Справа № П/811/2354/15
Суддя: Бевзенко В.М.
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

22 травня 2019 року

Київ

справа №П/811/2354/15

адміністративне провадження №К/9901/11473/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (далі - Суд):

Судді-доповідача - Бевзенка В.М.,

суддів: Данилевич Н.А., Шевцової Н.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу № П/811/2354/15

за позовом ОСОБА_1 до Управління МВС України в Кіровоградській області, Добровеличківського РВ УМВС України в Кіровоградській області, Старшого інспектора відділу інспекції з особового складу Управління МВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2. визнання незаконними та скасування наказів, визнання незаконними дій і бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду (прийняту у складі головуючого судді - Момонт Г.М.) від 06 листопада 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду (постановлену у складі колегії суддів: головуючого судді - Бишевської Н.А., суддів: Добродняк І.Ю, Семененка Я.В.) від 17 березня 2016 року, -

ВСТАНОВИВ:

І. ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. 28 липня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, у подальшому із збільшеним розміром позовних вимог, до Управління МВС України в Кіровоградській області, Добровеличківського РВ УМВС України в Кіровоградській області, старшого інспектора відділу інспекції з особового складу Управління МВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2 ., в якому просив:

1.1. Визнати незаконним (неправомірним) наказ т.в.о. начальника Управління МВС України в Кіровоградській області Павленка М.В . за №461 від 22.05.2015 р. «Про проведення службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівником Добровеличківського РВ УМВС»;

1.2. Визнати незаконними (неправомірними) дії старшого інспектора відділу інспекції з особового складу УКЗ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2 ., які полягали в неповному, необ`єктивному та упередженому проведенні службового розслідування внаслідок чого не були відображенні поважні обставини неприбуття позивача до нового місця проходження служби, а саме до Добровеличківського РВ УМВС;

1.3. Визнати незаконним (неправомірним) та скасувати наказ т.в.о. начальника Добровеличківського РВ Управління МВС України в Кіровоградській області Порало О.С. за №238 від 09.07.2015 р. «Про покарання працівника Добровеличківського РВ УМВС»;

1.4. Зобов`язати Добровеличківський РВ УМВС України в Кіровоградській області здійснити нарахування і виплату належного грошового забезпечення у період з 14.04.2015 р. по 31.07.2015 р. відповідно до норм встановлених чинним законодавством України;

1.5. Визнати незаконною (неправомірною) бездіяльності Управління МВС України в Кіровоградській області та Добровеличківського РВ УМВС України в Кіровоградській області, яка полягає у своєчасному ненаданні соціальної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також у не нарахуванні та невиплаті належного грошового забезпечення;

1.6. Стягнути моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. з Управління МВС України в Кіровоградській області;

1.7. Стягнути моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. з Добровеличківського РВ УМВС України в Кіровоградській області;

1.8. Стягнути моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. з старшого інспектора відділу інспекції з особового складу управління кадрового забезпечення УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2.

Ухвалою від 06.11.2015 р. позовну заяву в частині позовної вимоги про визнання незаконним (неправомірним) наказу т.в.о. начальника Управління МВС України в Кіровоградській області Павленка М . В. за №461 від 22.05.2015 р. «Про проведення службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівником Добровеличківського РВ УМВС» залишено без розгляду на підставі того, що позовні вимоги вказані позивачем у заяві про збільшення позовних вимог випливають з інших правових відносин, ніж позовні вимоги у даній справі.

2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що під час проведення службового розслідування призначеного наказом Управління МВС України в Кіровоградській області №461 від 22.05.2015 р. старший інспектор відділу інспекції з особового складу управління кадрового забезпечення УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2 не вказав підстави неприбуття позивача до Добровеличківського РВ УМВС України в Кіровоградській області, про які позивач його повідомляв.

Позивач наголошує, що після призначення його на посаду оперуповноваженого карного розшуку кримінальної міліції Добровеличківського РВ УМВС України в Кіровоградській області він неодноразово звертався із відповідними рапортами щодо неможливості виконання наказу начальника УМВС України в Кіровоградській області №133 о/с від 14.04.2015 р. через відсутність коштів, оскільки з 20.03.2015 р. відділом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Управління МВС України в Кіровоградській області йому не нараховувалося і не виплачувалося грошове забезпечення, що обумовило його звернення до суду. При цьому позивач вказує, що відповідачами йому завдано моральної шкоди.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

3. 06 листопада 2015 року Кіровоградський окружний адміністративний суд вирішив:

3.1. Адміністративний позов задовольнити частково.

3.2. Визнати протиправним та скасувати наказ Добровеличківського РВ Управління МВС України в Кіровоградській області №238 від 09 липня 2015 року «Про покарання працівника Добровеличківського РВ УМВС».

3.3. Зобов`язати Добровеличківський РВ УМВС України в Кіровоградській області здійснити нарахування і виплату позивачу грошового забезпечення у період з 14 квітня 2015 року по 31 липня 2015 року з урахуванням проведених виплат.

3.4. У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

4. Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивачем не надано доказів звернення до Добровиличківського РВ УМВС України в Кіровоградській області із рапортом про надання відпустки по догляду за дитиною. За вказаних обставин суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання незаконною (неправомірною) бездіяльності Управління МВС України в Кіровоградській області та Добровеличківського РВ УМВС України в Кіровоградській області, яка полягає у своєчасному ненаданні соціальної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також у ненарахуванні та невиплаті належного грошового забезпечення, задоволенню не підлягає. Позивачем у судовому засіданні не доведено факту понесення моральної шкоди через неправомірні дії відповідачів.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

5. 17 березня 2016 року Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд вирішив:

5.1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2015 р. у справі № П/811/2354/15 - залишити без змін.

6. Апеляційний суд мотивував своє рішення тим, що суд першої інстанції дав належну оцінку обставинам справи, правильно застосував законодавство, яке регулює спірні правовідносини та ухвалив правильне рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї

7. 12 квітня 2016 року ОСОБА_1 (касатор) подав касаційну скаргу.

8. У касаційній скарзі касатор просить:

8.1. Визнати незаконними (неправомірними) дії старшого інспектора відділу інспекції з особового складу УКЗ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2 ., які полягали в неповному, необ`єктивному та упередженому проведенні службового розслідування в наслідок чого не були відображенні поважні обставини неприбуття позивача до нового місця проходження служби, а саме до Добровеличківського РВ УМВС;

8.2. Визнати незаконною (неправомірною) бездіяльність Управління МВС України в Кіровоградській області та Добровеличківського РВ УМВС України в Кіровоградській області, яка полягає у своєчасному ненаданні соціальної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також в не нарахуванні та невиплаті належного грошового забезпечення у період з 14 квітня 2015 року по 31 липня 2015 року;

8.3. Стягнути моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. з Управління МВС України в Кіровоградській області;

8.4. Стягнути моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. з Добровеличківського РВ УМВС України в Кіровоградській області;

8.5. Стягнути моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. з старшого інспектора відділу інспекції з особового складу управління кадрового забезпечення УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2.

9. У касаційній скарзі не заявлено жодних клопотань.

10. 05 травня 2016 року Головою ліквідаційної комісії Добровеличківського РВ УМВС України в Кіровоградській області подано заперечення на касаційну скаргу щодо безпідставності та необґрунтованості касаційної скарги.

РУХ АДМІНІСТРАТИВНОЇ СПРАВИ В СУДІ КАСАЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЇ

11. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 15 квітня 2016 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 та установлено строк для подачі відзиву на касаційну скаргу.

Ухвалою Верховного Суду від 13 березня 2019 року справа призначена до розгляду у судовому засіданні на 03 квітня 2019 року.

Сторонами надіслані клопотання про розгляд справи без їх участі.

У зв`язку з неприбуттям сторін у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, Суд, з врахуванням положень п. 2 ч. 1 ст. 345 КАС України, переходить до розгляду справи в порядку письмового провадження.

II. АРГУМЕНТИ СТОРІН

12. Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу:

12.1. Касаційна скарга обґрунтована тим, що судові рішення першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

13. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач з 15.08.99 року проходить службу в органах внутрішніх справ України.

14. Наказом т. в. о. начальника УМВС України в Кіровоградській області Павленка М. В. від 14.04.2015 № 133 о/с призначено майора міліції ОСОБА_1 оперуповноваженим сектору карного розшуку кримінальної міліції Добровеличківського РВ з 14 квітня 2015 р. на підставі протоколу кадрової комісії УМВС від 14.04.2015 № 15.

15. При цьому відповідно до витягу з цього протоколу засідання кадрової комісії ОСОБА_1 із запропонованих йому посад, дав свою згоду щодо призначення на посаду оперуповноваженого сектору карного розшуку кримінальної міліції Добровеличківського РВ.

16. Доказів оскарження позивачем наказу від 14.04.2015 № 133 о/с чи його скасування матеріали справи не містять.

17. Наказом т. в. о. начальника УМВС України в Кіровоградській області Павленка М. В. від 22.05.2015 № 461 призначено службове розслідування за фактом порушення службової дисципліни оперуповноваженим сектору карного розшуку кримінальної міліції Добровеличківського РВ ОСОБА_1, проведення якого доручено старшому інспектору відділу інспекції з особового складу УКЗ УМВС в області капітану міліції ОСОБА_2.

18. Підставою для проведення такого службового розслідування слугувала наявність численних рапортів керівництва Добровеличківського РВ щодо невиходу ОСОБА_1 на службу без поважних причин з 14.04.2015 року, відсутності даних (рапорту) про надання останньому відпустки чи перебуванні на лікарняному.

19. При цьому, як з`ясовано судом першої інстанції, ОСОБА_2 27.05.2015 року здійснив виїзд до м. Олександрії з метою опитування ОСОБА_1 та ознайомлення його з вищевказаним наказом від 22.05.2015 року № 461 «Про призначення та проведення службового розслідування», з яким того ж дня ОСОБА_1 був ознайомлений, про що наявна проставлена ним власноручно письмова відмітка, а також він надав свої пояснення.

20. За результатами проведеного службового розслідування складено «Висновок про результати службового розслідування за фактом порушення службової дисципліни працівником Добровеличківського РВ УМВС» (далі - Висновок), затверджений т. в. о. начальника УМВС України в Кіровоградській області Павленком М. В. від 26.06.2015 року.

21. У Висновку встановлена неявка на службу до Добровеличківського РВ ОСОБА_1 , яка пояснена останнім направленням до відповідача-1 рапортів (від 06.05.2015, 21.05.2015, 26.05.2015) про брак коштів через відсутність виплат грошового утримання, передбаченого діючим законодавством, та сімейними обставинами, які полягають у знаходженні на утриманні ОСОБА_1 дружини-інваліда та неповнолітньої доньки.

Також у Висновку відображено обставини щодо неотримання ОСОБА_1 грошового утримання та причин такого неотримання (частково у зв`язку з його зменшенням на 10 % через попередження про неповну посадову невідповідність).

Разом з тим, у Висновку зазначено, що згідно листа ВФЗБО УМВС від 18.06.2015 року з ОСОБА_1 проведений повний розрахунок по нарахуванню та виплаті грошового забезпечення з грудня 2014 року по березень 2015 року.

На підставі запропонованих у Висновку заходів т. в. о. начальника Добровеличківського РВ Порало О. С. винесений наказ № 238 від 09.07.2015 «Про покарання працівника Добровеличківського РВ УМВС», відповідно до якого:

« 1. За порушення службової дисципліни, вимог Присяги працівника органів внутрішніх справ, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 28.12.1991 року № 382, пункту 21 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року № 114 та статей 1, 7 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ, затвердженого Законом України від 22.02.2006 № 3460-ІУ, що виявилося в невиході на службу без поважних причин в період з 14.04.2015 по теперішній час, підлягає притягненню до дисциплінарної відповідальності оперуповноважений сектору карного розшуку кримінальної міліції Добровеличківського РВ УМВС в області майор міліції ОСОБА_1 , але, враховуючи те, що він подав рапорт про переведення до іншого територіального органу внутрішніх справ, обмежитись цим.

2. Грошове утримання у період з 14.04.2015 року до теперішнього часу ОСОБА_1 , у зв`язку з невиходом його на службу без поважних причин, не нараховувати за вказаний період вважати прогулом».

Тобто за наказом № 238 від 09.07.2015 року покарання за порушення службової дисципліни (яка полягає у неявці позивача на службу до Добровеличківського РВ, визнаної прогулом) полягало у позбавленні ОСОБА_1 грошового утримання за визначений в наказі період.

22. Крім того, матеріали справи містять такі судові рішення, які набрали законної сили у відповідності до приписів ст.254 КАС України:

1) постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 11.03.2015 у справі № П/811/306/15, якою зобов`язано УМВС України в Кіровоградській області розглянути рапорт ОСОБА_1 . від 05.01.2015 року про надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з урахуванням рапорту від 18.02.2015 року, та прийняти рішення щодо надання відпустки у відповідності до вимог чинного законодавства України, що стосується питання надання відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21.05.2015 вищевказану постанову у справі № П/811/306/15 залишено без змін.

2) постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 22.07.2015 у справі № П/811/1824/15, якою, зокрема:

- визнано незаконною бездіяльність УМВС в Кіровоградській області, яка полягала в ненарахуванні та невиплаті грошового забезпечення ОСОБА_1 ;

- зобов`язано УМВС України в Кіровоградській області здійснити нарахування та виплату на користь ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 20.03.2015 року по 14.04.2015 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 18.11.2015 року вищевказану постанову у справі № П/811/1824/15 залишено без змін.

23. Також матеріали справи містять витяг з наказу начальника УМВС в Полтавській області від 07.08.2015 року № 467 о/с, згідно якого майора міліції ОСОБА_1 , який прибув з УМВС України в Кіровоградській області, призначено на посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах відділу боротьби з організованою злочинністю управління карного розшуку УМВС.

24. Позивач вважаючи незаконним проведення службового розслідування та позбавлення його грошового утримання з 14.04.2015 року по 31.07.2015 року, звернувся з позовом до адміністративного суду.

IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ

(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)

25. Конституція України від 28 червня 1996 року

25.1. Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

25.2. Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

25.3. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

25.4. Частиною 5 ст. 55 Конституції України передбачено, що кожен має право після використання всіх національних засобів юридичного захисту звертатися за захистом своїх прав і свобод до відповідних міжнародних судових установ чи до відповідних органів міжнародних організацій, членом або учасником яких є Україна.

25.5. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

26. Цивільний кодекс України від 16 січня 2003 року № 435-IV

26.1. Згідно з частиною другою статті 23 ЦК України, моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

26.2. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).

26.3. Частиною другою статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 цієї статті передбачає наявність інших випадків, передбачених законом.

26.4. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст. 1173 ЦК України).

26.5. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи (ст. 1174 ЦК України).

27. Закон України "Про міліцію" від 20.12.90 № 565-XII

27.1. ч.1 ст.18 Закону порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

27.2. Відповідно до ч.1 ст.25 Закону працівник міліції у межах повноважень, наданих цим Законом та іншими законодавчими актами, самостійно приймає рішення і несе за свої протиправні дії або бездіяльність дисциплінарну чи кримінальну відповідальність.

28. Закон України «Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України» від 22 лютого 2006 року №3460-IV

28.1. Згідно ч.1 ст.1 Дисциплінарного статуту, службова дисципліна - дотримання особами рядового і начальницького складу Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів та інших нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, підпорядкованих йому органів і підрозділів та Присяги працівника органів внутрішніх справ України.

28.2. У ч.2 ст.1 Дисциплінарного статуту зазначено, що службова дисципліна в органах внутрішніх справ досягається, зокрема: створенням належних умов проходження служби особами рядового і начальницького складу; дотриманням законності і статутного порядку; забезпеченням соціальної справедливості та високого рівня соціально-правового захисту; належним виконанням умов контракту про проходження служби.

28.3. У відповідності до ч.1 ст.14 Дисциплінарного статуту з метою з`ясування всіх обставин дисциплінарного проступку, учиненого особою рядового або начальницького складу, начальник призначає службове розслідування.

28.4. У відповідності до ч.6 ст.14 Дисциплінарного статуту про накладення дисциплінарного стягнення видається наказ, зміст якого оголошується особовому складу органу внутрішніх справ.

29. Інструкція про порядок проведення службових розслідувань в органах внутрішніх справ України, затверджена Наказом МВС України від 12 березня 2013 року № 230

29.1. Згідно п.2.1 Інструкції підставами для проведення службового розслідування є порушення особами рядового та начальницького складу службової дисципліни, у тому числі скоєння кримінальних або адміністративних правопорушень, знищення або втрата службових документів, доручених або охоронюваних матеріальних цінностей, вчинення особами рядового та начальницького складу діянь, які порушують права і свободи громадян, службову дисципліну, інші події, пов`язані із загибеллю (смертю) осіб рядового та начальницького складу чи їх травмуванням (пораненням), а також події, які сталися за участю осіб рядового та начальницького складу і можуть викликати суспільний резонанс.

29.2. У відповідності до п.п.2.2.1 п.2.2 Інструкції службове розслідування проводиться уповноваженим на те начальником у разі: невиконання або неналежного виконання особами РНС під час службової діяльності вимог чинного законодавства, що призвело до порушення прав та законних інтересів громадян або негативно вплинуло на забезпечення виконання покладених на ОВС завдань з охорони громадського порядку, боротьби зі злочинністю.

29.3. Згідно п.2.6 Інструкції підставою для проведення службового розслідування є належним чином письмово оформлений наказ уповноваженого на те начальника.

29.4. За приписами п.3.2 Інструкції службове розслідування проводиться посадовою особою, якій воно доручено, чи декількома особами у складі комісії, одна з яких за необхідності призначається головою цієї комісії.

29.5. Відповідно до п.8.1 Інструкції підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин.

29.6. Висновок службового розслідування підписується виконавцем (головою та членами комісії) та затверджується начальником, який призначив службове розслідування, або вищим прямим начальником (п.8.7 Інструкції).

29.7. За положеннями абз.1 п.5.4 Інструкції, якщо вину особи рядового та начальницького складу повністю доведено, начальник приймає рішення про її притягнення до дисциплінарної відповідальності та визначає вид дисциплінарного стягнення.

29.8. Поряд з цим, за приписами абз.4 п.5.4 Інструкції особа рядового та начальницького складу, стосовно якої проводилось службове розслідування, має право оскаржити рішення щодо накладення на нього дисциплінарного стягнення у порядку, визначеному законодавством України.

29.9. Відповідно до п.п.6.3.5 п.6.3 Інструкції правом особи рядового та начальницького складу, стосовно якої проводиться службове розслідування, являється ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується за письмовим рапортом такої особи.

30. Рішення Конституційного Суду України від 03.10.2001 року № 12-рп/2001 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 32 Закону України «Про Державний бюджет України на 2000 рік» та статті 25 Закону України «Про Державний бюджет України на 2001 рік»

30.1. У рішенні від 03.10.2001 N 12-рп/2001 у справі за конституційними поданнями Верховного Суду України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень статті 32 Закону України "Про Державний бюджет України на 2000 рік" та статті 25 Закону України "Про Державний бюджет України на 2001 рік" (справа про відшкодування шкоди державою) Конституційний Суду дійшов висновку, що Конституція України гарантує громадянам у таких випадках право на відшкодування шкоди за рахунок держави, а не за рахунок коштів на утримання державних органів (статті 56, 62).

V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

31. Оцінюючи обґрунтованість поданої касаційної скарги, Суд виходить з таких міркувань.

32. Щодо позовних вимог про визнання незаконними (неправомірними) дій старшого інспектора відділу інспекції з особового складу УКЗ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2 , які полягали в неповному, необ`єктивному та упередженому проведенні службового розслідування, внаслідок чого не були відображенні поважні обставини неприбуття позивача до нового місця проходження служби, а саме до Добровеличківського РВ, Суд вказує, що судом першої інстанції правильно встановлено, підтверджено матеріалами справи і не спростовано позивачем, що останній з 14.04.2015 року до моменту переведення для подальшого проходження служби в УМВС України в Полтавській області жодного разу до Добровеличківського РВ не з`явився, що є порушенням службової дисципліни, і, відповідно, свідчить про наявність законних підстав для проведення службового розслідування.

33. Вчинення старшим інспектором відділу інспекції з особового складу Управління МВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2 . законодавчо визначених дій має наслідком прийняття відповідного рішення суб`єкта владних повноважень - наказу про накладення певного дисциплінарного стягнення, а тому самі по собі дії старшого інспектора відділу інспекції з особового складу УКЗ УМВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2 не породжують, не змінюють і не припиняють юридичних наслідків для позивача та підлягають оцінці під час дослідження судом питання щодо правомірності відповідного рішення суб`єкту владних повноважень - наказу т. в. о. начальника Добровеличківського РВ Порало О. С. № 238 від 09.07.2015 «Про покарання працівника Добровеличківського РВ УМВС», прийнятого за результатами службового розслідування і скасованого судом першої інстанцій у даній справі.

При цьому Суд вважає безпідставними доводи скаржника про не зазначення старшим інспектором відділу інспекції з особового складу Управління МВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2 і Висновку службового розслідування причин неприбуття позивача до Добровеличківського РВ, вищенаведені обставини свідчать, що у даному Висновку ці причини старшим інспектором відділу інспекції з особового складу Управління МВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2 відображені.

34. Щодо посилань позивача на те, що після проведеного службового розслідування позивача особисто під підпис ніхто не ознайомлював про наслідки його проведення, то відповідно до п.п.6.3.5 п.6.3 Інструкції № 230 правом особи рядового та начальницького складу, стосовно якої проводиться службове розслідування, є ознайомлюватися з висновком службового розслідування, а також з матеріалами, зібраними в процесі його проведення, у частині, яка її стосується за письмовим рапортом такої особи.

Отже, ознайомлення з матеріалами службового розслідування - це право особи, стосовно якої проводиться службове розслідування, а не обов`язок осіб, які це розслідування здійснюють та призначають.

При цьому докази звернення позивача до керівництва з рапортом про ознайомлення з матеріалами службового розслідування в матеріалах справи відсутні.

35. Щодо позовної вимоги про визнання незаконною (неправомірною) бездіяльності УМВС України в Кіровоградській області та Добровеличківського РВ, яка полягає у своєчасному ненаданні соціальної відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а також в не нарахуванні та невиплаті належного грошового забезпечення, Суд, як і суди першої та апеляційної інстанцій, вважає, що підстави для задоволення цієї позовної вимоги відсутні, оскільки матеріали справи містять рапорт позивача від 27.07.2015 року про те, з огляду на вирішення ним питання щодо подальшого проходження служби в УМВС в Полтавській області, станом на 27.07.2015 року питання надання «…відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку втратило актуальність».

36. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідачів моральної шкоди, судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачем не надано доказів заподіяння йому моральної шкоди, у чому вона полягає, не доведено причинних зв`язків між завданою шкодою та конкретними неправомірними діями відповідача, а тому суди першої та апеляційної інстанцій обґрунтовано відмовили у задоволенні позовних вимог у цій частині.

37. Відсутність доказів спричинення позивачу моральної шкоди та в чому вона полягає не спростовано також доводами касаційної скарги позивача, в якій відсутнє жодне посилання на стан здоров`я позивача, інформації щодо того чи зазнавав він вимушених змін у життєвих стосунках тощо.

38. Суд вважає за доцільне вказати, що згідно ст. 12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України" від 22 лютого 2006 року №3460-IV вказаний у наказі № 238 від 09.07.2015 року вид дисциплінарного стягнення відсутній.

VI. ПРАВОВИЙ ВИСНОВОК ВЕРХОВНОГО СУДУ В АДМІНІСТРАТИВНІЙ СПРАВІ

39. Враховуючи наведене, Суд встановив неправильне застосування норм матеріального права при ухваленні судових рішень судів першої та апеляційної інстанції у справі, зокрема на підставі ч. 3 ст. 351 КАС України Суд вважає за необхідне змінити рішення судів першої та апеляційної інстанцій шляхом включення до їх мотивувальних частин посилань на ст. 12 Закону України "Про Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України".

40. Відповідно до частин першої - третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

41. Приписами частини першої статті 341 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення у межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

42. Згідно статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

43. З урахуванням викладеного, Суд дійшов висновку, що судами першої і апеляційної інстанцій винесені законні і обґрунтовані рішення, ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, підстави для скасування чи зміни оскаржуваних судових рішень відсутні.

44. З огляду на результат касаційного розгляду та відсутність документально підтверджених судових витрат, понесених учасниками справи у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції, судові витрати не розподіляються.

Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

2. Постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління МВС України в Кіровоградській області, Добровеличківського РВ УМВС України в Кіровоградській області, Старшого інспектора відділу інспекції з особового складу Управління МВС України в Кіровоградській області ОСОБА_2 про визнання незаконними та скасування наказів, визнання незаконними дій і бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди - змінити.

Змінити мотивувальну частину постанови Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2015 року та ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2016 року.

В інший частині постанову Кіровоградського окружного адміністративного суду від 06 листопада 2015 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 березня 2016 року - залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.

Суддя-доповідач В.М. Бевзенко

Судді Н.А. Данилевич

Н.В. Шевцова