Справа № 2040/7174/18
Суддя: Мельнікова Л.В.
Дата ухвалення: 2019-05-16 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Головуючий І інстанції: Шевченко О.В.
16 травня 2019 р. Справа № 2040/7174/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді - Мельнікової Л.В.,
суддів - Кононенко З.О. , Присяжнюк О.В. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду у місті Харкові заяву фізичної особи-підприємця Мазур Андрія Анатолійовича про вирішення питання стягнення витрат на правничу допомогу по справі за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10 жовтня 2018 року по справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови, -
В с т а н о в и л а:
30.09.2018 року позивач фізично особа-підприємець ОСОБА_1 (подалі ФОП ОСОБА_2 ) звернувся до суду з позовом, яким просить визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області (подалі ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області) від 13.08.2018 року № 1.0-15.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 року адміністративний позов ФОП ОСОБА_1 задоволений.

Судом також проведений розподіл судових витрат і на користь позивача з суб`єкта владних повноважень (за рахунок його бюджетних асигнувань) стягнуті судові витрати у розмірі 704,80 грн.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.11.2018 року відмовлено в задоволені заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення по справі з приводу відшкодування витрат на правничу допомогу.

Рішення Харківського окружного адміністративного суду від оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

ФО-П ОСОБА_1 рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 року (щодо проведеного розподілу судових витрат) та ухвалу цього ж суду від 08.11.2018 року в апеляційному порядку не оскаржив.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 19.03.2019 року апеляційна скарга ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області залишена без задоволення, а рішення Харківського окружного адміністративного суду від 10.10.2018 року, - без змін.

25.03.2019 року до Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява позивача ФОП ОСОБА_1 , в якій він просить стягнути з ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області на його користь витрати на правничу допомогу в апеляційному провадженні у розмірі 15000,00 грн.

Обґрунтовує заяву позивач тим, що згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

На підтвердження витрат обсягу правничої допомоги та її подальшої оплати, наданої в апеляційному провадженні по даній справі, стороною позивача разом з відзивом надано до матеріалів справи: копію договору про надання правової допомоги з АБ «Євгенія Терпелюка», попередній розрахунок витрат на правничу допомогу, рахунок-фактуру, квитанцію про оплату юридичних послуг. Підсумковий розмір витрат на правничу допомогу становить 15.000,00 грн.

Оскільки юридична допомога позивачу в апеляційному провадженні по даній справі потребувала затрат значного часу, підготовка захисту інтересів ФОП ОСОБА_1 вимагала великого обсягу юридичної і технічної роботи, тому заявлена сума є співмірною з фактичними затратами.

Правом подання заперечень проти заяви ФОП ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області не скористався.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявника та пояснення представника Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, який вказував на не співмірність та необґрунтованість визначених ФО-П ОСОБА_1 сум, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява позивача підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Частинами 1, 2, 3 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частинами 4, 5 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 ст. 139 КАС України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Частиною 9 ст. 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Як установлено судовим розглядом, представництво інтересів позивача ФОП ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції здійснювалося на підставі договору № 28/08/2018-2 про надання правової допомоги від 28.08.2018 року (а.с. 173-174).

Попередній розрахунок вартості судових витрат ФО-П Мазура ОСОБА_3 А. при розгляді адміністративної справи за позовом ФОП ОСОБА_1 до ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови у Харківському апеляційному адміністративному суді (справа № 2040/7174/18) від 29.11.2018 року складений без участі позивача ФО-П ОСОБА_1 (а.с. 170).

Надана у якості доказу факту понесення витрат квитанція № 1 від 30.11.2018 року (а.с. 172) посвідчує те, що 30.11.2018 року ФО-П ОСОБА_1 на рахунок Адвокатського бюро Є. Терпелюка перерахував кошти у сумі 15.000 грн. за надання правової допомоги згідно договору № 28.08.2018-2 (а.с. 172). При цьому, в квитанції не зазначено, провадиться оплата послуг по наданню правової допомоги у зв`язку з розглядом справи № 2040/7140/18 судом апеляційної інстанції.

Акт наданих юридичних послуг при розгляді адміністративної справи № 2040/7174/18 за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду віл 10 .10.2018 по справі за адміністративним позовом ФО-П ОСОБА_1 до ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області про визнання протиправною та скасування постанови сторонами договору датований 25.03.2018 року (а.с. 205).

Колегія судів вважає, що витрати у сумі 15 000 грн є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді апеляційної інстанції, затраченим ним часом на надання таких послуг (правовий аналіз апеляційної скарги на судове рішення та написання і підготовка відзиву на апеляційну скаргу не вимагала значного обсягу юридичної і технічної роботи, адже, адвокат був обізнаним про позицію відповідача; нормативно-правове регулювання спірних правовідносин не змінювалося, визначитися щодо способів захисту прав позивача його адвокат мав реальну можливість до часу подання адміністративного позову), не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що їх стягнення з бюджетної установи становить надмірний тягар для цієї установи, що суперечить принципу розподілу таких витрат (означених висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 24.01.2019 у справі № 910/15944/17).

Колегія суддів зазначає, що при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.

Так, у справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V).

У пункті 269 Рішення у цієї справи Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

За наведеного вище, колегія суддів вважає, що з урахуванням розміру витрат на оплату адвокатів та його співмірність зі складністю справи та виконаних адвокатами роботами (наданими послугами), часом, витраченим адвокатами на їх виконання (надання), обсягом наданих адвокатами послуг та виконаних робіт, а також співмірністю з ціною позову (17511 грн.) та значенням справи для сторони, зокрема, впливом вирішення справи на репутацію сторони, вимоги ФОП ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5.000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 139, 252, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити частково.

Доповнити постанову Другого апеляційного адміністративного суду від 19 березня 2019 року по справі № 2040/7174/18 абзацом наступного змісту:

«Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 Анатолійовича 5.000,00 грн. (п`ять тисяч гривень) у відшкодування судових витрат.

Додаткова постанова Другого апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її прийняття. Учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених Кодексом адміністративного судочинства України. Касаційна скарга на судове рішення подається безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя (підпис)Мельнікова Л.В.
Судді(підпис) (підпис) Кононенко З.О. Присяжнюк О.В.

Постанова у повному обсязі складена і підписана 24 травня 2019 року.