Справа № 340/673/19
Суддя: О.С. Петренко
Дата ухвалення: 2019-05-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/673/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді - Петренко О.С.

за участю секретаря судового засідання - Толстової О.І.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - 1 - Корнети В.В.

представника відповідача - 2 - не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференцзв`язку адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача-1: Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, вул. Ак. Корольова, 26, м. Кропивницький,25030

до відповідача -2: Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Гайворонському, Голованівському, Благовіщенському районах Споран Володимира Васильовича, вул. Ак. Корольова,26, м. Кропивницький,25030

про визнання дій протиправними та скасування розрахунку та припису, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, з урахуванням відкликання частини позовних вимог, в якій просить:

1) визнати протиправними дії Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Гайворонському, Голованівському, Благовіщенському районах Споран Володимира Васильовича щодо складення розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки ОСОБА_1 від 05.03.2019 року;

2) визнати протиправним та скасувати припис і розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки від 05.03.2019 р.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що не порушував вимог земельного законодавства. За наведених обставин вважає, що оскаржуваний припис є необґрунтованими, а тому підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 27.03.2019 року частину позовних вимог щодо:

- визнати протиправними дії Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Гайворонському, Голованівському, Благовіщенському районах Споран Володимира Васильовича під час обстеження земельної ділянки та складення акту обстеження земельної ділянки №100-ДК/101/АО/10/01/19 від 04 березня 2019 року;

- визнати протиправними дії Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Гайворонському, Голованівському, Благовіщенському районах Споран Володимира Васильовича під час винесення припису №100-ДК/101/0091Пр/03/01/19 від 05.03.2019 року - повернуто позивачу.

Ухвалою суду від 27.03.2019 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Зазначеною ухвалою відповідачу встановлено строк для подання до суду відзиву на позовну заяву з відповідними доказами в їх обґрунтування

У встановлений судом строк, представником відповідач1 подано до суду відзив на адміністративний позов, в яких заперечував проти задоволення позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. Зокрема, зазначено, що перевірку з питань дотримання позивачем вимог земельного законодавства проведено на підставі, у межах повноважень та у спосіб, передбачений чинним законодавством. Вважає, що оскаржувані рішення прийнято з урахуванням всіх обставин, що мають значення для їх прийняття (а.с.55-61).

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав із зазначених підстав.

Представник відповідача - 1 в судовому засіданні заперечували проти задоволення адміністративного позову, відповідно до позиції, викладеної у відзиві та письмових поясненнях.

На підставі ч.3 ст.243 КАС України в судовому засіданні 17.05.2019 р. проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Виготовлення рішення у повному обсязі відкладено, про що повідомлено сторонам після проголошення вступної та резолютивної частини рішення в судовому засіданні.

Дослідивши подані позивачем та відповідачем документи і матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі наказу начальника Держгеокадастру від 28.02.2019 №100-ДК та відповідно до вимог Земельного кодексу України (далі - ЗК), Законів України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" (далі - Закон №963-IV), "Про охорону земель" (далі - Закон №962-IV), "Положення про Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області" (далі - Положення), затвердженого наказом Державної служби з питань геодезії, картографії та кадастру від 17.11.2016р. №308, у зв`язку з надходженням листа керівника Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області від 18.02.2019 року за №12-87/1700вих-19, державного інспектора зобов`язано у термін з 04.03.2019р. по 04.04.2019р. здійснити державний контроль за дотриманням вимог земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки земельних ділянок площею 4,62 га, 2,009 га, 2.489 га, 3,712 га, 3,661,3,56 га розташованих на території Могильненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області (а.с. 92-93).

На підставі наведеного, державним інспектором проведено обстеження земельної ділянки та перевірку дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки, площею 3,712 га, що знаходяться на території Могильненської сільської ради, про що складено Акт обстеження земельної ділянки від 04.03.2019 № 100-ДК/101/АО/10/01/-19 (далі - Акт-1) та Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельної ділянки від 04.03.2019 №100-ДК/132/АП/09/01/-19 (далі - Акт-2) (а.с.14-16).

У відповідності до довідки Могильненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області №73 від 25.02.2019 року, якою повідомляється про те, що земельна ділянка площею 3,712 га, кадастровий номер відсутній, із земель водного фонду, що перебуває на території сільської ради за межами населеного пункт у для рибогосподарських потреб використовується громадянином ОСОБА_1 без правоустановчих документів (а.с.69,85).

Перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 самовільно зайнято земельну ділянку площею 3,712 га (кадастровий номер - відсутній) із земель водного фонду, що перебувають на території Могильненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, для рибогосподарських потреб, чим порушено вимоги ст.ст. 125,126 Земельного кодексу України.

При обстежені земельної ділянки та встановлення факту її самовільного захоплення позивачем був присутній спеціаліст - землевпорядник Могильненської сільської ради. При цьому позивач був відсутній.

Враховуючи виявлене порушення, державним інспектором складено протокол про адміністративне правопорушення від 05.03.2019 за №100-ДК/0041П/07/01/-19 передбачене ст.ст. 125,126 Земельного кодексу України та статті 53-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с.17).

05.03.2019 року відповідачем винесено оскаржуваний Припис, яким позивача зобов`язано в 30-денний термін усунути порушення вимог земельного законодавства шляхом повернення самовільно зайнятої земельної ділянки (а.с.18).

05.03.2019 року державним інспектором складено повідомлення про сплату шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу №100-ДК/0018ШК/11/01/19, в якому зобов`язано в 15 денний термін сплатити розмір шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки в розмірі 6384,70 грн. (а.с.20)

Судом встановлено, що до вказаного повідомлення державним інспектором складено розрахунок розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки (а.с.19).

Вважаючи вказаний Припис та розрахунок безпідставним та таким, що підлягають скасуванню позивач звернувся до суду із цим позовом.

Згідно частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 188 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) державний контроль за використанням та охороною земель здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, а за додержанням вимог законодавства про охорону земель - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику із здійснення державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів.

Пунктом 1 "Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі - КМУ) від 14.01.2015 №15 (далі - Положення-1) встановлено, що державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру (Держгеокадастр) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується КМУ через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері топографо-геодезичної і картографічної діяльності, земельних відносин, землеустрою, у сфері Державного земельного кадастру, державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів.

Пунктами 30, 31 частини четвертої Положення (в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що Держгеокадастр здійснює державний контроль за дотриманням вимог земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, обстежує земельні ділянки, яким заподіяна шкода внаслідок їх самовільного зайняття.

Частиною 6 вказаного Положення визначено повноваження посадових осіб Держгеокадастру. Зокрема, пунктом 1 визначено, що посадові особи Держгеокадастру в межах своїх повноважень мають право складати акти перевірок чи протоколи про адміністративні правопорушення у сфері використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель та розглядати відповідно до законодавства справи про адміністративні правопорушення, а також подавати в установленому законодавством порядку до відповідних органів матеріали перевірок щодо притягнення винних осіб до відповідальності; давати обов`язкові для виконання вказівки (приписи) з питань використання та охорони земель і дотримання вимог законодавства про охорону земель відповідно до їх повноважень, а також про зобов`язання приведення земельної ділянки у попередній стан у випадках, установлених законом, за рахунок особи, яка вчинила відповідне правопорушення, з відшкодуванням завданих власнику земельної ділянки збитків.

Як встановлено вище, державним інспектором проведено обстеження земельної ділянки та перевірку дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом - земельна ділянка, площею 3,712 га (кадастровий номер - відсутній), розташованої на території Могильненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, про що складено Акт-1 та Акт-2 і як наслідок винесено оскаржувані припис і розрахунок.

В контексті вищевикладеного, суд погоджується з доводами відповідача щодо наявності підстав проведення та відсутності порушень під час проведення перевірки.

Що стосується оскаржуваного припису суд зазначає наступне.

Перевіркою встановлено, зокрема на підставі вищевказаної довідки № 73 від 25.02.2019 року, що земельна ділянка державної форми власності, площею -3,712 га, яка розташована на території Могильненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, цільове призначення - для рибогосподарських потреб, на момент обстеження самовільно зайнята ОСОБА_1

Суд зазначає, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами правомірності використання земельної ділянки площею 3,712 га (кадастровий номер - відсутній) із земель водного фонду, яка розташована на території Могильненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, оскільки не надано ні органу державного нагляду (контролю), ні суду жодного документа, який би підтверджував підстави набуття права користування вказаною земельною ділянкою та визначав зміст такого права.

При цьому в судовому засіданні позивач пояснив суду, що вказана земельна ділянка є фактично площею водного дзеркала. Позивач зазначив, що він не є орендарем земельної ділянки, господарської діяльності не здійснює та його інтерес до неї проявлявся, як і іншими мешканцями села, в частині рибальства. Так, позивач пояснив суду, що він разом з іншими 200 мешканцями села Могильне вчинив зариблення ставка з метою подальшого рибальства.

Згідно статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону. Власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Держава забезпечує захист прав усіх суб`єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб`єкти права власності рівні перед законом.

Приписами частини 2 статті 14 Конституції України встановлено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

З огляду на вищенаведене, суд вважає за необхідне зауважити, що у пункті 5.3. Рішення Конституційного суду України від 22.09.2005 у справі N 5-рп/2005 зазначено, що Україна як демократична і правова держава закріпила принцип поваги і непорушності прав та свобод людини, утвердження і забезпечення яких є головним обов`язком держави. Конституційний принцип правової держави вимагає від неї утримуватися від обмеження загальновизнаних прав і свобод людини і громадянина, в тому числі майнових прав (стаття 1, частина друга статті 3, статті 21, 22, 64 Конституції України).

Згідно приписів частини 1 статті 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.

Відповідно до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб.

Абзацом 1 частини 1 статті 123 Земельного кодексу України встановлено, що особа, зацікавлена в одержанні у користування земельної ділянки із земель державної або комунальної власності за проектом землеустрою щодо її відведення, звертається з клопотанням про надання дозволу на його розробку до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, які відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, передають у власність або користування такі земельні ділянки.

Приписами частини 1 статті 120-1 Земельного кодексу України встановлено, що право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) і право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій) виникають на підставі договору між власником земельної ділянки та особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для таких потреб, відповідно до Цивільного кодексу України.

Так, частиною 1 статті 407 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (далі - землекористувач).

Відповідно до приписів статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно статті 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01 липня 2004 року передбачено, зокрема, обов`язковість державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою, права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб тощо.

Враховуючи наведене, беручи до уваги Рішення Конституційного суду України від 22.09.2005 у справі №5-рп/2005, у суду відсутні підстави вважати, що на момент здійснення заходу державного контролю позивач мав належне право користування на законних підставах земельною ділянкою, площею 3,712 га (кадастровий номер відсутній) із земель водного фонду, яка розташована на території Могильненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області.

А тому, суд зазначає, що висновки, сформовані відповідачем за наслідком проведеного обстеження земельної ділянки та перевірки дотримання вимог земельного законодавства, що зафіксовані в Акті обстеження земельної ділянки від 04.03.2019 року за №100-ДК/101/АО/10/01/-19 та Акті перевірки дотримання вимог земельного законодавства за об`єктом земельної ділянки від 04.03.2019 року за №100-ДК/132/АП/09/01/-19, є обґрунтованими, зважаючи на ненадання ОСОБА_1 документів, які б засвідчили правомірність користування вказаною земельною ділянкою.

Стосовно розрахунку розміру шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Позивачем, під час обґрунтування позовних вимог у цій частині вказано про не з`ясування площі самовільно зайнятої земельної ділянки.

Суд не погоджується з позицією позивача, оскільки під час перевірки був присутній спеціаліст-землевпорядник Могильненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області, у присутності якого здійснено обстеження даної земельної ділянки. Також площа, яку обстежував відповідач 2, визначена в довідці № 73 від 25.02.2019 року (а.с. 69) Могильненської сільської ради Гайворонського району Кіровоградської області.

Таким чином, суд дійшов висновку про наявність у відповідача правових підстав для вжиття, відповідно до закону, заходів щодо повернення самовільно зайнятих земельних ділянок їх власникам або користувачам шляхом винесення оскаржуваного припису від 05.03.2019 року за № 100-ДК/0091Пр/03/01/-19, яким ОСОБА_1 зобов`язано усунути порушення вимог земельного законодавства шляхом повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та, відповідно, складення розрахунку розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки.

В адміністративному судочинстві діє принцип офіційного з`ясування усіх обставин справи, який полягає в активній позиції суду щодо з`ясування всіх обставин у справі (пункт 4 частини 3 статті 2, частини 2, 4 статті 9, частина 3 статті 77, частина 6 статті 94 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Частиною 4 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Учасники справи зобов`язані подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (пункт 4 частини 5 статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України).

Порядок подання доказів регламентований статтею 79 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суд звертає увагу, що згідно частини 2 статті 79 Кодексу адміністративного судочинства України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом із поданням позовної заяви.

Однак, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження обставин, яким він обґрунтовує заявлені позовні вимоги.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що приймаючи оскаржуваний припис та розрахунок відповідач діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України.

З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а відтак в задоволенні даного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.243-246 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, Державного інспектора у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотриманням вимог законодавства України про охорону земель у Гайворонському, Голованівському, Благовіщенському районах Споран Володимира Васильовича про визнання дій протиправними та скасування розрахунку та припису - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, передбачені ст. 255 КАС України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного тексту.

Повний текст рішення складено та підписано 17.05.2019 року.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.С. Петренко