Справа № 560/3977/18
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2019-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/3977/18

Головуючий у 1-й інстанції: Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

24 травня 2019 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Сушка О.О. Залімського І. Г.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Фермерського господарства "Агровіт-Т" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року (повний текст рішення складений 08.02.2019) у справі за адміністративним позовом Фермерського господарства "Агровіт-Т" до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в листопаді 2018 року позивач, Фермерське господарства "Агровіт-Т"звернувся в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовом до Державної фіскальної служби України (далі - відповідач), про:

- визнання протиправним та скасування рішення Державної фіскальної служби України в особі Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 569098/40872908 від 24.01.2018 про відмову у реєстрації податкової накладної № 9 від 18.12.2017;

- зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 9 від 18.12.2017, подану Фермерським господарством "Агровіт-Т".

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 05 лютого 2019 року в задоволенні позову відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що факт отримання ТОВ «Еколінія» від ФГ "Агровіт-Т" сої у власність підтверджується видатковою накладною №3 від 18.12.2017 та підписом уповноважених представників зазначених юридичних осіб на ній. У зв`язку з тим, що ТОВ «Еколінія» за договором №117 від 06.11.2017 складського зберігання, сушки очистки та відпуску зерна було Зберігачем, а відповідно до Договору поставки оптової партії товару №4365-1 від 13.12.2017 вже було Покупцем зерна сої, яка зберігалася у нього на складі, то в такому випадку, складська квитанція, яка була видана ФГ "Агровіт-Т" є погашеною, з моменту передання сої у власність ТОВ «Еколінія», тобто з 18.12.2017, відповідно до накладної №3.

Відповідач не подав відзиву на апеляційну скаргу позивача.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 20.05.2019, з урахуванням вимог ст. 311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06.11.2017 між Фермерським господарством "Агровіт-Т" (поклажодавець) та Товариство з обмеженою відповідальністю «Еколінія» (зерновий склад) був укладений договір складського зберігання, приймання, сушки, очистки та відпуску зерна № 117, у порядку та на умовах якого зерновий склад зобов`язується за плату прийняти на відповідальне зберігання зернові та олійні культури, які йому передаються поклажодавцем.

13.12.2017 між ТОВ «Еколінія» та ФГ «Агровіт-Т» укладено договір постачання № 4365-1, де ТОВ «Еколінія» -покупець, а ФГ «Агровіт-Т» - продавець. Предмет договору є зобов`язання постачальника поставити і передати у власність сою врожаю 2017 року в кількості 40,16 тон, а покупця - прийняти і оплатити на елеваторі Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколінія».

18.12.2017 позивач склав видаткову накладну за № 3 про поставку до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколінія» зерна сої у кількості 40,16 тонн на суму 441760,16 грн., у тому числі ПДВ 73626,69 грн.

Одночасно з видатковою накладною позивач склав та подав для реєстрації у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну від 18.12.2017 №9 на суму 441760,16 грн., у тому числі ПДВ 73656,69 грн.

28.12.2017 позивач отримав повідомлення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, відповідно до якого податкову накладну від 18.12.2017 №9 прийнято, але її реєстрацію зупинено у зв`язку з відповідністю податкової накладної критеріям оцінки ризиків, що визначені пунктом 6 Критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації ПН/РК в ЄРПН, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 13.06.2017 №567.

У якості конкретного критерію оцінки ступеня ризиків у вказаній квитанції зазначено, що за результатами опрацювання СМКОР виявлено невідповідність обсягів постачання обсягам придбання по товарах згідно з УКТ ЗЕД: 1201. У цій же квитанції позивачеві було запропоновано надати пояснення та/або копії документів, достатні для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

На виконання вимог контролюючого органу, 17.01.2018 позивачем подано повідомлення № 2 щодо подачі документів про підтвердження реальності здійснення операцій по ПН/РК, реєстрація якої/го зупинено та скановані копії документів.

В своєму поясненні ним повідомлено, що у власності та у користуванні ФГ "Агровіт-Т" знаходяться сільськогосподарські угіддя площею 69,25 га, в тому числі, взяті в оренду - 65,42 га. У власності ФГ "Агровіт-Т" перебуває трактор «Белорус 892», обприскувач ОПШ-2.4-21.6 з міксером. Окрім того, для оброблення земель здійснювалась оренда техніки, а також залучались наймані працівники. У 2017 році ФГ "Агровіт-Т" вирощувало сільськогосподарські культури, в тому числі, сою, площею 25 га, обсяг виробництва - 610 ц. Гербіциди для вирощування, сої були придбанні у постачальника - ТОВ «ІМПЕРІЯ АГРО». Паливно-мастильні матеріали придбавались у МП «Мультисервіс», ТОВ "ЕНЕРГЕТИЧНІ МАСТИЛА - ЗАХІД".

Разом з поясненнями позивачем до зазначеного повідомлення прикріплені копії документів, що розкривають зміст та обсяг господарської операції, за наслідками якої було складено податкову накладну, реєстрацію якої зупинено, а саме копії: договору постачання від 13.12.2017 № 4365-1, де ТОВ «Еколінія» - покупець, а ФГ «Агровіт-Т» - продавець. Предмет договору - соя врожаю 2017 року в кількості 40,16 тон; договору складського зберігання, сушки, очистки та відпуску зерна від 06.11.2017 № 117, де ТОВ «Еколінія» - зерновий склад, а ФГ «Агровіт-Т» - поклажодавець; додатку № 1 від 06.11.2017 до договору складського зберігання, приймання, сушки, очистки та відпуску зерна від 06.11.17 № 117; рахунку на оплату № 3 від 18.12.17 на суму 441760,16 грн., постачальник ФГ Агровіт-Т»; видаткова накладна № 3 від 18.12.2017; ТТН від 11.12.2017 № 5; ТТН від 14.12.2017 № 6; ТТН від 15.12.2017 № 7; рахунку на оплату № 1526 від 18.12.2017, де постачальник ТОВ «Еколінія», покупець - ФГ «Агровіт-Т»; акту наданих послуг № 1656 від 18.12.2017 між ТОВ «Еколінія» та ФГ «Агровіт-Т»; виписки з ЄДР; відомостей з ЄДР від 01.08.2017; витягу з реєстру платників ПДВ від 06.11.2017; звіту про посівні площі с/г культур № 4-сг; звіту про посівні площі та валові збори с/г культур, плодів, ягід та винограду № 29-сг на 01.12.2017.

Розглянувши вказані документи і пояснення, Комісія ДФС України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову у такій реєстрації, прийняла спірне рішення № 569098/40872908 від 24.01.2018, яким відмовила у реєстрації податкової накладної № 9 від 18.12.2017, у зв`язку з ненаданням платником податку первинних документів, а саме: не надано документи, які б засвідчували перехід права власності на сою від ФГ "Агровіт-Т" до ТОВ "Еколінія", як це передбачено п. 4.1 Договору поставки від 13.12.2017, зокрема, акти прийому-передачі сої, складські квитанції, довіреностей на отримання продукції; не надано інформацію (документи) про надання послуг з обробітку ґрунту та збору врожаю сої; не надано договір з перевізником сої до зернового складу ТОВ «Еколінія» та акти виконаних робіт (наданих послуг); відсутні документи щодо придбання насіння сої, документи на придбання мінеральних добрив, засобів захисту рослин та інформація про наявність складських приміщень для зберігання зерна; не надано платіжні документи та картку рахунку 361 по контрагенту ТОВ «Еколінія», що не дає можливості встановлення дотримання платником вимог п. 187.1 ст. 187 ПК України.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Згідно з частиною другою статті 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Податкова накладна та/або розрахунок коригування до неї, складені та зареєстровані після 1 липня 2017 року в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг достатньою підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту, та не потребує будь-якого іншого додаткового підтвердження.

Підтвердженням продавцю про прийняття його податкової накладної та/або розрахунку коригування до Єдиного реєстру податкових накладних є квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі, яка надсилається протягом операційного дня.

Датою та часом надання податкової накладної та/або розрахунку коригування в електронному вигляді до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, є дата та час, зафіксовані у квитанції.

Якщо надіслані податкові накладні/розрахунки коригування сформовано з порушенням вимог, передбачених пунктом 201.1 цієї статті та/або пунктом 192.1 статті 192 цього Кодексу, а також у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування відповідно до пункту 201.16 цієї статті, протягом операційного дня продавцю/покупцю надсилається квитанція в електронному вигляді у текстовому форматі про неприйняття їх в електронному вигляді або зупинення їх реєстрації із зазначенням причин.

Механізм внесення відомостей, що містяться у податковій накладній та/або розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до неї, до Єдиного реєстру податкових накладних визначено у Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 26.04.2017 № 341) (далі - Порядок №1246).

Пунктом 5 Порядку №1246 передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування приймаються до Реєстру у разі дотримання вимог, установлених пунктом 192.1 статті 192, пунктами 200-1.3, 200-1.9 статті 200-1 та пунктами 201.1, 201.10 і 201.16 статті 201 Кодексу, а також з урахуванням Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого в установленому порядку.

Реєстрації підлягають податкові накладні та/або розрахунки коригування (у тому числі ті, що не надаються отримувачу (покупцю) товарів/послуг, складені за операціями з постачання товарів/послуг, які звільнені від оподаткування, складені за операціями з постачання послуг нерезидентом) незалежно від суми податку на додану вартість в одній податковій накладній/розрахунку коригування.

Згідно з пунктом 12 Порядку №1246, після надходження податкової накладної та/або розрахунку коригування до ДФС в автоматизованому режимі здійснюється їх розшифрування та проводяться перевірки, зокрема, щодо відповідності податкових накладних та/або розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатнім для зупинення їх реєстрації відповідно до пункту 201.16 статті 201 Кодексу.

Також, наведене положення відповідає пункту 74.2 статті 74 Податкового кодексу України, яким закріплено, що в Єдиному реєстрі податкових накладних забезпечується проведення постійного автоматизованого моніторингу відповідності податкових накладних/розрахунків коригування критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації таких податкових накладних/розрахунків коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Критерії оцінки ступеня ризиків, достатні для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно з пунктом 13 Порядку №1246, за результатами перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку, формується квитанція про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування (далі - квитанція).

Відповідно до пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України, реєстрація податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, у разі відповідності такої податкової накладної / розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлених відповідно до пункту 74.2 статті 74 цього Кодексу.

Підпунктом 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних платнику податку протягом операційного дня контролюючий орган в автоматичному режимі надсилає (в електронному вигляді у текстовому форматі) квитанцію про зупинення реєстрації такої податкової накладної/розрахунку коригування. Така квитанція є підтвердженням зупинення такої реєстрації.

У квитанції про зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування зазначаються:

а) порядковий номер та дата складення податкової накладної/розрахунку коригування;

б) визначення критерію (їв) оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, на підставі яких було здійснено зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування;

в) пропозиція щодо надання платником податку пояснень та/або копії документів (за вичерпним переліком), достатніх для прийняття контролюючим органом рішення про реєстрацію такої податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Вичерпний перелік таких документів у розрізі критеріїв оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Аналіз викладених положень податкового законодавства свідчить, що реєстрації податкової накладної, як обов`язковій умові для віднесення покупцем товарів/послуг сплаченої у складі товарів або послуг суми ПДВ до податкового кредиту, передує процедура автоматизованого співставлення податкової накладної з визначеними у законі критеріями оцінки ступеня ризиків.

У разі відповідності податкової накладної/розрахунку коригування сукупності критеріїв оцінки ступеня ризиків, реєстрація податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних може бути зупинена у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У свою чергу Критерії оцінки ступеня ризиків, достатні для зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, затверджені наказом Міністерства фінансів України від 13 червня 2017 року № 567 (далі - Критерії), яким затверджений вичерпний перелік документів, достатніх для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - Перелік №567).

Підпунктом 1 пункту 6 Критеріїв (чинних на момент виникнення спірних правовідносин), який був зазначений відповідачем у квитанції у якості підстави для зупинення реєстрації податкової накладної, передбачено, що моніторинг податкової накладної / розрахунку коригування здійснюється ДФС за такими критерієм як: обсяг постачання товару/послуги, зазначений у податковій накладній / розрахунку коригування, яку (який) подано на реєстрацію в Реєстрі, у 1,5 раза більший за величину, що дорівнює залишку різниці обсягу придбання на митній території України такого товару/послуги (крім обсягу придбання товарів/послуг за операціями, які звільнені від оподаткування та підлягають оподаткуванню за нульовою ставкою) та/або ввезення на митну територію України такого товару, зазначеного з 01 січня 2017 року в отриманих податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих в Реєстрі, і митних деклараціях, та обсягу постачання відповідного товару/послуги, зазначеному у податкових накладних / розрахунках коригування, зареєстрованих з 01 січня 2017 року в Реєстрі, і переважання в такому залишку (більше 75% загального такого залишку для платників, у яких значення показника D становить більше 0,03; більше 60% - від 0,02 до 0,03; більше 50% - від 0,015 до 0,02; більше 40% - від 0,01 до 0,015, більше 30% - від 0,005 до 0,01, більше 20% - до 0,005) товарів з кодами згідно з УКТ ЗЕД, які визначаються ДФС, та відсутність товару/послуги, зазначеного/зазначеної в податковій накладній, яка подана на реєстрацію в Реєстрі, в інформації, поданій платником податку за встановленою формою, як товару/послуги, що на постійній основі постачається (виготовляється).

Відповідно до абзацу п`ятого пункту 6 Критеріїв, у разі якщо за результатами Моніторингу визначено, що податкова накладна / розрахунок коригування відповідає вимогам підпункту 1 цього пункту та сума податку на додану вартість, зазначена в податкових накладних, зареєстрованих платником податку в Реєстрі у звітному (податковому) періоді з урахуванням податкової накладної / розрахунку коригування, поданої на реєстрацію в Реєстрі, які відповідають вимогам підпункту 1 цього пункту, більша за середньомісячну суму сплачених за останні 12 місяців єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків і зборів (крім суми податку на додану вартість, сплаченої при ввезенні товарів на митну територію України) платником податку та його відокремленими підрозділами, реєстрація такої податкової накладної / розрахунку коригування зупиняється відповідно до вимог пункту 201.16 статті 201 розділу V Кодексу.

Пунктом 1 Переліку №567 передбачено, що для критерію, зазначеного у підпункті 1 пункту 6 Критеріїв, документами, достатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних є:

- договори, у тому числі зовнішньоекономічні контракти, з додатками, листування з контрагентами;

- договори, довіреності, акти керівного органу платника податку, якими оформлені повноваження осіб, які одержують продукцію в інтересах платника податку для провадження господарської операції;

- первинні документи щодо постачання/придбання товарів/послуг, зберігання й транспортування, навантаження, розвантаження продукції, складські документи (інвентаризаційні описи), у тому числі рахунки-фактури/інвойси, акти приймання-передавання товарів (робіт, послуг) з урахуванням наявності певних типових форм та галузевої специфіки, накладні;

- розрахункові документи, банківські виписки з особових рахунків;

- документи щодо підтвердження відповідності продукції (декларації про відповідність, паспорти якості, сертифікати відповідності), наявність яких передбачена договором та/або законодавством.

Відповідно до пункту 2 Переліку №567, письмові пояснення та копії документів, зазначені у Переліку, платник податку подає до ДФС в електронному вигляді засобами електронного зв`язку, визначеними ДФС, з урахуванням вимог Законів України «Про електронний цифровий підпис», «Про електронні документи та електронний документообіг» та нормативно-правового акта щодо порядку обміну електронними документами з контролюючими органами.

Підпунктом 201.16.3 пункту 201.16 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що Письмові пояснення та/або копії документів, подані платником податків до контролюючого органу відповідно до підпункту 201.16.2 цього пункту, розглядаються комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.

Зазначена комісія приймає рішення про: реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних; відмову у реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Підстави для прийняття комісією центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або про відмову в такій реєстрації встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Отже, умовою розблокування реєстрації податкової накладної, яка за результатами автоматизованого моніторингу була визнана такою, що відповідає критеріям оцінки ступеня ризиків, достатніх для зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, є подання платником податків документів, вичерпний перелік яких передбачений у згаданому наказі Міністерства фінансів України від 13.06.2017 № 567.

Постановою Кабінету Міністрів України від 29.03.2017 №190 установлено, що підставами для прийняття комісією ДФС рішення про відмову в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування є:

- ненадання платником податку письмових пояснень стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, до якої/якого застосована процедура зупинення реєстрації згідно з пунктом 201.16 статті 201 Кодексу;

- ненадання платником податку копій документів відповідно до підпункту "в" підпункту 201.16.1 пункту 201.16 статті 201 Кодексу;

- надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та/або не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування.

Тобто, рішення Комісії повинно містити чітку підставу для відмови в реєстрації податкової накладної, у даному випадку, або "надання платником податку копій документів, які складені з порушенням законодавства та не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування", або "надання платником податку копій документів, які не є достатніми для прийняття комісією ДФС рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування".

Як встановлено судом першої інстанції, податкову накладну від 18.12.2017 № 9 на суму 441760,16 грн., у тому числі ПДВ 73656,69 грн. було складено позивачем за наслідками поставки зерна сої у кількості 40,16 тонн до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколінія» на відповідальне зберігання на підставі договору складського зберігання, приймання, сушки, очистки та відпуску зерна № 117 від 06.11.2017.

З письмових пояснень позивача встановлено, що зерно сої, поставленої Товариству з обмеженою відповідальністю «Еколінія» на складське зберігання, останнє придбало у позивача згідно договору постачання від 13.12.2017 № 4365-1, де ТОВ «Еколінія» - покупець, а ФГ «Агровіт-Т» - продавець. Предмет договору - соя врожаю 2017 року в кількості 40,16 тон.

Слід зазначити, що суд першої інстанції не ставить під сумнів вирощування позивачем зернової культури - сої, оскільки даний факт підтверджують надані до суду та до податкового органу звіт про посівні площі сільськогосподарських культур під урожай 2017 року, а також відомості з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, де зазначено, що основним видом діяльності позивача є вирощування зернових культур, бобових культур і насіння олійних культур.

Також, на підтвердження реальності вказаних фінансово-господарських операцій позивач, окрім відповідних договору постачання та договору складського зберігання, приймання, сушки, очистки та відпуску зерна, надав контролюючому органу рахунок на оплату № 3 від 18.12.17 на суму 441760,16 грн.; видаткову накладну № 3 від 18.12.2017; ТТН від 11.12.2017 № 5; ТТН від 14.12.2017 № 6 та ТТН від 15.12.2017 № 7.

В свою чергу надані позивачем ТТН від 11.12.2017 № 5, від 14.12.2017 № 6, від 15.12.2017 № 7 та акт надання послуг № 1656 від 18.12.2017, підтверджують транспортування на зберігання зерна сої до складу Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколінія» виключно, саме, на складське зберігання по договору № 117 від 06.12.2017, а не у власність Товариству з обмеженою відповідальністю «Еколінія», як покупцеві, згідно договору постачання від 13.12.2017 № 4365-1.

Однак, суд першої інстанції помилково вважав, що не підтвердженими жодними доказами залишились обставини фактичного виконання договору поставки, а саме переходу права власності сої від ФГ «Агровіт-Т» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколінія», хоча зазначив, що подані позивачем до повідомлення №2 та до матеріалів справи рахунок на оплату № 1526 від 18.12.2017 та акт надання послуг № 1656 від 18.12.2017 підтверджують виконання операції по договору складського зберігання, приймання, сушки, очистки та відпуску зерна № 117 від 06.12.2017.

Колегія суддів зазначає, що факт отримання ТОВ «Еколінія» від ФГ "Агровіт-Т" сої у власність підтверджується видатковою накладною №3 від 18.12.2017 та підписом уповноважених представників зазначених юридичних осіб на ній.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Зміст договору як підстави виникнення цивільно-правового зобов`язання визначається тими правами та обов`язками, які взяли на себе учасники договору відповідно до умов договору і які у ньому закріплені.

Згідно зі ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Відповідно до статті 957 Цивільного кодексу України за договором складського зберігання товарний склад зобов`язується за плату зберігати товар, переданий йому поклажодавцем, і повернути цей товар у схоронності. Договір складського зберігання укладається у письмовій формі. Письмова форма договору складського зберігання вважається дотриманою, якщо прийняття товару на товарний склад посвідчене складським документом.

Згідно з пунктами 10, 24 статті 1 Закону України "Про зерно і ринок зерна в Україні" зберігання зерна - це комплекс заходів, що включають приймання доробку, зберігання і відвантаження зерна; складські документи на зерно - це товаророзпорядчі документи, що видаються зерновим складом власнику зерна як підтвердження прийняття зерна на зберігання та посвідчення наявності зерна і зобов`язання зернового складу повернути його володільцеві такого документа.

Відповідно до п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до абзацу другого пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 (далі - Положення №88), господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 31 липня 2018 року (справа №808/2549/17, адміністративне провадження №К/9901/49439/18), визначальною ознакою господарської операції є те, що вона має спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків. Здійснення господарської операції і власне її результат підлягають відображенню в бухгалтерському обліку, при цьому для бухгалтерського обліку мають значення лише ті документи, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій.

Правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні, визначає Закон України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" №996-XIV від 16.07.1999 (далі - Закон №996-XIV).

Згідно статті 1, Закону №996-XIV (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) первинним документом є документ, який містить відомості про господарську операцію.

Відповідно до ст.9 Закону №996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Відповідно до пунктів 2.15 та 2.16 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, забороняється приймати до виконання первинні документи на операції, що суперечать законодавчим та нормативним актам.

Відповідно до п. 24 ст. 1 Закону України ,,Про зерно та ринок зерна в Україні" та розділу 3 Положення про обіг складських документів на зерно, затвердженого наказом Міністерства аграрної політики від 27.06.2003 № 198 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), складська квитанція є товаророзпорядчим документом, що видається зерновим складом власнику зерна як підтвердження прийняття зерна на зберігання та посвідчення наявності зерна і зобов`язання зернового складу. Підставою для видачі складської квитанції на зерно є угода про зберігання зерна, укладена між зерновим складом та поклажодавцем, та факт прийняття зерна на зберігання.

Складська квитанція є документом, який після набрання видається зерновим складом при прийнятті кожної партії зерна на зберігання та заповнюється у двох примірниках.

Підставою для видачі складської квитанції на зерно є угода про зберігання зерна, укладена між зерновим складом і поклажодавцем, та факт прийняття зерна на зберігання.

Оригінал першого примірнику складської квитанції вручається поклажодавцю. Оригінал другого примірнику складської квитанції зберігається зерновим складом.

При витребуванні зерна складська квитанція повертається поклажодавцем зерновому складу в обмін на документ, який посвідчує відвантаження зерна складом. На повернутій складській квитанції та на її другому примірнику, який зберігався на зерновому складі, проставляються відмітки "Погашено", про що робиться відповідний запис у Реєстрі складських документів на зерно.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що оскільки ТОВ «Еколінія» за договором №117 від 06.11.2017 складського зберігання, сушки очистки та відпуску зерна було зберігачем, а відповідно до Договору поставки оптової партії товару №4365-1 від 13.12.2017 вже було покупцем зерна сої, яка зберігалася у нього на складі, то в такому випадку, складська квитанція, яка була видана ФГ "Агровіт-Т" є погашеною, з моменту передання сої у власність ТОВ «Еколінія», тобто з 18.12.2017, відповідно до накладної №3.

Отже, з огляду на наявність документів, які б підтвердили передачу зерна від позивача до його контрагента - Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколінія», поданий позивачем пакет документів надавав можливість з`ясувати, яким чином здійснювався перехід права власності на товар, а також, на підставі чого здійснювалася поставка зазначеного товару згідно укладених договорів.

Також, додані позивачем до повідомлення документи розкривають фактичні обставин переходу права власності на товар (зерно сої в кількості 40,16 тон) згідно договору постачання від 13.12.2017 № 4365-1, в якому позивач виконував роль продавця.

Беручи до уваги, що обсяг поданих позивачем документів та їх зміст дозволяв з`ясувати фактичні обставини поставки товару від ФГ «Агровіт-Т» до ТОВ «Еколінія», колегія суддів вважає необґрунтованим висновок комісії, що надані позивачем документи були недостатніми для прийняття рішення про реєстрацію податкової накладної.

При цьому слід зазначити, що факт зупинення реєстрації податкових накладних/розрахунків коригування у ЄРПН не спростовує ані факту здійснення платником податків господарських операцій, ані факту наявності дати виникнення саме першої події продажу (сої), що підтверджується первинними документами, на підставі яких складаються податкові накладні/розрахунки коригування.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковими висновку суду першої інстанції, що не підтвердженими жодними доказами залишились обставини фактичного виконання договору поставки, а саме переходу права власності сої від ФГ «Агровіт-Т» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еколінія», оскільки зважаючи на наявність у позивача, передбачених чинним законодавством України, документів, які свідчать про реальність проведення господарських операцій між позивачем та ТОВ «Еколінія» та на те, що такі документи були надані позивачем контролюючому органу, останній не мав правових підстав для відмови позивачу у реєстрації податкової накладної № 9 від 18.12.2017.

Що стосується позовної вимоги в якій позивач просить зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати у Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 9 від 18.12.2017, подану Фермерським господарством "Агровіт-Т"., колегія суддів зазначає наступне.

Приписами пунктів 19, 20 Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2010 № 1246, передбачено, що податкова накладна та/або розрахунок коригування, реєстрацію яких зупинено, реєструються у день: 1) прийняття комісією рішення про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування; 2) набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію податкової накладної та/або розрахунку коригування (у разі надходження до ДФС відповідного рішення суду). У разі надходження до ДФС рішення суду про реєстрацію або скасування реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування, яке набрало законної сили, такі податкові накладні та/або розрахунки коригування реєструються після проведення перевірок, визначених пунктом 12 цього Порядку (крім абзацу десятого), або їх реєстрація скасовується. При цьому датою реєстрації або скасування реєстрації вважається день, зазначений в такому рішенні, або день набрання законної сили рішенням суду.

Таким чином, нормами ПК України та Порядку № 1246 чітко визначено настання такої події, як набрання законної сили рішенням суду про реєстрацію відповідних податкових накладних та зазначення дат їх реєстрації.

Водночас, у даному випадку, задоволення вказаної позовної вимоги, є дотриманням судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Фермерського господарства "Агровіт-Т" задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом Фермерського господарства "Агровіт-Т" до Державної фіскальної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким адміністративний позов Фермерського господарства "Агровіт-Т" задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Державної фіскальної служби України в особі Комісії Державної фіскальної служби України, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації № 569098/40872908 від 24.01.2018 про відмову у реєстрації податкової накладної № 9 від 18.12.2017;

Зобов`язати Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 9 від 18.12.2017, подану Фермерським господарством "Агровіт-Т".

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Сушко О.О. Залімський І. Г.