Справа № 360/4275/18
Суддя: Блохін Анатолій Андрійович
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 року справа №360/4275/18

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Блохіна А.А., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченко І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року (повний текст складено 26 лютого 2019 року в м. Сєвєродонецьк) у справі № 360/4275/18 (суддя І інстанції - Чиркін С.М.) за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

17 грудня 2018 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до Управління пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області (далі - відповідач), в якому позивач просить: - визнати протиправними дії відповідача щодо незарахування до страхового стажу позивача періоду роботи позивача, а саме з 18.11.2013 по 07.12.2017 у КП «Лисичанська житлово-комунальна контора № 1» та з 08.12.2017 по 14.12.2018 у КП «Лисичанська житлово-комунальна контора № 3»; - зобов`язати відповідача зробити відповідний перерахунок пенсії позивачу з урахуванням періоду роботи позивача, а саме з 18.11.2013 по 07.12.2017 у КП «Лисичанська житлово-комунальна контора № 1» та з 08.12.2017 по 14.12.2018 у КП «Лисичанська житлово-комунальна контора № 3», та сплатити позивачу недоотриману пенсію.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що починаючи з 28.06.2012 відповідачем позивачу була призначена пенсія за віком на пільгових умовах за Списком № 1. Після призначення позивачу пенсії та до сьогодні вона є працюючою особою, та відповідно до діючого законодавства у травні 2018 року звернулась до відповідача із заявою про перерахунок моєї пенсії з додаванням стажу та заробітку. Відповідно до отриманою відповіді від 05.05.2018 за №145/А-у, відповідач повідомив позивача про те, що 01 квітня 2018 року пенсія була перерахована з доданням стажу. Стаж був врахований по 19.08.2012 року, та склав 28 років 10 місяців та 26 днів, в тому числі стаж роботи за Списком № 1 18 років 01 місяць та 21 день. Тобто розмір стажу, який був врахований відповідачем при перерахунку моєї пенсії був таким, як і при її призначенні (врахований по 31.08.2010 року).

Заробіток та стаж роботи в Комунальному підприємстві «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 1» з 18.11.2013 по 07.12.2017 та в Комунальному підприємстві «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 3» з 08.12.2017 по 14.12.2018 при перерахунку пенсії враховано не було, оскільки роботодавець за вказані роки не зробив відповідних відрахування із заробітної плати до УПФУ в м. Лисичанську Луганської області.

Із зазначеними діями відповідача позивач не погоджується, вважає, що не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості у зазначеному підприємстві по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періоду роботи з 18.11.2013 по 07.12.2017 у комунальному підприємстві «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 1», та періоду роботи з 08.12.2017 по 14.12.2018 у комунальному підприємстві «Лисичанська житлово-експлуатаційна контора № 3».

Рішенням Луганського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року у справі № 360/4275/18 у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що ігноруючи право позивача на справедливий перерахунок пенсії з урахуванням всього стажу та заробітку, раніш визначених коефіцієнтів страхового стажу, не вживаючи встановлених ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» № 2148-VIII від 03.10.2017 року дій щодо належного перерахунку пенсії позивача, відповідач вчинив протиправні дії, які мають бути визнані судом протиправними та незаконними.

Відповідачем на адресу суду надіслано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1,2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанцій встановлено, що ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), є пенсіонером за віком, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями: паспорту громадянки України (а.с. 12-13), картки платника податків (а.с. 12 зв.), пенсійного посвідчення НОМЕР_1 серії НОМЕР_2 (а.с. 14).

04.07.2012 позивач звернулась до відповідача про призначення пенсії за віком (а.с. 58).

Розпорядженням від 13.07.2012 позивача взято на облік до відповідача з 28.06.2012 та призначено пенсію в розмірі 1279,92 грн (а.с. 51).

Відповідачем здійснено розрахунок стажу позивача відповідно до якого загальний стаж склав 28 років 9 місяців 22 дні, з яких пільговий стаж 18 років 1 місяць 21 день (а.с. 52-53).

Розпорядженням відповідача від 16.11.2012 № 811936 позивачу здійснено перерахунок призначеної пенсії у зв`язку із працевлаштуванням (а.с. 86).

24.04.2018 позивач звернулась до відповідача із заявою, яка зареєстрована у відповідача 26.04.2018 № 145/А-7 (а.с. 109), в якій позивач просила відповідача дати письмове роз`яснення відносно того, що змінилось на сьогоднішній період з перерахуванням ЄСВ ЖЕК №1 для того, щоб їй зарахувався страховий стаж и провести перерахунок своєї пенсії (а.с. 109).

У відповідь на звернення позивача відповідач надав лист від 05.05.2018 № 145/А-7, в якому роз`яснив, що з моменту призначення пенсії позивач не могла скористатися правом здійснити перерахунок пенсії з доданням страхового стажу у зв`язку з тим, що підприємства, на яких вона працювала після призначення пенсії, є боржниками зі сплати страхових внесків (внески до Пенсійного фонду України сплачуються ними несвоєчасно та не повною мірою). Також позивача проінформувати про те, що Законом України від 03.10.2017 № 2148-VІІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» частина 4 статті 42 Закону була доповнена наступним абзацем: «Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах». Тобто, кожного року з 1 квітня перераховуватимуться пенсії тим пенсіонерам, які після призначення пенсії працювали та набули не менш як 24 місяців страхового стажу після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, або минуло не менше двох років з моменту призначення пенсії чи попереднього її перерахунку, без подання відповідної заяви. Таким чином, відповідно до нових вимог Закону з 1 квітня 2018 року пенсія позивача була перерахована з доданням стажу. Після перерахунку пенсії страховий стаж був врахований по 19.08.2012 та склав: 28 років, 10 місяців, 26 днів, в тому числі пільговий стаж роботи за Списком № 1: 18 років, 01 місяців, 21 днів (а.с. 110-111).

Судом першої інстанції вживались заходи щодо повного та об`єктивного з`ясування обставин справи, в тому числі витребування доказів.

На не одноразові вимоги суду щодо надання відповідачем заяв позивача про здійснення перерахунку пенсії з врахуванням до стажу роботи, письмових пояснень з документальним обґрунтуванням чи зверталась позивач із заявою про зарахування до стажу періодів роботи з 18.11.2013 по 07.12.2017 у КП «Лисичанська житлово-комунальна контора № 1» та з 08.12.2017 по 14.12.2018 у КП «Лисичанська житлово-комунальна контора № 3»; письмових пояснень з документальним обґрунтуванням чи зверталась позивач із заявою про перерахунок пенсії з урахуванням періодів роботи з 18.11.2013 по 07.12.2017 у КП «Лисичанська житлово-комунальна контора № 1» та з 08.12.2017 по 14.12.2018 у КП «Лисичанська житлово-комунальна контора № 3», відповідач пояснив, що за перерахунком пенсії позивач до відповідач не зверталась (а.с. 121).

З вищеописаних матеріалів справи судом встановлено наступне.

Позивачу призначено пенсію за віком з 28.06.2012.

Як пенсіонеру, який продовжує працювати, відповідачем самостійно перерахунок з врахуванням до стажу роботи періодів роботи позивача з 18.11.2013 по 07.12.2017 у КП «Лисичанська житлово-комунальна контора № 1» та з 08.12.2017 по 14.12.2018 у КП «Лисичанська житлово-комунальна контора № 3» не здійснено з посиланням на не те, що зазначені підприємства є боржниками зі сплати страхових внесків до Пенсійного фонду;

На звернення позивача від 24.04.2018 відповідачем надано роз`яснення від 05.05.2018 як того і вимагав позивач у своєму зверненні.

Із заявою про перерахунок пенсії з врахуванням до стажу роботи періодів роботи з 18.11.2013 по 07.12.2017 у КП «Лисичанська житлово-комунальна контора № 1» та з 08.12.2017 по 14.12.2018 у КП «Лисичанська житлово-комунальна контора № 3» позивач не звертався.

Вирішуючи адміністративну справу по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд першої інстанції зазначив наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України, що визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом, є Закон Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Згідно з частиною четвертою статті 42 Закону №1058-IV за бажанням пенсіонера перерахунок пенсії проводиться із заробітної плати за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) пенсії. У разі якщо застрахована особа після призначення (перерахунку) пенсії має менш як 24 місяці страхового стажу, перерахунок пенсії проводиться не раніше ніж через два роки після призначення (попереднього перерахунку) з урахуванням страхового стажу після її призначення (попереднього перерахунку) та заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію. Якщо пенсіонер, який продовжував працювати, набув стажу, достатнього для обчислення пенсії відповідно до частини першої статті 28 цього Закону, за його заявою проводиться відповідний перерахунок пенсії незалежно від того, скільки часу минуло після призначення (попереднього перерахунку) пенсії, з урахуванням заробітної плати, з якої призначено (попередньо перераховано) пенсію. Органи Пенсійного фонду щороку з 1 квітня без додаткового звернення особи проводять перерахунок пенсії тим особам, які на 1 березня року, в якому здійснюється перерахунок, набули право на проведення перерахунку, передбаченого абзацами першим - третім цієї частини, на найбільш вигідних умовах. Порядок такого перерахунку пенсії встановлюється правлінням Пенсійного фонду за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері соціального захисту населення.

Відповідно до частини першої статті 44 Закону №1058-IV заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Статтею 45 Закону №1058-IV встановлені строки призначення (перерахунку) та виплати пенсії. Згідно з частинами четвертою, п`ятою цієї статті перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки: у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа; у разі настання обставин, які тягнуть за собою зменшення пенсії, - з першого числа місяця, в якому настали ці обставини, якщо вони мали місце до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо вони мали місце після 15 числа.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Отже, з наведеного слідує, що перерахунок пенсії це процедура повторної оцінки розміру вже призначеної пенсії у зв`язку із зміною обставин, наданням нових документів, прийняттям нових законодавчих актів, зміни соціальних стандартів, тощо. Розмір пенсії може переглядатися як в індивідуальному поряду так і в масовому. Масовий перерахунок пенсії проводиться у зв`язку з прийняттям нових законодавчих актів, на підставі документів про вік, страховий стаж, заробіт6ну плату та інших документів, наявних в матеріалах пенсійної справи на час проведення перерахунку.

Підставою для індивідуального перерахунку може бути додаткове подання документів, які дають право на подальший перегляд розміру виплачуваної пенсії.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії затверджено постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1.

Відповідно до пункту 2.7 розділу ІІ вказаної постанови до заяви про перерахунок пенсії у зв`язку з урахуванням страхового стажу (заробітної плати) після призначення пенсії, у зв`язку зі зміною кількості членів сім`ї, а також в інших випадках, які спричиняють збільшення чи зменшення розміру пенсії, надаються документи, передбачені підпунктами 2 - 4 пункту 2.1, пунктом 2.6 цього розділу.

Тобто, враховуючи зазначене, суд зазначає, що проведення перерахунку та виплати пенсії, з урахуванням страхового стажу після призначення пенсії повинне здійснюватися не в автоматичному порядку, а за відповідною заявою особи про перерахунок та виплату такої пенсії.

З матеріалів справи вбачається, що позивач зверталась до органів Пенсійного фонду стосовно надання роз`яснень щодо зарахування до страхового стажу періодів роботи на підприємствах, які не сплачували страхові внески до Пенсійного фонду (а.с. 109).

Судом першої інстанції було витребувано у відповідача матеріали пенсійної справи позивача, у якій також відсутні будь-які заяви позивача про проведення перерахунку пенсії з врахуванням до стажу роботи періодів роботи з 18.11.2013 по 07.12.2017 у КП «Лисичанська житлово-комунальна контора № 1» та з 08.12.2017 по 14.12.2018 у КП «Лисичанська житлово-комунальна контора № 3» та з приводу цього жодних рішень відповідачем не приймалося.

Відповідно до частин першої та другої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:1) визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; 2) визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; 3) визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; 4) визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; 5) встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; 6) прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - субєкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справі за конституційним поданням щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу (справа про охоронюваний законом інтерес) Конституційний Суд в рішенні від 01.12.2004 № 18-рп/2004 зазначив: поняття охоронюваний законом інтерес, який вживається в ряді законів, у логічно-смисловому зв`язку з поняттям права (інтерес у вузькому розумінні цього слова), який розуміє як правовий феномен, що: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним.

Поняття охоронюваний законом інтерес у всіх випадках вживання його у законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям права має один і той же зміст.

Конституційний Суд, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції, в рішенні від 14.12.11 № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

При цьому суд зауважує, що відповідно до положень статті 106 Закону № 1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Позивач не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи з 18.11.2013 по 07.12.2017 у КП «Лисичанська житлово-комунальна контора № 1» та з 08.12.2017 по 14.12.2018 у КП «Лисичанська житлово-комунальна контора № 3», оскільки згідно з Законом № 1058-IV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного суду від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 04 вересня 2018 року у справі № 482/434/17.

Однак, суд вважає, що саме в даному випадку відповідачем будь-яких рішень, дій чи бездіяльності з приводу перерахунку пенсії позивача з врахуванням до стажу роботи періодів роботи з 18.11.2013 по 07.12.2017 у КП «Лисичанська житлово-комунальна контора № 1» та з 08.12.2017 по 14.12.2018 у КП «Лисичанська житлово-комунальна контора № 3», які б порушували права, свободи чи інтереси позивача, відповідачем не приймалося та не вчинялося, оскільки позивач не зверталась за перерахунком пенсії з відповідною заявою, а лише просила надати роз`яснення, які їй і були надані відповідачем у відповідності до чинного законодавства про звернення громадян.

Тобто з огляду на предмет спору та позовні вимоги в даній справі позивач звернувся за захистом прав, які відповідачем не порушені.

У статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначається, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини для того, щоби мати можливість звернутися за захистом до суду особа має довести, що вона є жертвою порушення прав. Щоби претендувати на статус жертви такого порушення, оспорюваний захід має безпосередньо зашкодити особі (рішення Аксу проти Туреччини [Aksu v. Turkey] пункт 50; Берден [Burden v. the United Kingdom] пункт 33; Тенасе проти Молдови [Tгnase v. Moldova]).

Тобто, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених права чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Встановлення факту наявності порушення права, свободи чи інтересу особи, яка звертається до суду за їх захистом, є обов`язковим під час судового розгляду.

Позивач не навів жодних доказів щодо існування реального негативного впливу безпосередньо на його права та, що відповідач своїми рішеннями, діями чи бездіяльністю порушив його права, свободи чи інтереси, та що в нього виникло право на звернення до суду за їх захистом.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

При цьому судом першої інстанції зазначено, що жодних заяв щодо проведення перерахунку пенсії з врахуванням до стажу роботи періодів роботи з 18.11.2013 по 07.12.2017 у КП «Лисичанська житлово-комунальна контора № 1» та з 08.12.2017 по 14.12.2018 у КП «Лисичанська житлово-комунальна контора № 3» матеріали справи не містять.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ураховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

На адресу апеляційного суду позивачем надіслано заяву про долучення доказів до матеріалів справи, а саме копію рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 24.03.2019 року про відмову в перерахунку пенсії, згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» Алексєєвій Валентині Миколаївні.

Колегія суддів зазначає, що вищезазначене рішення Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 24.03.2019 року яке прийнято за результатом розгляду заяви позивача від 14.03.2019 року, не спростовує, а навпаки підтверджує висновок суду першої інстанції про те, що позивач не зверталась до відповідача з заявою про перерахунок пенсії.

Крім того, як зазначено в рішенні Управління Пенсійного фонду України в м. Лисичанську Луганської області від 24.03.2019 року, воно прийнято за результатми розгляду заяви позивача яка була подана після ухвалення судом першої інстанції рішення 07.02.2019 року, а саме 14.03.2019 року,

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на наведене, судова колегія дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з викладеним доводи апеляційної скарги не приймаються до уваги, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року у справі № 360/4275/18 - залишити без задоволення.

Рішення Луганського окружного адміністративного суду від 21 лютого 2019 року у справі № 360/4275/18 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 22 травня 2019 року.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя А.А. Блохін

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко