Справа № 813/927/18
Суддя: Курилець Андрій Романович
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/4558/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді Курильця А.Р.,

суддів Качмара В.Я., Мікули О.І.,

з участю секретаря Федчук М.Р.,

представника відповідача Боднар Л.Б.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року у справі за позовом Головного управління ДФС у Львівській області до Товариства з обмеженою відповідальністю С-Компані про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків,-

суддя в 1-й інстанції Лунь З.І.,

час ухвалення рішення 25.03.2019 року, 09:11 год.,

місце ухвалення рішення м.Львів,

дата складання повного тексту рішення 26.03.2019 року,

в с т а н о в и в :

Головне управління ДФС у Львівській області звернулося в суд з позовом до ТзОВ «С-Компані» про застосування адміністративного арешту у вигляді арешту коштів на рахунках платника податків.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням, Головне управління ДФС у Львівській області подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове про задоволення позову.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що підставою для звернення до суду із цим позовом є те, що директор Товариства з обмеженою відповідальністю С-Компані відмовився допустити інспекторів Головного управління ДФС у Львівській області до проведення позапланової виїзної документальної перевірки, що зафіксовано актом не допуску до перевірки №199/13-01-14-02/40713395 від 02.03.2018, що стало підставою застосування адміністративного арешту майна. Реалізація права податкового органу на застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків може здійснюватися виключно шляхом звернення до адміністративного суду з позовом про накладення арешту на кошти на рахунку платника податків у день прийняття рішення про застосування адміністративного арешту майна платника. При цьому, нормативною підставою для звернення з таким позовом є виключно ст.94 ПК України.

Представник позивача в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25.03.2019 року скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подавши клопотання про відкладення розгляду справи. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи і його явка в суді апеляційної інстанції не є обов`язковою, апеляційний розгляд справи проведено у його відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників справи, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

26.02.2018 Головним управління ДФС у Львівській області прийнято наказ №1811 про проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТзОВ С-Компані () по взаємовідносинах із ТОВ Західенерготрейд,ТОВ Картел Альянс, ТОВ Дрантек, ТОВ Трейд Прогрес, ТОВ Лайтенс, ТОВ Еталон Пример, ТОВ Промислова група МАВ, ТОВ Торгівельний Альянс Пекарал, ТОВ Лактоніс Груп, ТОВ Скірос, ТОВ Есортмент Груп, ТОВ Проксі Стайл, ТОВ Інтробуд за період жовтень 2017 р., ТОВ Аграр1 ні традиції СВ за період черв ень 2017 р., ТОВ Фрутарія, ТОВ Агромат Інвест, ТОВ Морион Трейд, ТОВ Южанка ЛТД, ТОВ Транзитпоставка, ТОВ Ельф-ЛТД, ТОВ Кронос ЛТД, ТОВ Лайтенс, ТОВ Преслінг, ТОВ Трейд Групп, ТОВ Трас Лайн, ТОВ Еванстон,ТОВ Трейдкомюг, ТОВ Агропром Переробка, ТОВ Авалон Юг, ТОВ Волтек ЛТД, ТОВ Фуд Експорт,ТОВ Агростандарт Юг, ПП Інтера Актив, ПП Анвіма за червень 2017 року та з питань дотримання своєчасності, достовірності, повноти нарахування податку на додану вартість за період червень, липень, жовтень 2017 року.

Головним державним ревізором-інспектором ГУ ДФС у Львівській області Коваль Н.Я. складено акт не допуску до проведення позапланової виїзної перевірки від 02.03.2018, оскільки керівником підприємства отримано копію наказу від 26.02.2018 №1257, однак ознайомитися із направленнями на проведення перевірки від 26.02.2018 №1811 та №1812 і допустити до проведення перевірки останній відмовився.

02.03.2018 начальником ГУ ДФС у Львівській області прийнято рішення про застосування умовного адміністративного арешту майна платника податків ТзОВ С-Компані.

Податковий орган звернувся до суду з вимогою про застосування адміністративного арешту коштів на рахунках платника податків у зв`язку із не допуском до проведення документальної перевірки.

Підстави для застосування як адміністративного арешту майна, так і арешту коштів на рахунках платника податків є універсальними та визначені статтею 94 ПК України. Відповідно до п. 94.4 цієї статті арешт може бути накладено контролюючим органом на будь-яке майно платника податків, крім майна, на яке не може бути звернено стягнення відповідно до закону, та коштів на рахунку платника податків.

Відповідно до підп. 94.2.3 п. 94.2 ст. 94 ПК України, арешт майна може бути застосовано, якщо платник податків відмовляється від проведення документальної або фактичної перевірки за наявності законних підстав для її проведення або від допуску посадових осіб контролюючого органу.

Положеннями підп. 94.6.2 п. 94.6 ст. 94 ПК України передбачено, що арешт коштів на рахунку платника податків здійснюється виключно на підставі рішення суду шляхом звернення контролюючого органу до суду.

Тобто, на законодавчому рівні, положеннями норм податкового законодавства розрізненні правові поняття щодо арешту майна та арешту на кошти, що знаходяться в банківських установах платника податків.

При чому, не зважаючи на те, що кошти є також складовою майна платника податків, що складає загальний об`єкт, в той же час має свої особливості та різницю виникнення підстав для вчинення відповідних дій пов`язаних із встановленням певного виду обмеження щодо такого майна (коштів), у вигляді арешту, а також можливим порядком його застосування. Обидва види арешту, розрізняються процедурою застосування - або за рішенням керівника податкового органу (щодо майна, відмінного від коштів), або за рішенням суду (арешт коштів). В зв`язку з чим, має місце різна правова природа виникнення та регулювання цих предметів, які не можна вважати тотожними в межах спірних правовідносинах.

Відповідно до підп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо накладення арешту на кошти та інші цінності, що знаходяться в банку, платника податків, який має податковий борг, у разі якщо у такого платника податків відсутнє майно та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

Підсумовуючи, законодавець передбачив два види арешту майна залежно від підстав та порядку його застосування: адміністративний арешт майна, в тому числі коштів на банківському рахунку, як спосіб забезпечення виконання платником податків його обов`язків, визначених законом (не виключно обов`язку сплатити податкове зобов`язання), який застосовується за адміністративним або судовим рішенням (залежно від виду майна); арешт коштів та інших цінностей платника податків, що перебувають у банку, який застосовується за рішенням суду як спосіб забезпечення погашення податкового боргу, підставою для застосування якого є відсутність або недостатність у платника податків майна для погашення податкового боргу.

З огляду на правовий зміст та аналіз наведених норм матеріального права у їх взаємному зв`язку, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що законодавством чітко встановлена наявність підстав (умов), за яких існує правова можливість звертатись до суду із вимогами про арешт коштів на рахунку платника податків: наявність податкового боргу; відсутність у платника податків майна та/або його балансова вартість менша суми податкового боргу, та/або таке майно не може бути джерелом погашення податкового боргу.

В той же час, для звернення з позовними вимогами щодо накладення арешту на кошти, що знаходяться в банку, платника податків з підстав не допуску перевіряючих до перевірки, не є передбаченою правовою підставою визначених положеннями податкового законодавства для накладання арешту на кошти, які перебувають на рахунках Товариства, відкритих в банківських установах.

Разом з тим, позивач не дотримався приписів підп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України, які є спеціальними щодо положень п. 94.2 ст. 94 ПК України відповідно до яких встановлено окремі підстави застосування арешту коштів на рахунку платника податків. Зокрема, позивачем не надано жодних доказів наявності у ТОВ „С-Компані податкового боргу та відсутності майна для погашення цього податкового боргу, у зв`язку з чим суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для застосування адміністративного арешту коштів на рахунках відповідача.

Матеріалами справи спростовується факт покликань позивача щодо виконання всіх законодавчих вимог, які регламентують порядок та умови допуску посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки, адже законодавством чітко встановлена не тільки процесуальна можливість на звернення до суду з законодавчо визначеним предметом позову, що складає суть вимог, але ж і за наявністю підстав (умов), за яких існує правова можливість для задоволення таких вимог.

Винятковість адміністративного арешту законодавець чітко пов`язує із обставинами, визначеними п. 94.2 ст. 94 ПК України, що виникли між платником податків та податковим органом, і лише за умови дотримання цих норм можливе погашення податкового боргу шляхом реалізації положень підп. 20.1.33 п. 20.1 ст. 20 ПК України.

Суд також додатково зазначає, що згідно із ч.1 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами.

Частиною 4 ст.78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Як вже зазначалося вище, що при розгляді справи встановлено та матеріалами справи підтверджено, що документальна позапланова виїзна перевірка відповідача була призначена наказом Головного управління ДФС у Львівській області 1257 від 26.02.2018 Про проведення позапланової виїзної перевірки ТзОВ С-Компані.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23.10.2018 у адміністративній справі №8131953/18, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 21.02.2019, визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Львівській області № 1257 від 26.02.2018 Про проведення позапланової виїзної перевірки ТзОВ С-Компані. Рішення суду яким визнано протиправним та скасовано наказ позивача про проведення документальної виїзної перевірки відповідача, набрало законної сили 21.02.2019.

Відповідно до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні не спростовуються і підстав для його скасування немає.

Враховуючи вищевикладене, апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 308,315,316,321,322,325,328,329 КАС України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління ДФС у Львівській області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року у справі № 813/927/18 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Головуючий суддя А. Р. Курилець
судді В. Я. Качмар
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 22 травня 2019 року.