільненого у зв`язку з переведенням на інше підприємство, установу, організацію.

Отже, оскільки відбулась реорганізація Смілянської об`єднаної ДПІ шляхом приєднання до Головного управління ДФС у Черкаській області без скорочення штатів і позивач погодився на запропоновану йому посаду начальника Смілянського управління Головного управління ДФС у Черкаській області, трудовий договір позивача не підлягає припиненню. При цьому, навіть за умови звільнення на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 КЗпП України позивач має право бути прийнятим на вищезазначену посаду, що вірно було встановлено судом першої інстанції.

Доводи апелянта про те, що на посаду начальника Головного управління ДФС у Черкаській області призначений ОСОБА_1 , який має переважне право на переведення на посаду, оскільки перебував у відпустці по догляду за дитиною, колегія суддів не бере до уваги оскількиОСОБА_1 працював в іншому підрозділі, а саме на посаді заступника начальника ДПІ у м. Черкаси, яка також була приєднана до Головного управління ДФС у Черкаській області, та працевлаштування останнього не може бути підставою для порушення законних прав позивача.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Таким чином, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують правильності висновків суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для задоволення позову та вважає, що судом першої інстанції повно встановлено фактичні обставини справи, правильно визначено норми матеріального і процесуального права, які підлягають застосуванню, з дотриманням вимог ст. 159 КАС України

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Апелянти не надали до суду належних доказів, що б підтверджували факт протиправності рішення суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 316 КАС України залишити апеляційні скарги без задоволення, а рішення суду - без змін, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 244, 250, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Головного управління Державної фіскальної служби у Черкаській області та ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 11.02.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328-331 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Кузьменко В.В.

Шурко О.І.

Повний текст постанови виготовлений 20.05.2019.