Справа № 2140/1604/18
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2019 р.м.ОдесаСправа № 2140/1604/18
Головуючий в 1 інстанції: Гомельчук С.В.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І.О.

суддів Стас Л.В., Шеметенко Л.П.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

Позивач фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі ФОП ОСОБА_1 ) у серпні 2018 року звернувся до суду першої інстанції з позовом до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі ГУ ДФС) в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій від 20.07.2018 року № 000072/21-22-40- на загальну суму 40 800 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначив декілька підстав.

Так, позивач стверджує про відсутність об`єкту торгівлі за адресою, де була контролюючим органом проведена фактична перевірки, зазначає, що це адреса його реєстрації як фізичної особи - підприємця.

Далі позивач зазначає про порушення суб`єктом владних повноважень порядку надання платнику податків або його представнику для підписання акту про результати фактичної перевірки, який врегульовано Податковим кодексом України.

Позивач стверджує, що не отримував акт фактичної перевірки, в результаті чого був позбавлений права подати заперечення на нього.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року, яке було ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження, у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 відмовлено.

Вирішуючи спір по суті та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав жодного пояснення або доказу на спростування факту порушення ним Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів».

Вважав, що довід позивача про відсутність об`єкту торгівлі за адресою: АДРЕСА_1 , 1 спростовується чеком платіжного терміналу на суму 54 грн., який містить вказану адресу та був виданий посадовій особі контролюючого органу за результатами проведення контрольної розрахункової операції.

Досліджуючи даний довід позивача, суд також взяв до уваги покази свідка, а саме ревізора податкової інспекції, який безпосередньо проводив фактичну перевірку та підтвердив обставини, викладені в акті фактичної перевірки.

Не погоджуючись з доводом позивача про порушення порядку проведення фактичної перевірки та невручення йому акта, за результатами її проведення, суд зазначив про дотримання контролюючим органом приписів податкового законодавства, які регулюють проведення фактичних перевірок, позаяк була присутня продавець ОСОБА_2 , яка безпосередньо здійснювала розрахункові операції і яку було ознайомлено з актом та вручено його примірник.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ФОП ОСОБА_1 просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ФОП ОСОБА_1 продовжує наполягати на тому, що за місцем проведення контролюючим органом фактичної перевірки не існує і ніколи не існувало магазину чи будь-якої іншої точки збуту. Апелянт зазначає, що з цього приводу суду було надано акт Раденської сільської ради, який підтверджує відсутність магазинів чи будь-яких інших точок продажу за спірною адресою. Вважає, що вказаний акт сільської ради безпідставно не був прийнятий судом до уваги.

Далі стверджує про те, що акт фактичної перевірки платнику податків або його законному представнику надано не було, що є порушенням п.86.1 ст. 86 Податкового кодексу України.

І останнє про що зазначає апелянт це те, що суд не мав права спиратися на покази свідка, оскільки, по-перше, суд не попередив його про дачу завідомо неправдивих свідчень та не привів до присяги, а, по-друге, свідок є працівником ГУ ДФС, який безпосередньо проводив фактичну перевірку, а, отже, зацікавлений в тому, щоб у задоволенні позову було відмовлено.

У відзиві на апеляційну скаргу, контролюючий орган просив суд відмовити скаржнику у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення суду першої інстанції без змін, оскільки вважає скаргу необґрунтованою.

У зв`язку з неприбуттям жодного з учасників справи у судове засідання належним чином повідомлених про дату, час і місце судового засідання, справа розглянута в порядку письмового провадження у відповідності до вимог статті 311 КАС України.

Фактичні обставини справи.

Як встановлено судом першої та апеляційної інстанцій, згідно витягу з АІС «Податковий блок» ФОП ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

13 липня 2018 року ГУ ДФС проведена фактична перевірка ФОП ОСОБА_1 за адресою його реєстрації та здійснення підприємницької діяльності.

Дана перевірка була проведена у присутності особи, яка безпосередньо здійснювала розрахункові операції продавця ОСОБА_2 ., яку перед початком проведення перевірки було ознайомлено з направленням № 70 від 12.07.2018 року на проведення фактичної перевірки та наказом №647 від 02.07.2018 року «Про проведення фактичних перевірок». Копії зазначених документів були отримані вказаною особою.

13.07.2018 року за результатами проведення перевірки складений акт №68/40/, в якому зафіксовано наступні порушення вимог Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» від 19.12.1995 року № 481/95-ВР (далі Закон):

- статті 15 роздрібна торгівля алкогольними та тютюновими виробами без наявності ліцензії;

- статті 15-3 продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці.

Акт фактичної перевірки було отримано продавцем ОСОБА_2 , про що свідчить її підпис у графі «З актом перевірки ознайомлений, один примірник акту перевірки отримав».

На підставі вказаного акту та виявлених порушень, контролюючим органом прийнято рішення про застосування фінансових санкцій від 20.07.2018 року № 000072/21-22-40- на загальну суму 40 800,00 грн. (17 000 + 17 000 + 6800).

Правомірність прийняття даного рішення і є предметом спору у даній справі.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (п.п. 75.1.3. п.75.1 ст. 75 Податкового кодексу України).

Порядок проведення фактичних перевірок встановлений ст. 80 Податкового кодексу України.

Згідно з п. 80.1 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пунктом 80.4 ст. 80 Податкового кодексу України передбачено, що перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі пп. 20.1.9 п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України може бути проведена контрольна розрахункова операція.

Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст. 81 Податкового кодексу України (п. 80.5 ст. 80 Податкового кодексу України).

Згідно приписів п.п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

- направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

- копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

- службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення документальної виїзної або фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абзаці п`ятому цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

За правилами п.80.7 ст. 80 Податкового кодексу України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

У відповідності до п.86.1 ст. 86 Податкового кодексу України встановлено, що результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності).

За правилами п.86.5 ст. 86 Податкового кодексу України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

Згідно статті 1 Закону місце торгівлі місце реалізації товарів, у тому числі на розлив, в одному торговому приміщенні (будівлі) за місцем його фактичного розташування, для тютюнових виробів та пива без обмеження площі, для алкогольних напоїв, крім пива, - торговельною площею не менше 20 кв. метрів, обладнане реєстраторами розрахункових операцій (незалежно від їх кількості) або де є книги обліку розрахункових операцій (незалежно від їх кількості), в яких фіксується виручка від продажу алкогольних напоїв та тютюнових виробів незалежно від того, чи оформляється через них продаж інших товарів.

Статтею 15 Закону передбачено, що роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.

Відповідно до статті 15-3 Закону продаж алкогольних напоїв на розлив для споживання на місці дозволяється тільки суб`єктам господарювання громадського харчування та спеціалізованим відділам, що мають статус суб`єктів господарювання громадського харчування, підприємств з універсальним асортиментом товарів.

Відповідно до статті 17 Закону за порушення його норм щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

До суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі:

- оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій (крім випадків, передбачених цим Законом), - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 гривень;

- порушення вимог статті 15-3 цього Закону 6800 гривень.

Позиція апеляційного суду.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що підстави для задоволення апеляції відсутні, з огляду на наступне.

Як вбачається з апеляційної скарги, апелянт, заперечуючи проти факту здійснення ним правопорушень, передбачених статтями 15 та 15-3 Закону, наголошує на тому, що відсутній об`єкт перевірки, за яким виявлені відповідні правопорушення.

Колегія суддів не може погодитись з даним доводом апелянта та погоджується з висновками суду першої інстанції, фактична перевірка була здійснена за місцем реєстрації та фактичного провадження ФОП ОСОБА_1 підприємницької діяльності.

Про вказані обставини беззаперечно свідчить наявний, в матеріалах справи, фіскальний чек платіжного терміналу №243638 від 13.07.2018 року, виданий за результатами здійснення операції з купівлі товару на суму 54 грн. (а.с.28), особами, що здійснювали перевірку, розрахунок був проведений об 11:04 год.

Із чеку вбачається наступна інформація: «ЧП Лавриненко В.П. магазин, Раденск, вул. Мира, д. 1».

До того ж обставини наявності об`єкту торгівлі за спірною адресою підтверджені безпосередньо самим перевіряючим ОСОБА_3 , який був опитаний судом першої інстанції в якості свідка.

Так, останній пояснив, що 13.07.2018 року провів фактичну перевірку позивача за адресою: АДРЕСА_1 в житловому будинку, який розташований біля військового полігону та пристосований для здійснення громадського харчування. В ході перевірки було придбано пиво на розлив у пластиковому бокалі 0,5 л та пачка цигарок «Ротманс». Продавцем видано чек з платіжного терміналу. За результатами перевірки складено акт, а також проведена фотофікасія, що надана суду.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_1 , ставлячи під сумнів покази зазначеного свідка, зазначає, що суд не мав права спиратися на його покази, оскільки, по-перше, суд не попередив його про дачу завідомо неправдивих свідчень та не привів до присяги, а, по-друге, свідок є працівником ГУ ДФС, який безпосередньо проводив фактичну перевірку, а, отже, зацікавлений в тому, щоб у задоволенні позову було відмовлено.

Надаючи відповідь на даний аргумент апеляції суд апеляційної інстанції виходить з такого.

Матеріали справи свідчать, що судом першої інстанції свідок був попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання чи відмову від давання показань та приведений до присяги, про що були складені відповідні документи, а саме: присяга та розписка свідка, які засвідчені його підписами та підписами головуючого судді у справі (а.с.70-71).

У зв`язку з цим, колегія суддів вважає даний довід апеляційної скарги необґрунтованим та безпідставним.

Наданий акт Раденської сільської ради, який, на думку апелянта, підтверджує відсутність магазинів чи будь-яких інших точок продажу за спірною адресою, обґрунтовано неприйнятий судом першої інстанції до уваги, оскільки, як встановлено іншими доказами, житловий будинок позивача, пристосований під надання послуг з торгівлі.

Доводи апеляції, що фактична перевірка була проведена без повідомлення суб`єкта господарювання, без вручення йому наказу про її проведення, без ознайомлення та вручення акта, складеного за результатами перевірки, не засновані на приписах Податкового кодексу України, які наведені вище.

Аналізуючи законність, прийнятого контролюючим органом рішення про застосування фінансових санкцій, колегія суддів додаткового бажає звернути увагу на наступне.

Відповідно до пункту 58.1 статті 58 Податкового кодексу України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).

Зазначена норма чітко встановлює, що в разі, коли контролюючий орган діє на підставі статті 54 цього Кодексу (тобто коли він зобов`язаний визначити, зокрема, суму штрафу за порушення вимог законодавства, дотримання якого ним контролюється), такий орган приймає податкове повідомлення-рішення.

При цьому в пункті 58.1 статті 58 Податкового кодексу України безпосередньо зазначено, що податкове повідомлення-рішення приймається в разі визначення суми грошового зобов`язання, у тому числі за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідні органи.

Зазначене цілком стосується фіскальних органів України, які контролюють дотримання вимог законодавства щодо обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

З огляду на аналіз викладених законодавчих приписів, контролюючий орган у разі виявлення порушення вимог законодавства, яке регулює обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, якщо таке порушення тягне за собою визначення грошових зобов`язань у вигляді адміністративно-господарських санкцій, зобов`язаний прийняти податкове повідомлення-рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, ГУ ДФС, замість податкового повідомлення-рішення, прийняло рішення про застосування фінансових санкцій, що суперечить вимогам Податкового кодексу України.

Водночас окремі дефекти форми рішення контролюючого органу, на думку колегії суддів, не повинні сприйматися як безумовні підстави для висновку щодо протиправності спірного рішення і, як наслідок, про його скасування.

Як встановлено, спірне рішення прийняте контролюючим органом у межах своєї компетенції та з його змісту можна чітко встановити зміст цього рішення (зокрема, порушення законодавства, за які застосовуються відповідні санкції, та розмір останніх).

За таких обставин, рішення контролюючого органу про застосування фінансових санкцій за порушення вимог законодавства з регулювання обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, прийняте не за формою, передбаченою для податкових повідомлень-рішень, колегія суддів розцінює як податкове повідомлення-рішення з окремими дефектами, які не змінюють суті спірного рішення.

Підсумовуючи викладене та враховуючи те, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та вірно зазначена юридична кваліфікація встановлених фактів, колегія суддів, згідно зі ст. 316 КАС України, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляції та про залишення рішення суду першої інстанції в силі.

Стаття 328 КАС України встановлює право учасників справи, а також осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки на касаційне оскарження рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Водночас частина 5 вказаної статті встановлює, що не підлягають касаційному оскарженню, у тому числі судові рішення у справах незначної складності, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Відповідно до п.6 ч.6 ст. 12 КАС України справами незначної складності є справи щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, враховуючи, що судом апеляційної інстанції ухвалено рішення у справі незначної складності, колегія суддів дійшла висновку про відсутність права у учасників справи на касаційне оскарження постанови суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Лавріненка Валерія ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 28 листопада 2018 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправним та скасування рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Доповідач суддя І.О. Турецька

суддя Л.В. Стас

суддя Л.П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 23.05.2019 року.