Справа № 826/17397/18
Суддя: Ісаєнко Юлія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Ісаєнко Ю.А.,

суддів: Мельничука В.П., Земляної Г.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2019 у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (відповідач 1), Державної архітектурно-будівельної інспекції України (відповідач 2), третя особа: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві (третя особа) про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (відповідач 1), Державної архітектурно-будівельної інспекції України (відповідач 2), третя особа: Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві (третя особа) про:

1) визнання протиправним та скасування наказу відповідача 1 від 08 жовтня 2018 року №286 "Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації", яким скасовано реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт №КВ32 від 27 листопада 2014 року "Реставраційно-ремонтні роботи з пристосуванням під заклад для обслуговування населення частини житлового будинку по АДРЕСА_1 нежилі приміщення з №1 по №13 (групи приміщень №60), І, нежилі приміщення з №1 по №11 (групи приміщень №61), І, ІІ, нежилі приміщення з №1 по №8 (групи приміщення №62), І (в літ. А) в Шевченківському р-ні м. Києва" та скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації №КВ54 від 31 липня 2015 року "Реставраційно-ремонтні роботи з пристосуванням під заклад для обслуговування населення частини житлового будинку по АДРЕСА_1, нежилі приміщення з №1 по №13 (групи приміщень №60), І, нежилі приміщення з №1 по №11 (групи приміщень №61), І, ІІ, нежилі приміщення з №1 по №8 (групи приміщення №62), І (в літ. А) в Шевченківському р-ні м. Києва";

2) зобов`язання відповідача 2 вчинити дії щодо включення (відновлення) запису про реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт №КВ32 від 27 листопада 2014 року, повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації про початок виконання будівельних робіт №КВ16 від 15 червня 2015 року, декларації про готовність об`єкта до експлуатації №КВ54 від 31 липня 2015 року до Єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмов у видачі, скасування та анулювання зазначених документів.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2019 позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 08 жовтня 2018 року №286 "Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації".

Зобов`язано Державну архітектурно-будівельну інспекцію України вчинити дії щодо відновлення в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмов у видачі, скасування та анулювання зазначених документів записів (інформації) про реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт №КВ32 від 27 листопада 2014 року, повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації про початок виконання будівельних робіт №КВ16 від 15 червня 2015 року, декларації про готовність об`єкта до експлуатації №КВ54 від 31 липня 2015 року.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, апелянтом подано апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

Доводи апелянта, зокрема, обґрунтовані тим, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, а дії відповідача не суперечать положенням чинного законодавства. Крім того, апелянтом зазначено, що згідно з листом Департаменту ДАБІ у місті Києві від 08.08.2018 № 10/26-1/0808/02/2 з додатками, зокрема з копією листа Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), зі змісту якого встановлено, що будинок прибутковий на АДРЕСА_1 наказом Міністерства культури і туризму України від 03 лютого 2010 року №58/0/16-10 занесений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, як пам`ятка архітектури та містобудування, історії місцевого значення, охоронний №563/2-Кв; крім того, Департамент ДАБІ у місті Києві повідомив, що будинок за вказаної вище адресою належав до IV категорії складності із середніми наслідками (СС2) відповідно до ДСТУ - Н Б В.1.2-16:2013 "Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва", що діяв на час реєстрації декларацій на будинок, що потребувало отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає про необґрунтованість доводів апелянта, з огляду на відсутність правових підстав для скасування реєстрації декларацій, оскільки реєстрація декларації може бути скасована, у разі належного виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю факту наведення у ній таких недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, що не відповідає обставинам справи.

Зокрема, позивачем вказано, що інформація, наведена у спірних деклараціях на дату їх реєстрації була достовірною. Водночас, обґрунтовуючи віднесення об`єкта будівництва позивача до об`єкта із значними наслідками (ССЗ) та V категорії складності апелянт посилається на положення ч. 5 ст. 32 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності», які набрали чинності 10.06.2017, тобто після реєстрації декларацій позивача.

Також у відзиві на апеляційну скаргу вказано, що оскаржуваний наказ виданий не за результатами здійснення архітектурно-будівельного контролю, а лише на підставі листа Департаменту ДАБІ у місті Києві від 08 серпня 2018 року №10/26-1/0808/02/2, що не є формою державного архітектурно-будівельного контролю, та не може бути підставою для скасування реєстрації декларацій. В контексті зазначеного, оскільки об`єкт будівництва не є об`єктом самочинного будівництва та щодо нього не проводились жодні заходи державного архітектурно-будівельного контролю, клас наслідків такого об`єкта будівництва не міг визначатись відповідачем-1 самостійно, а необхідним було проведення відповідної експертизи проекту, однак відповідачами така експертиза не проводилась.

Справа розглянута у порядку письмового провадження відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, наказом ДАБК від 08.10.2018 №286 "Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації" відповідно до частини другої статті 391 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", підпункту 5 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності", на підставі листа Департаменту ДАБІ у місті Києві від 08 серпня 2018 року №10/26-1/0808/02/2 наказано:

- скасувати реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт "Реставраційно-ремонтні роботи з пристосуванням під заклад для обслуговування населення частини житлового будинку по АДРЕСА_1 нежилі приміщення з №1 по №13 (групи приміщень №60), І, нежилі приміщення з №1 по №11 (групи приміщень №61), І, ІІ, нежилі приміщення з №1 по №8 (групи приміщення №62), І (в літ. А) в Шевченківському р-ні м. Києва" №КВ32 від 27 листопада 2014 року, замовник - ОСОБА_1 ;

- скасувати реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації "Реставраційно-ремонтні роботи з пристосуванням під заклад для обслуговування населення частини житлового будинку по АДРЕСА_1, нежилі приміщення з №1 по №13 (групи приміщень №60), І, нежилі приміщення з №1 по №11 (групи приміщень №61), І, ІІ, нежилі приміщення з №1 по №8 (групи приміщення №62), І (в літ. А) в Шевченківському р-ні м. Києва" №КВ54 від 31 липня 2015 року, замовник - ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеними діями та рішеннями відповідача позивач звернувся з вказаним позовом до суду.

Суд першої інстанції задовольняючи позовні вимоги, виходив з того, що відповідачем 1 не доведено правомірність оскаржуваного наказу з урахуванням вимог, встановлених ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України, а відповідач 2 має вчинити дії щодо ефективного поновлення прав позивача.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно із свідоцтвом про право власності на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення, літера А, за адресою: АДРЕСА_1, приміщення 60-61, площею 359,60 кв. м.

27.11.2014 Департаментом ДАБІ у м. Києві зареєстровано за № КВ32 декларацію про початок виконання будівельних робіт "Реставраційно-ремонтні роботи з пристосуванням під заклад для обслуговування населення частини житлового будинку по АДРЕСА_1, нежилі приміщення з №1 по №13 (групи приміщень №60), І, нежилі приміщення з №1 по №11 (групи приміщень №61), І, ІІ, нежилі приміщення з №1 по №8 (групи приміщення №62), І (в літ. А) в Шевченківському р-ні м. Києва", замовник - ОСОБА_2 , категорія складності об`єкта - ІІІ.

Згідно з повідомленням про зміну даних у зареєстрованій декларації про початок виконання будівельних робіт від 15 червня 2015 року №КВ 16 відповідно до статті 36 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" повідомлено про передачу права на будівництво іншому замовникові - ОСОБА_1

Департаментом ДАБІ у м. Києві зареєстровано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації "Реставраційно-ремонтні роботи з пристосуванням під заклад для обслуговування населення частини житлового будинку по АДРЕСА_1, нежилі приміщення з №1 по №13 (групи приміщень №60), І, нежилі приміщення з №1 по №11 (групи приміщень №61), І, ІІ, нежилі приміщення з №1 по №8 (групи приміщення №62), І (в літ. А) в Шевченківському р-ні м. Києва" № КВ54 від 31 липня 2015 року, замовник - ОСОБА_1 , категорія складності - ІІІ.

Так, відповідно до частин 1 та 2 ст. 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об`єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності.

Зазначені у частині першій цієї статті документи, що надають право на виконання будівельних робіт, є чинними до завершення будівництва.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності", прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що належать до I - III категорій складності, та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідною інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Приписами ч. 1 ст. 39-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" передбачено, що у разі якщо замовник самостійно виявив технічну помилку у надісланому повідомленні про початок виконання підготовчих чи будівельних робіт, зареєстрованій декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а також у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які не є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом відповідно до закону, до такого повідомлення або декларації вносяться зміни у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Замовник зобов`язаний протягом трьох робочих днів надати достовірні дані щодо інформації, яка потребує змін, для внесення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю відповідних відомостей до реєстру, а також до повідомлення або декларації.

Частина друга статті 39-1 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" встановлює, що у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень реєстрація такої декларації, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягають скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Про скасування декларації чи права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю письмово повідомляє замовника протягом трьох робочих днів з дня скасування.

Згідно з пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності" від 17 січня 2017 року №1817-VIII зареєстровані до набрання чинності цим Законом декларації про початок виконання підготовчих та/або будівельних робіт є чинними до завершення будівництва об`єктів, крім випадків їх скасування відповідно до пункту 3 цього розділу.

Разом з тим, пункт 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності" від 17 січня 2017 року №1817-VIII передбачає, що зареєстровані до набрання чинності цим Законом декларації про початок виконання підготовчих та/або будівельних робіт можуть бути скасовані відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у разі: 1) подання замовником заяви про скасування декларації про початок виконання підготовчих та/або будівельних робіт; 2) наявності відомостей про припинення юридичної особи або підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем (замовником), смерті фізичної особи - замовника або визнання її безвісно відсутньою; 3) встановлення під час перевірки порушень вимог містобудівної документації, містобудівних умов та обмежень, невідповідності об`єкта будівництва проектній документації на будівництво такого об`єкта та вимогам будівельних норм, стандартів і правил, порушень містобудівного законодавства, невиконання вимог приписів посадових осіб органів державного архітектурно-будівельного контролю; 4) скасування містобудівних умов та обмежень; 5) виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта; 6) виконання будівельних робіт, не передбачених згідно з декларацією про початок виконання будівельних робіт.

Таким чином, реєстрація декларації може бути скасована у разі виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю факту наведення у ній недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, згідно з абзацом шостим пункту 15 Порядку виконання будівельних робіт, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року №466 (далі по тексту - Порядок №466) (в редакції, чинній на момент прийняття оскаржуваного наказу) у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання наведених у надісланому повідомленні недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі скасування містобудівних умов та обмежень, право на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набуте на підставі поданого повідомлення, підлягає скасуванню відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю.

За приписами статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Під виявленням недостовірних даних у зареєстрованій декларації розуміється встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності.

Аналіз наведених положень свідчить про те, що Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", зокрема статтею 39-1, встановлено єдину підставу для скасування реєстрації декларації, а саме: подання замовником недостовірних даних, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом.

При цьому такі недостовірні дані повинні відповідати одній із наступних умов, які дають підстави вважити об`єкт самочинним будівництвом: об`єкт збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; об`єкт збудований або будується без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи; об`єкт збудований або будується без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта.

Наявність інших недостовірних або помилкових даних, які не свідчать про самочинне будівництво, не є підставою для скасування реєстрації декларації.

В контексті наведеного, суд першої інстанції вірно зазначив, що наслідки у вигляді скасування реєстрації декларації можуть застосовуватись уповноваженим органом виключно у разі повідомлення в цій декларації недостовірних даних, які дають підстави вважати об`єкт самочинним будівництвом.

В межах даних правовідносин, скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації "Реставраційно-ремонтні роботи з пристосуванням під заклад для обслуговування населення частини житлового будинку по АДРЕСА_1, нежилі приміщення з №1 по №13 (групи приміщень №60), І, нежилі приміщення з №1 по №11 (групи приміщень №61), І, ІІ, нежилі приміщення з №1 по №8 (групи приміщення №62), І (в літ. А) в Шевченківському р-ні м. Києва" здійснено на підставі підпункту 5 пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення містобудівної діяльності", тобто, у зв`язку із виявлення органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом.

Як зазначено вище, обґрунтовуючи правомірність своїх дій Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) посилається на лист Департаменту ДАБІ у місті Києві від 08 серпня 2018 року №10/26-1/0808/02/2 з додатками, зокрема з копією листа Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19 липня 2018 року №060-5948, зі змісту якого встановлено, що будинок прибутковий на АДРЕСА_1 наказом Міністерства культури і туризму України від 03 лютого 2010 року №58/0/16-10 занесений до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, як пам`ятка архітектури та містобудування, історії місцевого значення, охоронний № 563/2-Кв. Крім того, Департамент ДАБІ у місті Києві повідомив, що будинок за вказаної вище адресою належав до IV категорії складності із середніми наслідками (СС2) відповідно до ДСТУ - Н Б В.1.2-16:2013 "Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва", що діяв на час реєстрації декларацій на будинок, що потребувало отримання дозволу на виконання будівельних робіт.

Водночас, колегія суддів погоджується з тим, що Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва, який в контексті ч. 2 ст. 77 КАС України зобов`язаний обґрунтувати правомірність своїх рішень, не довів належним доказами, які б відповідали вимогам ст.ст. 73 - 76 КАС України, те, що об`єкт "Реставраційно-ремонтні роботи з пристосуванням під заклад для обслуговування населення частини житлового будинку по АДРЕСА_1 , нежилі приміщення з №1 по №13 (групи приміщень №60), І, нежилі приміщення з №1 по №11 (групи приміщень №61), І, ІІ, нежилі приміщення з №1 по №8 (групи приміщення №62), І (в літ. А) в Шевченківському р-ні м. Києва" збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та/або без належно затвердженого проекту, тобто, не довів, що позивачем у деклараціях про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації зазначено недостовірні дані, які дають підстави вважати об`єкт самочинним будівництвом.

Крім того, в оскаржуваному наказі не зазначено які саме недостовірні дані внесені позивачем до декларацій, що дають підстави вважати об`єкт самочинним будівництвом. Не зазначено відповідних відомостей і в апеляційній скарзі, де лише вказано на факт подання недостовірних даних без належного обґрунтування того, що об`єкт можливо віднести до самочинного будівництва.

В частині доводів апелянта щодо невірного визначення категорії складності об`єкта, а саме IV або V категорії замість ІІІ, то колегія суддів зазначає таке.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеної у постанові від 11 квітня 2018 року у справі №826/10171/17, належність об`єкта будівництва до ІІІ категорії складності виключає необхідність проведення обов`язкової експертизи проектної документації та погодження проекту з іншими органами.

Суд першої інстанції вірно відхилив посилання на листи Департаменту ДАБІ у місті Києві від 08.08.2018 № 10/26-1/0808/02/2 та Департаменту культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 19.07.2018 № 060-5948, оскільки в розумінні ст.ст. 73 - 76 КАС України, такі листи не можуть бути належними доказами доводів апелянта.

В контексті наведеного, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, який вказав на відсутність, визначених законом підстав для скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт №КВ32 від 27.11.2014 та декларації про готовність об`єкта до експлуатації №КВ54 від 31.07.2015, що свідчить про неправомірність наказу ДАБК від 08.10.2018 № 286 "Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації".

В частині доводів апелянта, який вказує, що чинним законодавством не передбачено необхідність встановлення фактів наведення замовниками недостовірних відомостей у деклараціях виключно за результатами здійснення заходів архітектурно-будівельного контролю, та що скасування реєстрації декларацій може вчинятись в результаті самостійного виявлення органом недостовірних даних, то колегія суддів відхиляє такі, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статті 10 Закону України "Про архітектурну діяльність", для забезпечення під час забудови територій, розміщення і будівництва об`єктів архітектури додержання суб`єктами архітектурної діяльності затвердженої містобудівної та іншої проектної документації, вимог вихідних даних, а також з метою захисту державою прав споживачів будівельної продукції здійснюється в установленому законодавством порядку державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд. Державний архітектурно-будівельний контроль та нагляд здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю (далі - орган державного архітектурно-будівельного контролю).

Згідно з частинами першою та другою статті 41 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил. Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктами 6, 7 Порядку здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 № 553, плановою перевіркою вважається перевірка, що передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю, який затверджується керівником відповідного органу державного архітектурно-будівельного контролю.

Позаплановою перевіркою вважається перевірка, яка не передбачена планом роботи органу державного архітектурно-будівельного контролю. Підставами для проведення позапланової перевірки є, окрім іншого, вимога правоохоронних органів про проведення перевірки.

Пунктом 16 зазначеного Порядку №553 встановлено, що за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

Відповідно до пункту 17 Порядку №553 у разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт.

Згідно з пунктом 9 Порядку №553 державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється у присутності суб`єктів містобудування або їх представників, які будують або збудували об`єкт будівництва.

Водночас, з оскаржуваного наказу вбачається, що він виданий не за результатами здійснення архітектурно-будівельного контролю, а лише на підставі листа Департаменту ДАБІ у місті Києві від 08.08.2018 № 10/26-1/0808/02/2.

Відтак, інформація, отримана від інших органів влади по своїй суті не є формою державного архітектурно-будівельного контролю, а тому не може бути підставою для прийняття рішення про скасування реєстрації декларацій.

На переконання суду апеляційної інстанції, вказане також спростовує факт самостійного виявлення відповідачем порушень в межах спірних правовідносин, які стали підставою для скасування реєстрації вищеперерахованих декларацій, що свідчить про те, що наказ ДАБК від 08.10.2018 № 286 "Про скасування реєстрації декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації" прийнятий не на підставі та не в спосіб, що передбачені Законом.

Щодо вимог про відновлення записів у Єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, та доводів апелянта щодо неправомірного втручання суду першої інстанції в дискреційні повноваження відповідача, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно з частиною третьою статті 34 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, веде єдиний реєстр документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - реєстр). Внесення даних до реєстру з присвоєнням реєстраційного номера здійснюється на підставі інформації, наданої органами державного архітектурно-будівельного контролю, протягом одного робочого дня з дня її отримання.

Відповідно до пункту 3 Порядку ведення єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 24.06.2011 № 92, ведення, адміністрування, функціонування і супроводження програмного забезпечення реєстру, збереження та захист бази даних реєстру, забезпечення доступу до нього органів державного архітектурно-будівельного контролю здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція України.

Пунктом 8 Порядку № 92 визначено, що підставами для внесення Держархбудінспекцією поданих органом державного архітектурно-будівельного контролю даних до реєстру є отримання цим органом: повідомлення; повідомлення про зміну даних у цьому повідомленні; декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація); повідомлення про зміну даних у зареєстрованих деклараціях, внесення змін до них у зв`язку з виявленими технічними помилками; скасування реєстрації повідомлення або декларації; прийняття рішення про видачу або анулювання дозволу, видачу сертифіката, повернення декларації на доопрацювання для усунення виявлених недоліків; прийняття рішення про відмову у видачі дозволів чи сертифікатів.

Приписами ч. 3 ст. 245 КАС України передбачено, що у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Колегія суддів звертає увагу на п. 15 Порядку № 92, яким передбачено, що у разі прийняття наказу органом державного архітектурно-будівельного контролю про скасування реєстрації повідомлень чи декларацій, анулювання дозволу, набрання рішенням суду законної сили про скасування документа декларативного або дозвільного характеру посадові особи вносять відомості до реєстру про їх скасування або анулювання.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відтак, суд першої інстанції правомірно зазначив, що враховуючи необґрунтованість спірних рішень, та з метою забезпечення ефективного поновлення порушеного права позивача, за відсутності механізму поновлення записів (інформації) про незаконно скасовану реєстрацію декларацій про початок виконання будівельних робіт та про готовність об`єкта до експлуатації, ДАБІ України належить зобов`язати вчинити дії щодо відновлення в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмов у видачі, скасування та анулювання зазначених документів записів (інформації) про реєстрацію декларації про початок виконання будівельних робіт №КВ32 від 27 листопада 2014 року, повідомлення про зміну даних у зареєстрованій декларації про початок виконання будівельних робіт №КВ16 від 15 червня 2015 року, декларації про готовність об`єкта до експлуатації №КВ54 від 31 липня 2015 року, що також відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду від 10.07.2018 у справі № 813/213/16 (провадження №К/9901/13424/18).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно із ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В свою чергу, відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, зазначений обов`язок не виконано, та у встановленому порядку не обґрунтовано правомірність своїх дій та рішень.

Суд апеляційної інстанції вважає аргументованими доводи позивача, який зазначив, що оскільки відсутні належні докази того, що вказаний вище об`єкт є об`єктом самочинного будівництва та щодо нього не проводились жодні заходи державного архітектурно-будівельного контролю, клас наслідків такого об`єкта будівництва не міг визначатись відповідачем-1 самостійно, а необхідним було проведення відповідної експертизи проекту, однак відповідачами така експертиза не проводилась.

Посилання апелянта на правову позицію, висловлену в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01.11.2018 у справі № 826/8556/17, де зокрема вказано, що скасування декларації про початок будівельних робіт може бути наслідком самостійно виявлених органом державного архітектурно-будівельного контролю недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформації яка зазначалася в декларації, не відповідала дійсності, та/або виявлені розбіжностей між даними, зазначеними у декларації) та шляхом здійснення заходів державного архітектурно-будівельного контролю шляхом проведення планових та позапланових перевірок, не враховується судом апеляційної інстанції, оскільки апелянтом не було самостійно виявлено недостовірні дані, а отримано таку інформацію з інших джерел.

Крім того, слушними є доводи позивача, який вказав, що до висновку про необхідність проведення у вищезазначених випадках органом контролю експертних досліджень з метою встановлення категорії складності об`єкта будівництва дійшов Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 16.10.2018 у справі № 826/11204/14.

Судом апеляційної інстанції враховується, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

За змістом частини першої статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись статтями 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.02.2019 - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя Ю.А. Ісаєнко

Суддя В.П. Мельничук

Суддя Г.В. Земляна