Справа № 826/9374/18
Суддя: Кузьмишина Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/9374/18 Суддя (судді) першої інстанції: Федорчук А.Б.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Кузьмишиної О.М.,

суддів: Костюк Л.О., Пилипенко О.Є.,

за участю секретаря судового засідання Пушенко О.І.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 04 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві (далі по тексту - відповідач), в якому просить:

- визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві протиправними щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, починаючи з 05 грудня 2017 року з урахуванням періоду його роботи з 01 листопада 1982 року до 13 березня 1987 року на посаді майстра, виконроба, з 16 березня 1987 року до 21 серпня 1992 року на посаді виконроба сантехнічної ділянки.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачем протиправно не враховано період роботи з 01 листопада 1982 року до 13 березня 1987 року на посаді майстра, виконроба, з 16 березня 1987 року до 21 серпня 1992 року на посаді виконроба сантехнічної ділянки як підставу для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. При цьому, вимога про надання уточнюючої довідки можлива лише у разі відсутності відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, у трудовій книжці. Крім того, на думку позивача, безпідставною є вимога відповідача щодо подання позивачем витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, адже Київське орендне будівельне підприємство «Будова» припинило діяльність 11 листопада 1993 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 21.03.2019 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю з підстав, зазначених в апеляційній скарзі.

Відповідачем відзиву у встановлений судом строк подано не було.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 05 грудня 2017 року подав до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві заяву та документи для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Листом від 21 грудня 2017 року №3246/08 Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві повідомило, що позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах згідно статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки відсутній пільговий стаж по Списку №2 - 7 років 6 місяців для призначення пенсії по досягненню 57 років.

У вказаному листі позивачу повідомлено, що згідно наданих документів ОСОБА_1 працював виконробом сантехнічної дільниці з 11 червня 1993 року по 03 листопада 2011 року, а атестація робочого місця по Державному будівельному комбінату управління справами Верховної Ради України від 30 травня 2008 року проведена по виконробу будівельних дільниць, тому відсутні підстави для зарахування періоду роботи з 11 червня 1993 року по 03 листопада 2011 року до пільгового стажу.

27 лютого 2018 року позивач повторно звернувся до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України у м. Києві із заявою, у якій зазначив, що Управлінням не надана правова оцінка щодо іншого пільгового стажу, який зазначений в трудовій книжці, копія якої, належним чином завірена, знаходиться в макеті пенсійної справи, а саме неврахований:

- період роботи з 01 листопада 1982 року до 15 листопада 1984 року (запис в трудовій книжці №11 , 12) на посаді майстра в Будівельно-монтажному управлінні №1 Треста «Київспецстрой»;

- період роботи з 15 листопада 1984 року до 13 березня 1987 року (запис в трудовій книжці №12 , 13) на посаді виконроба в Будівельно-монтажному управлінні №1 Треста «Київспецстрой»;

- період роботи з 16 березня 1987 року по 21 серпня 1992 року (запис в трудовій книжці № 14-16) на посаді виконроба сантехнічної ділянки в Будуправлінні «Управління справами ЦК Компартії України», у якому пропрацював до 11 червня 1993 року.

За результатами розгляду вказаного звернення позивача Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві листом від 26 березня 2018 року №5242/14/К-460 повідомило, що для підтвердження пільгового стажу за період роботи з 01 листопада 1982 року по 13 березня 1987 року необхідно надати уточнюючу довідку, а по ліквідованому підприємству БУ управління справами ЦК Компартії України необхідно надати документ, зокрема довідку з Єдиного державного реєстру про ліквідацію підприємства «Будова», яка була правонаступником БУ ЦК Компартії України, без визначення правонаступника або архівну довідку, що КОБП «Будова» ліквідована без визначення правонаступника. Також, надати заяву про підтвердження стажу роботи з 16 березня 1987 року по 11 червня 1993 року по ліквідованому підприємству КОБП «Будова».

В подальшому, 12 травня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою, у якій просив переглянути заяву та призначити пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2 з урахуванням додаткових документів, які підтверджують його право на вказану пенсію, а саме: наказів №81 від 01 листопада 1982 року Тресту «Київспецстрой» Будівельно-монтажного управління №1, №112 від 01 листопада 1984 року Тресту «Київспецстрой» Будівельно-монтажного управління №1, №29к від 10 березня 1987 року Тресту «Київспецстрой» Будівельно-монтажного управління №1, особової картки 5390.

Як стверджує позивач та підтверджується наявними матеріалами справи, відповіді на вказане звернення позивач від Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві не отримав.

Незгода позивача із відмовою у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах зумовила його звернення до суду з даним позовом, при вирішенні якого суд виходить з наступного.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано на підтвердження його трудового стажу уточнюючої довідки, в якій зокрема, повинна бути наявна інформація про характер роботи, має бути зазначено період роботи, що зараховується до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана ця довідка; не надано відповідачу рішень відповідної комісії, а також документів, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року. Стосовно шкідливого характеру умов праці позивача в період з 01 листопада 1982 року по 13 березня 1987 року та з 16 березня 1987 року по 21 серпня 1992 року, суд першої інстанції зазначив, що позивач не проходив атестацію робочого місця, що є необхідною передумовою для призначення пільгової пенсії.

Отже, відсутність підтвердження вищезгаданих обставин на думку суду першої інстанції не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого загального стажу роботи пенсії за віком на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»: чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи; жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи. Зазначене зменшення пенсійного віку жінкам застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Згідно з вимогами статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком N1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року. За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу:

з 1 квітня 2015 року по 31 березня 2016 року - не менше 25 років 6 місяців у чоловіків і не менше 20 років 6 місяців у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону:

чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи;

жінкам - на 1 рік за кожні 2 роки такої роботи.

Зазначене зменшення пенсійного віку для жінок застосовується також у період збільшення віку виходу на пенсію по 31 грудня 2021 року.

Вимогами статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 2 Порядку застосування Списків N 1 і N 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року N 383, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за N 1451/11731 (далі - Порядок №383) визначено, що під повним робочим днем слід уважати виконання робіт в умовах, передбачених Списками, не менше 80 відсотків робочого часу, установленого для працівників даного виробництва, професії чи посади, з урахуванням підготовчих, допоміжних, поточних ремонтних робіт, пов`язаних з виконанням своїх трудових обов`язків.

Відповідно до Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року (приклади у додатках 1, 2).

Так, пунктом 10 Порядку №383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637).

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати: трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи; виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці; у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку.

Відповідно до пункту 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток N 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Згідно з пунктами 23, 24 Порядку №637 документи, що подаються для підтвердження трудової діяльності, повинні бути підписані посадовими особами і засвідчені печаткою (у разі наявності).

Для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про періоди роботи, які внесені в довідки на підставі документів.

Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії трудової книжки, позивач:

- у період роботи з 01 листопада 1982 року до 15 листопада 1984 року (запис в трудовій книжці №11 , 12) перебував на посаді майстра в Будівельно-монтажному управлінні №1 Треста «Київспецстрой»;

- в період роботи з 15 листопада 1984 року до 13 березня 1987 року (запис в трудовій книжці №12 , 13) перебував на посаді прораба в Будівельно-монтажному управлінні №1 Треста «Київспецстрой»;

- в період роботи з 16 березня 1987 року по 21 серпня 1992 року (запис в трудовій книжці № 14-16) перебував на посаді виконроба сантехнічної ділянки в Будуправлінні «Управління справами ЦК Компартії України»;

- в період роботи з 11 червня 1993 року по 03 листопада 2011 року (запис в трудовій книжці №17 ) перебував на посаді виконроба сантехнічної дільниці Державного будівельного комбінату УС Верховної Ради України.

В матеріалах справи наявна довідка Приватного акціонерного товариства «Київспецмонтаж» від 08 листопада 2016 року №16, з якої вбачається, що ОСОБА_1 дійсно з 1982 року наказ №82 від 09 листопада 1982 року працював майстром, а з 15 листопада 1984 року наказ №112 від 01 листопада 1984 року виконробом по 13 березня 1987 року наказ №129-к від 10 березня 1987 року в будівельно-монтажному управлінні №1 тресту «Київспецбуд», правонаступником якого є Приватне акціонерне товариство «Київспецмонтаж».

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до наведених записів у трудовій книжці вбачається, що в трудовій книжці позивача відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, адже зазначено лише назву посади, яку обіймав позивач, зокрема у період з 01 листопада 1982 року по 13 березня 1987 року без визначення характеру умов праці і без посилання на пункт, розділ, підрозділ Списку №2, який затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173.

Відтак необхідним є подання ним уточнюючої довідки, в якій зокрема, повинна бути наявна інформація про характер роботи, має бути зазначено період роботи, що зараховується до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана ця довідка.

Разом з тим, колегія суддів вважає помилковими висновки суду стосовно необхідності надання уточнюючої довідки, оскільки відомості щодо періоди роботи, що дають позивачу право на призначення пільгової пенсії зазначено в трудовій книжці.

Стосовно характеру виконуваних робіт в період з 01.11.1982 р. по 13.03.1987 р. та з 16.03.1987 р. по 21.08.1992 р., колегія суддів зазначає наступне.

Суд першої інстанції зазначив, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації, та розробленими на виконання цієї постанови Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України (далі - Мінпраці) від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Комплексний аналіз норм Закону №1788-ХІІ та Порядку проведення атестації дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закону №1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Відповідно пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 від 18 листопада 2005 року №383 (далі по тексту - Порядок), при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

За змістом пункту 8 Порядку при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення» застосовуються «Список №1 производств, цехов, профессий и должностей на подземных работах, на работах с вредными условиями труда и в горячих цехах, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах» і «Список №2 производств, цехов, профессий и должностей, работа в которых дает право на государственную пенсию на льготных условиях и в льготных размерах», затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173.

Атестація робочих місць робіт за Списком №2 передбачена пунктом "б" частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення», а тому, до набраннями ним чинності (тобто до 05 листопада 1991 року), вимоги атестації робочих місць за Списком №2 були відсутні.

Пункт 4 передбачає, що згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року №442, атестація робочих місць за умовами праці проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Відповідно підпункту 4.2 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінилися докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Підпунктом 4.3 Порядку передбачено, що у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Відповідно до підпункту 4.5 Порядку передбачено, якщо ж атестація з 21 серпня 1992 року не проводилася чи за результатами атестації, вперше проведеної після 21 серпня 1997 року, право не підтвердилося, до пільгового стажу зараховується лише період роботи із шкідливими умовами праці на даному підприємстві, в установі чи організації до 21 серпня 1992 року включно, тобто, до набуття чинності Порядком проведення атестації робочих місць.

У такому ж порядку зараховується пільговий стаж, якщо за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року, право на пільгове пенсійне забезпечення не підтвердилося.

Аналізуючи наведені законодавчі норми Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку суд першої інстанції дійшов висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пунктом «б» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці.

Матеріали справи не містять документальних доказів, які б підтверджували проведення атестації робочого місця позивача після 1992 року. При цьому, за період до 21 серпня 1992 року відсутні документи на підтвердження характеру виконуваних позивачем робіт.

Додатково суд першої інстанції зазначив, що постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173 робота за професією виконроба у галузі будівництва віднесена до робіт з шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій посад і показників (розділ ХХІХ «Строительство зданий и сооружений: промышленных, энергетических, гидротехнических, дорожно-мостовых, транспорта и связи, жилых и культурно-бытовых, а также надземных зданий и сооружений шахт, рудников и коммуникаций»).

Водночас, зазначеним списком №2 виробництв, робіт, професій посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим постановою №1173, передбачено посади виконавців будівельних робіт, а не виконроба сантехнічної ділянки, тобто посади, яку обіймав позивач у період з 16 березня 1987 року по 21 серпня 1992 року.

Разом з тим, вищевказані висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає помилковими, оскільки атестація робочих місць передбачена з 21.08.1992 р., а не з 05.11.1991 р., а в позовних вимогах позивачем зазначено дату 21.08.1992 р.

Таким чином, оскільки позивач просить врахувати йому пільговий стаж до 21.08.1992 р., а не після, відповідно обов`язковість проведення атестації робочих місць до вказаної дати не поширюється на вказаний період, а відтак висновки суду першої інстанції в цій частині є помилковими.

Окрім того, колегія суддів зауважує, що Списком № 2 по постанові Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року № 1173, розділом ХХІХ «Будівництво будівель і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, шляхо-мостових, транспорту і зв`язку, житлових і культурно-побутових, а також наземних будівель і споруд шахт, рудників і комунікацій» Списку № 2, підрозділом «б» Інженерно-технічні працівники» передбачені посади майстрів (десятників) та виконробів (або виконавців робіт).

Таким чином, даним Списком № 2 передбачені посади виконробів, які зайняті на різних будівельних роботах. Наведене залишилося поза увагою суду першої інстанції.

Щодо періоду роботи з 16.03.1987 р. до 21.08.1992 р. на посаді виконроба сантехнічної ділянки в Будівельному управлінні «Управління справами ЦК Компартії України», суд першої інстанції зазначив, що оскільки, підприємство, на якому працював позивач в період з 16 березня 1987 року по 21 серпня 1992 року ліквідовано, то питання підтвердження та зарахування стажу до пільгового має вирішуватись комісіями з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, однак позивачем, як вбачається з матеріалів справи, не надано відповідачу рішень відповідної комісії, а також документів, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року.

При цьому, надані позивачем копії документів, а саме: розпорядження №27 по управлінню справами Верховної Ради України від 11 травня 1993 року, 19 листопада 1993 року, протоколу від 11 листопада 1993 року не замінюють архівної довідки, яка видається відповідними органами про ліквідацію підприємства організації без визначення правонаступника.

Однак, відповідно до пп. 2 п. 11 Порядку № 18-1, до органу Пенсійного фонду надається Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців, а для підприємств, установ та організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі, - інші документи, які мають підтверджувати факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації» (у тому числі й архівні).

Отже, у разі ліквідації підприємства до 01 липня 2004 року витяг з Єдиного державного реєстру не вимагається, а тому вимога відповідача щодо його надання є неправомірною.

Разом з тим, колегією суддів встановлено, що в трудовій книжці № 14-16 зазначено, що позивач працював на посаді виконроба сантехнічної ділянки в Будуправлінні «Управління справами ЦК Компартії України» у період з 16.03.1987 р. до 11.06.1993 р.

Відповідно до архівної довідки Центрального державного архіву громадських об`єднань України від 14.07.2017 р. № 134-135/05.1-05 позивач був зарахований на посаду виконавця робіт Будівельного управління «Управління справами ЦК Компартії України».

У довідці зазначено, що відповідно до розпорядження Управління справами ЦК КПУ від 27 грудня 1990 року, Будівельне управління «Управління справами ЦК Компартії України» з 01.01.1991 р. реорганізовано у Київське орендне будівельне підприємство «Будова».

З архівної довідки ЦДФГО України від 26.07.2017 р. № 146/05.1-05 вбачається період роботи позивача на посаді виконавця робіт Будівельного управління «Управління справами ЦК Компартії України» та отримання заробітної плати з березня 1987 р року по грудень 1990 року.

З архівного витягу ЦДФГО України від 21.07.2017 р. № 147-148/05.1-05 також випливає, що з 16.03.1987 р. почав працювати виконавцем робіт Будівельного управління «Управління справами ЦК Компартії України».

Наказом Київського орендного будівельного підприємства «Будова» від 03.06.1993 р. № 107 з 11.06.1993 р. позивач був звільнений з посади виконавця робіт.

Відповідно до розпорядження № 27 по Управлінню справами Верховної Ради України від 11 травня 1993 року було прийнято рішення по ліквідації Київського орендного будівельного підприємства «Будова».

Згідно із розпорядженням № 33 по Управлінню справами Верховної Ради України від 19 листопада 1993 року було прийнято рішення по ліквідації Київського орендного підприємства «Будова» з 11.11.1993 р.

Таким чином, оскільки остання організація в якій працював позивач ліквідована без встановлення правонаступника, відповідно надання уточнюючої довідки стосовно характеру виконуваної роботи є неможливим, а відтак, визначаючи характер виконуваних робіт, в даному випадку, суд повинен керуватися положеннями чинного законодавства, з урахуванням наявних в трудовій книжці записів.

Зважаючи на викладене вище, беручи до уваги те, що характер робіт та умови праці за посадою майстра, виконроба дає право на пільгову пенсію, що передбачено Списком № 2 виробництв, цехів, професій та посад, робота в яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 № 1173, розділом ХХІХ «Будівництво будівель і споруд: промислових, енергетичних, гідротехнічних, шляхо-мостових, транспорту і зв`язку, житлових і культурно-побутових, а також наземних будівель і споруд, шахт, рудників і комунікацій», підрозділом «б» Інженерно-технічні працівники» та Списком № 2, затвердженим постановю КМУ від 26.01.1991 р. № 10, розділом ХХVII, підрозділ 2290000б-24441 «Будівництво, реконструкція, технічне переобладнання, реставрація та ремонт будівель, споруд і інших об`єктів, де зазначені посади майстрів, виконробів», а також наявні в матеріалах справи докази, які підтверджують стаж роботи позивача, з урахуванням періоду його роботи з 01 листопада 1982 року до 13 березня 1987 року на посаді майстра, виконроба, з 16 березня 1987 року до 21 серпня 1992 року на посаді виконроба сантехнічної ділянки, а також те, що відповідачем не заперечується стаж роботи позивача протягом 11.06.1993 р. по 03.11.2011 р., колегія суддів вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вирішила згідно ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове, яким позов задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.

Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 04 лютого 2019 року скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.

Визнати дії Головного управління Пенсійного фонду України у м. Києві протиправними щодо відмови у призначенні та виплаті ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у м. Києві призначити, нарахувати та виплачувати ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №2, починаючи з 05 грудня 2017 року з урахуванням періоду його роботи з 01 листопада 1982 року до 13 березня 1987 року на посаді майстра, виконроба, з 16 березня 1987 року до 21 серпня 1992 року на посаді виконроба сантехнічної ділянки.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: О.М. Кузьмишина

Судді: Л.О.Костюк

О.Є.Пилипенко