Справа № 400/3273/18
Суддя: Лук'янчук О.В.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 травня 2019 р. м. Одеса Справа № 400/3273/18
Категорія: 6.2.1

Головуючий в 1 інстанції: Гордієнко Т. О.

Час і місце ухвалення: м. Миколаїв

Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого - Лук`янчук О.В.

суддів - Бітова А. І.

- Ступакової І. Г.

при секретарі - Черкасовій Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі адміністративну справу за апеляційними скаргами Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Заступника міського голови Миколаївської міської ради Андрієнка Юрія Георгійовича, Миколаївської міської ради про визнання протиправними дій, бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Заступника міського голови Миколаївської міської ради Андрієнка Юрія Георгійовича, Миколаївської міської ради про:

- визнання протиправними дії заступника міського голови Миколаївської міської ради Андрієнка Ю.Г. щодо повернення листом від 07.12.2018 року проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 816 кв.м. у власність ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ;

- визнання протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради, що полягає у неприйнятті рішення за заявою ОСОБА_2 від 29.10.2018 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 816 кв. м. у власність ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 ;

- зобов`язання Миколаївську міську раду розглянути на черговій сесії заяву ОСОБА_2 від 29.10.2018 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 816 кв.м. у власність ОСОБА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та прийняти відповідне рішення відповідно до ст. 118, 186-1 Земельного кодексу України.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що Миколаївська міська рада, повинна була розглянути заяву позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 816 кв. м. у власність ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 відповідно до ст. 118, 186-1 Земельного кодексу України та прийняти одне із можливих рішень - затвердити проект землеустрою чи відмовити у затвердженні проекту землеустрою з підстав, передбачених законодавством. Проте заступник міського голови Миколаївської міської ради Андрієнко Юрій Георгійович листом протиправно повернув заяву з підстав не передбачених нормами чинного законодавства.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року позов ОСОБА_2 до Заступника міського голови Миколаївської міської ради Андрієнка Юрія Георгійовича, Миколаївської міської ради задоволено.

Визнано протиправними дії заступника міського голови Миколаївської міської ради Андрієнка Ю.Г. щодо повернення листом від 07.12.2018 року проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 816 кв.м. у власність ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Визнано протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради, що полягає у неприйнятті рішення за заявою ОСОБА_2 від 29.10.2018 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 816 кв. м. у власність ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

Зобов`язано Миколаївську міську раду розглянути на черговій сесії заяву ОСОБА_2 від 29.10.2018 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 816 кв.м. у власність ОСОБА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та прийняти відповідне рішення відповідно до ст. 118, 186-1 Земельного кодексу України.

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Миколаївської міської ради на користь ОСОБА_2 судовий збір у сумі 1409,60 грн., сплачений квитанцією № ПН395 від 28.12.2018 року.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, Миколаївська міська рада, ОСОБА_1 , подали апеляційні скарги. В апеляційних скаргах апелянти, посилаються на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги Миколаївської міської ради зазначається, що рішення про відмову у передачі земельної ділянки у власність відповідачем по справі не приймалося. Розгляд питання здійснювався відповідно до норм Порядку № 1409. Також, вказує, що підставою для вчинення радою відповідних дій була відсутність погодження усіх суміжних власників та землекористувачів. Просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначається, що рішенням суду першої інстанції є неправомірним та порушує його права та інтереси як мешканця багатоквартирного будинку по АДРЕСА_2 . При цьому вказує, що позивачем всупереч вимог законодавства не отримано нотаріальної згоди кожного мешканця будинку. Просить скасувати вказане судове рішення та прийняти нове рішення, яким позовну заяву залишити без розгляду.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 14 червня 2018 року рішенням Миколаївської міської ради № 39/25 надано дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною загальною площею 816 кв.м. за рахунок земель комунальної власності для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 , відповідно до висновку управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 17.07.2017 року № 15-995/2.

У п. 1 вказано рішення зазначено, що дозвіл на виготовлення проекту землеустрою надано за умови отримання погодження всіх співвласників домоволодіння по АДРЕСА_2 .

На замовлення ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_5 виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_1 .

26.07.2018 Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради надало висновок, яким погодило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 816 кв.м. у власність ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 .

29.10.2018 позивач подав до Миколаївської міської ради заяву про затвердження проекту землеустрою.

Листом від 07.12.2018 заступник міського голови Миколаївської міської ради Андрієнко Ю.Г. повернув позивачу проект землеустрою та повідомив. що питання щодо погодження проекту землеустрою щодо відведення ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_1 , було розглянуто на засіданні постійної комісії з питань містобудування, архітектури і будівництва, регулювання земельних відносин та екології від 13.12.2018 року, протокол № 98. За результатами розгляду, враховуючи невиконання умов зазначених у п. 1 рішення Миколаївської міської ради від 14.06.2018 року № 39/25. зазначена постійна комісія рекомендує ОСОБА_2 звернутись до суду для вирішення ситуації, що склалась.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність існування порушеного права позивача у спірних правовідносинах, оскільки Миколаївська міська рада, жодного з рішень відповідно до ст. 118, 186-1 Земельного кодексу України не прийняла, натомість заступник міського голови Миколаївської міської ради Андрієнко Юрій Георгійович листом від 07.12.2018 року повернув проект землеустрою позивачу, що не передбачено нормами Земельного кодексу України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до частини другої статті 14 Конституції України, право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ст. 12 Земельного Кодексу України, до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу, організація землеустрою, тощо.

Пп. 34 п. 1 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільських, селищних та міських рад вирішуються питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до ч. 8-10 ст. 118 Земельного кодексу України, проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому статтею 186-1 цього Кодексу. Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

У свою чергу, частиною першою статті 186-1 Земельного Кодексу України передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок усіх категорій та форм власності (крім земельних ділянок зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи) підлягає обов`язковому погодженню з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

Ч. 2, 6, 8 ст. 186-1 Земельного Кодексу України визначено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у межах населеного пункту або земельної ділянки за межами населеного пункту, на якій розташовано об`єкт будівництва або планується розташування такого об`єкта (крім проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки зони відчуження або зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи), подається також на погодження до структурних підрозділів районних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій у сфері містобудування та архітектури, а якщо місто не входить до території певного району, - до виконавчого органу міської ради у сфері містобудування та архітектури, а в разі, якщо такий орган не утворений, - до органу виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань містобудування та архітектури чи структурного підрозділу обласної державної адміністрації з питань містобудування та архітектури. Підставою для відмови у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівній документації. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов`язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається замовником або розробником до центрального органу виконавчої влади, що здійснює реалізацію державної політики у сфері земельних відносин, або його територіального органу для здійснення такої експертизи.

У висновку про відмову погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, має бути надано вичерпний перелік недоліків проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та розумний строк для усунення таких недоліків (який за письмовим проханням розробника проекту може бути продовжений).

Органами, зазначеними в частинах першій - третій цієї статті, може бути відмовлено у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки лише у разі, якщо не усунено недоліки, на яких було наголошено у попередньому висновку. Не можна відмовити у погодженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки з інших причин чи вказати інші недоліки.

Повторна відмова не позбавляє права розробника проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки усунути недоліки проекту та подати його на погодження.

Таким чином, статтею 186-1 ЗК України передбачено два альтернативні варіанти рішень у формі висновку, які можуть бути прийняті територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, за результатами розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: про затвердження цього проекту або про відмову в його затвердженні.

Як вбачається із матеріалів справи позивач скористався своїм правом на розроблення проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, погодив його у встановленому статтею 186-1 Земельного Кодексу України порядку та надав відповідачу на затвердження.

Однак будь - яких рішень (про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність, відмову у такій передачі) Миколаївською міською радою прийнято не було, а відтак висновок суду першої інстанції про допущення відповідачем бездіяльності щодо неприйняття рішення за заявою позивача про затвердження проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки та зобов`язання Миколаївську міську раду розглянути на черговій сесії заяву ОСОБА_2 від 29.10.2018 року про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 816 кв.м. у власність ОСОБА_2 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 та прийняти відповідне рішення відповідно до ст. 118, 186-1 Земельного кодексу України є правильним.

Доводи апелянта, що розгляд заяви здійснювався відповідно до норм Порядку № 1409, колегія суддів вважає помилковим, оскільки зазначений порядок регулює взаємовідносини дозвільного характеру суб`єкта господарювання з місцевими дозвільними органами та державного адміністратора та не може бути застосований при розгляді даної справи .

Також, правильним є висновок суду першої інстанції про визнання протиправними дії заступника міського голови Миколаївської міської ради Андрієнка Ю.Г. щодо повернення листом від 07.12.2018 року проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки, оскільки листом від 07.12.2018 заступник міського голови Миколаївської міської ради Андрієнко Юрій Георгійович протиправно повернув заяву з підстав не передбачених нормами чинного законодавства, а відтак доводи Миколаївської міської ради в цій частині є помилковими.

Щодо посилання апелянтів на відсутність погодження меж спірної земельної ділянки усіх суміжних власників та землекористувачів, то колегія суддів вважає безпідставними, оскільки законодавством передбачено два альтернативні варіанти рішень у формі висновку, які можуть бути прийняті за результатами розгляду проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки: про затвердження цього проекту або про відмову в його затвердженні.

Решта доводів висновків суду не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права або порушення норм процесуального права, що відповідно до статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційні скарги Миколаївської міської ради, ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 лютого 2019 року залишити без змін

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено та підписано 23 травня 2019 року .

Головуючий суддя: О.В. Лук`янчук

Суддя: А. І. Бітов

Суддя: І. Г. Ступакова