Справа № 160/1683/19
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-05-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2019 року Справа № 160/1683/19
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого суддіКонєвої С.О.
при секретарі судового засіданняЗіненко А.О.
за участю представників сторін:
від позивача: від відповідача: Авдієнко О.А. Ковальова Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови №UA110150/2019/00006, рішення № UA110000/2019/200002/2 від 02.01.2019р. та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

20.02.2019р. ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Дніпропетровської митниці ДФС та просить:

- визнати протиправними та скасувати картку відмови Дніпропетровської митниці ДФС в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110150/2019/00006 від 02.01.2019р. та рішення про коригування митної вартості товарів № UA110000/2019/200002/2 від 02.01.2019р., що визначений за резервним методом;

- зобов`язати відповідача провести митне оформлення ввезеного на митну територію України транспортного засобу HONDA ACCORD, 2016 року випуску, VIN:НОМЕР_1 за заявленою у митній декларації за № UA110150/2018/237574 від 26.12.2018р. митною вартістю.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що позивачем із залученням американської компанії автодилера на аукціоні в США було придбано та ввезено на територію України вищенаведений автомобіль. Наведений вище автомобіль є вживаним, має дефекти, а саме: розукомплектований салон, незначні зовнішні ушкодження переднього бампера, був затоплений та не заводиться, не рухається (обсяг ушкоджених вузлів та електронних блоків, що вийшли із ладу невідомий), що було підтверджено висновком судового експерта. З метою митного оформлення вказаного автомобілю, позивач звернувся 26.12.2018р. до Митниці з митною декларацією до якої додав всі необхідні для митного оформлення документи, які не містили розбіжностей у ціні товару - за ціною договору, а саме: рахунок-фактура INVOICE №23151596 від 05.10.2018р., у якому вартість автомобіля зазначена у розмірі - 4000,35 дол.США та витрати на його транспортування до м.Одеси - 565,00 дол.США, аукціонний лист №12688407 від 03.10.2018р., у якому зазначено дані автомобіля та суму 4000,35 дол.США придбаного на аукціоні з продажу вживаних автомобілів; квитанція про сплату коштів за придбаний автомобіль від 03.10.2018р. із зазначенням VIN коду придбаного транспортного засобу. Однак відповідачем 02.01.2019р. були прийняті рішення про коригування митної вартості та картка відмови митного оформлення наведеного автомобілю за якими було скориговано його митну вартість на рівні 13252,00 грн. дол..США (за ціною, визначеною за другорядним методом визначення митної вартості - резервний метод) безпідставно, оскільки вищенаведені подані документи не містили жодних розбіжностей у числових значеннях складової митної вартості товару (авто), а відповідно, повністю підтверджують заявлену вартість ввезеного автомобілю, посадові особи відповідача не мають права оцінювати та піддавати сумніву висновки судового експерта та митницею проігноровано інформацію експерта про те, що ввезений автомобіль становить ринкову вартість на рівні 3864,03 дол. США з урахуванням ідентифікаційних даних та технічного стану автомобіля. Отже, на думку позивача, відповідач не мав будь-яких правових підстав для не застосування першого методу та для застосування другорядного методу визначення митної вартості товару. Окрім того позивач посилається на те, що митницею у оспорюваних рішеннях не було наведено обґрунтованих сумнівів у правильності визначення митної вартості, які є обов`язковими та пов`язуються саме із можливістю витребування додаткових документів у декларанта, що підтверджується і правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постановах від 31.03.2015р. у справах №21-127а15, №21-498а15, у рішеннях Європейського Суду з прав людини. Також під час митного оформлення позивач, сплачуючи митні платежі, нараховані митницею вніс доплату, яка склала 77233,08 грн., що підтверджується квитанцією, а також поніс витрати по знаходженню авто у митному терміналі з 19.12.2018р. по 11.01.2019р. у розмірі 4967,00 грн., які, на думку позивача, підлягають поверненню, оскільки їх нарахування відбулося внаслідок прийняття незаконного рішення про коригування митної вартості товару. Окрім того, позивач у позові наводить розрахунок судових витрат згідно ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України, які понесені позивачем та становлять 7689,40 грн. (768,40 грн. та 1921 грн. - судовий збір; витрати на правничу допомогу - 5000 грн.) У відповіді на відзив від 08.04.2019р. позивач повторив підстави зазначені у позові та просив позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, у відзиві на позов просив відмовити позивачеві у задоволенні даного адміністративного позову у повному обсязі посилаючись на те, що посадовою особою митниці за результатами перевірки ЕМД та документів митного оформлення було встановлено, що згідно наданих товаросупровідних документів фактурна вартість товару становить 4500,35 дол.США + витрати на доставку товару у розмірі 565,00 дол.США + 5065 дол.США відповідно до інформації коносаменту від 22.10.2018р. оцінюваний товар транспортовано із порту відправлення «Нью-Йорк» до порту призначення - м. Одеса у коносаменті №ТЕМИ6490826, заявлені декларантом складові митної вартості товару згідно інформації із рахунку від 05.10.2018р. №23151596 становить 565,00 дол.США за перевезення на шляху слідування на морському судні «Melchior Schulte», згідно даного рахунку вартість оцінюваного авто складає 4500,35 дол.США + витрати на доставку 565,00 дол. США = 5065,35 дол.США, однак квитанція покупця від 03.10.2018р. №12688407 містить інформацію, що фактурна вартість товару становить 4000,35 дол.США, що відповідає інформації касового чеку від 03.10.2018р. №. У зв`язку з наведеним, декларантом документально не підтверджено виявлену митним органом різницю між фактурною вартістю автомобіля у різниці 500 дол.США. Отже, відповідно до ч.5 ст.54 Митного кодексу України, використовуючи право упевнитися у достовірності або точності будь-якого документа чи розрахунку у відповідності до вимог п.2-3 ст.53 Митного кодексу України, у межах проведених консультацій між декларантом та митницею, були витребувані додаткові документи, а саме: прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; технічну документацію. Також на підставі ст.254 Митного кодексу України затребувано переклад товаросупровідних документів. На повідомлення митниці позивачем 02.01.2019р. було надано висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 28.12.2018р. №592/18т, який містить посилання на зовнішню цінову інформацію інтернет-ресурсу www.kbb.com згідно якого діапазон продажу вживаного автомобіля HONDA модель - ACCORD на ринку США становить 12687,00 дол.США - 13993,00 дол.США, середня ціна - 13340,00 дол.США. Висновок має додаток №1, в якому зазначено калькуляцію ремонтних робіт, а також ціни на запасні частини, які потребують заміни. Ціна на запасні частини розрахована станом на 22.11.2018р., що не кореспондується з періодом здійснення оцінки вартості автомобіля. Разом з тим, цей висновок не містить відомостей, що оцінюваний транспортний засіб є потопленим та не рухається самостійно. Також декларантом до митного оформлення не надано документи, що оцінюваний товар рухався шляхом його навантаження за допомогою на інший транспортний засіб. Таким чином декларантом під час надання ЕМД 26.12.2018р. не надано для митного оформлення достовірних відомостей щодо якісних характеристик товару, які мають визначальне значення для визначення митної вартості товару у зв`язку із чим митним органом застосовано другорядний метод визначення митної вартості - 2-г - резервний за ціною товару № 1 - 13252,00 дол.США на підставі Інтернет-ресурсу www.kbb.com доведеної до митного органу експертним висновком №592т18 від 28.12.2018р. на рівні 12687,00 дол.США, а також витрат на доставку транспортного засобу до порту м. Одеса - 565,00 дол.США згідно наданого рахунку від 05.10.2018р. Щодо відшкодування витрат про знаходження авто у митному терміналі у розмірі 4967 грн. такі вимоги вважає незаконними, так як автомобіль заїхав до митного терміналу 19.12.2018р., однак декларантом товар подано до митного оформлення тільки 26.12.2018р. Окрім того, відповідач посилається і на те, що у експертному висновку відсутні відомості щодо обізнаності експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та він оцінюється разом із іншими доказами. Отже, митному органу позивачем надані документи (у тому числі рахунки і коносамент), які не містять інформації про стан автомобіля (інформації про пошкодження автомобіля відсутня). Зазначена інформація не міститься і у висновку експерта від 28.12.2018р. №592т18. Стосовно вимоги позивача про стягнення судових витрат, у тому числі витрат на професійну правничу допомогу, відповідач вказує на те, що позивачем детального опису наданих послуг не надано, а також і не надано доказів їх сплати за умовами договору до 26.03.2019р. у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення вказаної позовної вимоги.

Ухвалою суду від 11.03.2019р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі та її судовий розгляд було призначено на 08.04.2019р. (а.с.2).

У зв`язку із необхідністю надання додаткових документів, у судовому засіданні було оголошено перерву до 10.05.2019р., що підтверджується змістом протоколу судового засідання від 08.04.2019р. (а.с.176-178).

У ході судового розгляду справи судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією паспорту (а.с.49-51).

10.03.2018р. ОСОБА_1 через американську компанію автодилера Кенінг Інтернешнл ЕлЕлСі на аукціоні в США придбав вживаний автомобіль - HONDA ACCORD, 2016 року випуску, VIN: НОМЕР_1 за ціною 4000,35 дол.США, що підтверджується копією чеку № та копією квитанції покупця №12688407 та їх перекладами українською мовою (а.с.182-186).

26.12.2018р. з метою оформлення вищезазначеного ввезеного автомобілю, представником позивача було подано до митниці митну декларацію №UA110150/2018/237574 із наступними документами, а саме:

- рахунок-інвойс від 05.10.2018р. №23151596;

- коносамент від 22.10.2018р. № ТЕМU6490826-4;

- розшифрування VIN коду від 22.12.2018р.;

- акт про проведення огляду транспортного засобу від 17.12.2018р. №UA500650/2018/003414, складений Одеською митницею ДФС;

- свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 01.10.2018р. №F465301;

- рахунок (квитанція покупця) від 03.10.2018р. №12688407;

- договір про надання послуг митного брокера від 11.12.2018р. №0164 Т ;

- паспорт громадянина України від 15.04.2000р. НОМЕР_3 , що підтверджується копіями вищенаведених документів та їх перекладом (а.с.17-18, 30-34,182-196).

Митну вартість наведеного транспортного засобу позивачем було заявлено за основним методом - за ціною договору на рівні 5065 дол.США з урахуванням ціни авто - 4000,35 дол.США, 565,00 дол. США - доставка в порт Одеси, Україна, що підтверджується змістом декларації №UA110150/2018/237574 (а.с.17).

Під час перевірки наведених відомостей щодо числових значень складових митної вартості товару (ввезеного авто) на підставі наданих позивачем документів, у рамках проведення консультацій між декларантом та митним органом на адресу позивача 27.12.2018р. було надіслано Повідомлення №1 зі змісту якого видно, що позивачеві запропоновано протягом 10 календарних днів додатково надати ( за наявності) такі додаткові документи:

- прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

- висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями;

- технічна документація;

- надати переклад товаросупровідних документів, складених іноземною мовою згідно до ст.254 Митного кодексу України, що підтверджується копією наведеного Повідомлення №1 (а.с.21-22).

На вимогу наведеного Повідомлення №1 позивачем було надано висновок експертного автотоварознавчого дослідження від 28.12.2018р. №592т18 за яким митним органом вказаний висновок був досліджений та встановлено, що у висновку присутнє посилання на витяг Інтернет-ресурсу www.kbb.com, згідно якого діапазон продажу вживаного автомобіля автомобіля HONDA модель - ACCORD на ринку США становить 12687,00 дол.США - 13993,00 дол.США, середня ціна - 13340,00 дол.США. Висновок має додаток №1, в якому зазначено калькуляцію ремонтних робіт, а також ціни на запасні частини, які потребують заміни. Ціни на запчастини розраховано станом на 22.11.2018р., що не кореспондується із періодом здійснення оцінки вартості автомобіля, що підтверджується змістом Повідомлення №2 від 02.01.2019р. (а.с.23).

02.01.2019р. митним органом із вищенаведених розбіжностей, які містилися у експертному висновку та виявлених розбіжностей у числових значеннях в обов`язкових документах, відсутність документального підтвердження маршруту перевезення товару, а також витрат на транспортування митну вартість оцінюваного товару було скориговано до значення мінімальної ринкової вартості згідно Інтернет-ресурсу www.kbb.com на рівні 12687,00 дол.США, а також витрат на доставку транспортного засобу до порту Одеси - 565,00 дол.США згідно наданого декларантом рахунку від 05.10.2018р. №23151596=13252,00 дол.США за другорядним методом визначення митної вартості - 2-г - резервний метод про що прийнято відповідне рішення про коригування митної вартості товарів за №UA110000/2019/2000002/2 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110150/2019/00006, що підтверджується копіями наведених рішень (а.с.19-20,24-25).

Позивач оспорює вищенаведені рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови, просить їх визнати протиправними та скасувати, оскільки вважає, що ним до декларації були додані всі необхідні документи, що підтверджують заявлену митну вартість, не містили жодних розбіжностей у числових значеннях складових митної вартості авто та під час оформлення митної вартості вказаного авто вимог про наявність розбіжностей у поданих документах у ціні товару митницею не висувалося, а тому підстав для коригування митної вартості за резервним методом - 2-г у відповідача не було, у зв`язку з чим також і просить зобов`язати митницю провести митну вартість наведеного авто за заявленою у митній декларації №UA110150/2018/237574 від 26.12.2018р. митною вартістю.

Заслухавши учасників справи, які брали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для часткового задоволення даного позову в частині визнання протиправними та скасування оспорюваного рішення про коригування митної вартості товару та картки відмови, виходячи з наступного.

За приписами ч.1 ст.49 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

У відповідності до вимог ч.1 ст.52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом УІІ цього Кодексу та цією главою.

Частина 2 ст.53 Митного кодексу України визначає, що документами, які підтверджують митну вартість товарів є: 1)декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено,- банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У відповідності до вимог ч.5 ст.53 наведеного Митного Кодексу України встановлено, що забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені у цій статті.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості - ч.1 ст.54 Митного кодексу України.

За приписами ч.2 ст.54 наведеного Митного кодексу передбачено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу - ч.3 ст.54 Митного кодексу України.

Згідно до п.2, п.3 ч.4 ст.54 наведеного Кодексу, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, а саме:

- надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана;

- надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування.

За приписами ч.6 ст. 54 Митного кодексу України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4)надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

При цьому, у відповідності до вимог ч.7 ст.54 Митного кодексу України у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно до ч.1 ст.57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

У відповідності до вимог ч.3, ч.4 ст. 57 Митного кодексу України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Системний аналіз вищенаведених норм митного законодавства свідчить про те, що основним методом визначення митної вартості товарів є метод - за ціною договору. При цьому, обов`язок доведення митної вартості (ціни) товару покладається на декларанта (позивача), а митний орган лише у випадку наявності у нього обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару.

Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

При цьому, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Вищенаведений правовий висновок суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеній у його постановах від 09.04.2019р. у справі №826/10733/15, від 24.04.2019р. у справі №810/2878/16, яка є обов`язковою до застосування судом першої інстанції згідно до вимог ч.5 ст.242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Разом з тим, як встановлено судом зі змісту направленого на адресу позивача Повідомлення№1 від 27.12.2018р. та змісту оспорюваних рішення про коригування митної вартості товару, картки відмови від 02.01.2019р. видно, що вони не містять будь-яких конкретних обставин, які викликали відповідні сумніви та у них не наведено причин неможливості визначення митної вартості автомобіля на підставі поданих декларантом документів, не наведено і обґрунтування, які саме відомості у наданих документах містять розбіжності або не дозволяють підтвердити числові значення складових митної вартості авто.

В той же час, проаналізовані судом надані чек №, квитанція покупця №12688407 від 10.03.2018р., рахунок (інвойс) № НОМЕР_4 від 10.05.2018р. та коносамент містять одні ціну придбаного авто - 4000,35 дол.США та вартість доставки в порт Одеса (Україна) - 565,00 дол. США, що підтверджується змістом наведених документів та їх перекладом (а.с.183-196).

Оскільки під час митного оформлення митницею не було висловлено жодних обґрунтованих сумнівів щодо розбіжностей у вищенаведених поданих декларантом документах щодо ціни товару (авто) про що свідчать аналіз змісту оспорюваних рішень про коригування митної вартості товару та картки відмови від 02.01.2019р., а тому, можна дійти висновку про те, що наведені документи не містили жодних розбіжностей.

Отже, оскільки митний орган не навів жодних обґрунтованих сумнівів щодо неможливості визначення митної вартості товару за поданими декларантом документами, відповідач як суб`єкт владних повноважень не мав правових підстав для витребування додаткових документів у декларанта 27.12.2018р.

За викладених обставин та з урахуванням аналізу змісту наведених документів та норм митного законодавства, можна дійти висновку, що оспорювані картка відмови та рішення про коригування митної вартості ввезеного позивачем автомобілю від 02.01.2019р. є протиправними, так як наведені оспорювані рішення суб`єкта владних повноважень не містять обґрунтованих сумнівів того, що надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх (повних) відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, що передбачено ч.3 ст.53 Митного кодексу України.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, представником відповідача у ході судового розгляду справи не було надано суду жодних доказів та не наведено жодних підстав щодо правомірності не зазначення у оспорюваних рішеннях обґрунтованих сумнівів, які б перешкоджали митниці визначити митну вартість товару за заявленою позивачем ціною - ціною договору з урахуванням аналізу наданих документів та наведених норм митного законодавства.

При цьому, судом відхиляються доводи представника відповідача з приводу розкриття суті недоліків у оформленні документів лише у своєму відзиві на позов, оскільки суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваних рішень виходячи з вимог абз.2 ч.2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши з дотриманням вимог ч.2 ст.2 наведеного Кодексу правомірність прийняття суб`єктом владних повноважень вищенаведених оспорюваних рішень, суд приходить до висновку, що оскаржувані картка відмови та рішення про коригування митної вартості товару відповідачем прийняті не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, не обґрунтовано та без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

За таких обставин, суд приходить до висновку, що при прийнятті оспорюваних картки відмови та рішення про коригування митної вартості від 02.01.2019р. відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, були порушені права та інтереси позивача, які підлягають судовому захисту шляхом визнання протиправними та скасування наведених рішень.

В той же час, не підлягають задоволенню позовні вимоги позивача в частині зобов`язання відповідача провести митне оформлення ввезеного на митну територію України транспортного засобу - HONDA ACCORD, 2016 року випуску, VIN:НОМЕР_1 за заявленою у митній декларації за № UA110150/2018/237574 від 26.12.2018р. митною вартістю, оскільки вказані позовні вимоги позивачем необґрунтовані жодними нормами матеріального права, а також виходячи з того, що визначення митної вартості товару є дискреційними повноваженнями митниці у які втручатися адміністративний суд не має повноважень при перевірці судом правомірності прийняття оспорюваних рішень за нормами ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України.

Окрім того, відмовляючи у задоволенні позову у наведеній частині, суд виходить із того, що у разі оскарження декларантом оспорюваних рішень у судовому порядку, наведена позивачем процедура шляхом спонукання митницю щодо визначення митної вартості товару за попередньою митною декларацією не передбачена Митним Кодексом України.

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги позивача про повернення позивачеві 4967,00 грн. за знаходження товару (авто) з 19.12.2018р. по 11.01.2019р. у митному терміналі, з огляду на те, що, по-перше, понесення саме таких витрат (на суму 4967,00 грн.) жодними доказами позивачем не підтверджено, по-друге, відшкодування наведених витрат позивача не передбачено ні митним законодавством, ні нормами Кодексу адміністративного судочинства України.

Також слід відмовити позивачеві і у відшкодуванні з митниці понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн., яка передбачена ст.134 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки позивачем детального розрахунку та опису таких витрат суду не надано, як і не надано доказів понесення цих витрат позивачем.

Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що даний адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин підлягають стягненню з бюджетних асигнувань Дніпропетровської митниці ДФС на користь позивача судові витрати позивача, понесені ним по сплаті судового збору у розмірі 384,20 грн., виходячи із розрахунку 768,40 грн. ( сума задоволених позовних вимог)/2, тобто пропорційно задоволеним позовним вимогам за нормами ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України та з урахуванням ставок судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру фізичною особою, встановлених Законом України «Про судовий збір».

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Дніпропетровської митниці ДФС про визнання протиправними та скасування картки відмови №UA110150/2019/00006, рішення № UA110000/2019/200002/2 від 02.01.2019р. та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати картку відмови Дніпропетровської митниці ДФС у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110150/2019/00006 від 02.01.2019р. та рішення про коригування митної вартості товарів №UA110000/2019/200002/2 від 02.01.2019р.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Стягнути з бюджетних асигнувань Дніпропетровської митниці ДФС (49038, м. Дніпро, вул.К.Ольги,22, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) - судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 384 грн. 20 коп. (триста вісімдесят чотири грн. 20 коп.).

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд шляхом подання апеляційної скарги до суду першої інстанції протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення (у разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини рішення) відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України та у порядку, встановленому п.п.15.1 п.15 Розділу УІІ Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повне судове рішення складено - 15.05.2019р.

Суддя С.О. Конєва