Справа № 154/1579/19
Суддя: Вітер І. Р.
Дата ухвалення: 2019-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2019 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Вітера І.Р.,

при секретарі Корніюк Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови митного органу у справі про порушення митних правил № 7733/20500/18 від 26 грудня 2018 року,-

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Володимир-Волинського міського суду Волинської області з адміністративним позовом до Волинської митниці ДФС про скасування постанови вказаного митного органу у справі про порушення митних правил № 7733/20500/18 від 26 грудня 2018 року, за якою його було притягнуто до відповідальності за ч.3 ст.470 Митного кодексу України (далі МК України) та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень.

Згідно оскаржуваної постанови, 08 вересня 2018 року ОСОБА_1 ввіз на митну територію України через пункт пропуску «Піща» (пункт пропуску Пулемець) Волинської митниці ДФС автомобіль марки «Ауді А-4», кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_2 , в митному режимі «транзит». Термін вивезення (транзиту) вищевказаного автомобіля з митної території України закінчився через 10 діб, однак станом на 13 грудня 2018 року вказаний автомобіль вивезений за межі митної території України не був.

Вважає оскаржувану постанову про притягнення його до відповідальності такою, що не відповідає вимогам законодавства, оскільки процедура притягнення його до відповідальності відбулась без належного повідомлення про розгляд справи, рішення у справі прийнято без його участі, оскаржувану постанову отримав лише 04 травня 2019 року із відділу Державної виконавчої служби.

Разом з тим не згідний із змістом оскаржуваної постанови, оскільки провів митне оформлення вказаного автомобіля у відповідності до п.93 Розділу ХХІ «Перехідні положення» МК України, а тому звільнений від відповідальності за ч.3 ст.470 МК України.

Просив поновити строк оскарження, визнати протиправною та скасувати постанову у справі про порушення митних правил № 7733/20500/18 від 26 грудня 2018 року.

Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 17 травня 2019 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити її судовий розгляд за правилами ст.286 КАС України з повідомленням учасників справи відповідно до ст. 268 КАС України у відкритому судовому засіданні, також з ініціативи суду витребувано у відповідача матеріали справи про порушення митних правил № 7733/20500/18.

22 серпня 2019 року від Волинської митниці ДФС в адресу суду надійшов відзив щодо заявленого позову, згідно якого відповідачем його заперечено.

Відповідач у відзиві не погодився із твердженнями ОСОБА_1 . про неповідомлення його про розгляд справи щодо вчинення порушення митних правил за протоколом № 7733/20500/18. В той же час не погодився з позовними вимогами по суті, оскільки позивача було притягнуто до відповідальності згідно постанови від 26 грудня 2018 року, а митне оформлення автомобіля відбулось лише 06 лютого 2019 року. Тому, за твердженнями відповідача, митне оформлення транспортного засобу із добровільною сплатою до державного бюджету коштів на суму 8500 гривень не звільняє особу від обов`язку сплатити штраф, накладений за вчинення правопорушення, передбаченого ст.470 МК України, якщо постанова у справі про порушення митних правил набрала законної сили до дати оформлення транспортного засобу в режимі імпорту.

У призначений для засідання час позивач ОСОБА_1 та його представник до суду не з`явились, подали заяву про розгляд справи без їх участі та підтримання заявлених позовних вимог.

Представник відповідача до суду не з`явився, хоч завчасно та належним чином відповідача було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи. Заяв від відповідача щодо відкладення розгляду справи чи з інших питань до суду не надходило.

Відтак суд розглянув справу без участі сторін за наявними матеріалами.

У відповідності до ч.4 ст.229 КАС України, у зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, розгляд справи здійснений без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши позовні вимоги та документи, якими вони обґрунтовані, а також відзив відповідача та письмові докази в їх сукупності, судом встановлено наступні правовідносини та норми, якими вони регулюються.

Статтею 8 МК України визначено принципи діяльності державної митної справи, а саме законності та презумпції невинуватості та єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України.

Відповідно до ст. 458 МК України, порушення митних правил є адміністративним правопорушенням, яке являє собою протиправні, винні (умисні або з необережності) дії чи бездіяльність, що посягають на встановлений цим Кодексом та іншими актами законодавства України порядок переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, пред`явлення їх митним органам для проведення митного контролю та митного оформлення, а також здійснення операцій з товарами, що перебувають під митним контролем або контроль за якими покладено на митні органи цим Кодексом чи іншими законами України, і за які цим Кодексом передбачена адміністративна відповідальність.

Згідно ст. 487 МК України, провадження у справах про порушення митних правил здійснюється відповідно до цього Кодексу, а в частині, що не регулюється ним, відповідно до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ч.1 ст.2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Всебічне, повне й об`єктивне з`ясування обставин справи вимагає від уповноваженого органу (посадової особи) насамперед повного дослідження доказів, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні (ст. 251 КУпАП), здійснити всебічну й неупереджену оцінку цих доказів (ст. 252 КУпАП), встановити наявність обставин, що пом`якшують (ст. 34 КУпАП) чи обтяжують (ст. 35 КУпАП) відповідальність, з`ясувати чи здійснюється провадження в межах строків накладення адміністративного стягнення (ст.38 КУпАП), з`ясувати чи заподіяно майнову шкоду вчиненим правопорушенням, чи є можливість передати матеріали справи на розгляд громадських організацій чи звільнити від відповідальності через малозначність правопорушення (статті 21, 22 КУпАП).

У відповідності до ч.2 ст.254 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту виявлення особи, яка вчинила правопорушення, у двох примірниках, один із яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Згідно ч.1 ст.268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Цією ж нормою передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

Аналогічні вимоги містяться у положеннях МК України.

Зокрема, згідно ст.526 МК України, справа про порушення митних правил розглядається в присутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, та/або її представника.

Про час та місце розгляду справи про порушення митних правил органом доходів і зборів цей орган інформує особу, яка притягується до адміністративної відповідальності за порушення митних правил, поштовим відправленням з повідомленням про вручення, якщо це не було зроблено під час вручення зазначеній особі копії протоколу про порушення митних правил.

Справа про порушення митних правил може бути розглянута за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності за це правопорушення, лише у випадках, якщо є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про перенесення розгляду справи.

Відповідачем у справі подано до суду доказ у формі копії рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення а саме листа щодо виклику позивача на 13 грудня 2018 року до митного органу для надання пояснень та складення протоколу про порушення митних правил № 16444/20/03-70 від 12 листопада 2018 року, із відміткою про його вручення позивачу від 20 листопада 2018 року.

13 грудня 2018 року позивач до митного органу не з`явився, був належним чином повідомлений про розгляд справи, а тому суд прийшов до висновку про те, що Волинською митницею ДФС процедура щодо складення протоколу про порушення митних правил відбулась у відповідності до вимог закону.

Однак відповідачем не подано до суду жодних доказів щодо скерування позивачу протоколу про порушення митних правил № 7733/20500/18 від 13 грудня 2018 року, його сповіщення про місце і час розгляду даної справи, а також скерування ОСОБА_1 оскаржуваної ним постанови, що безпосередньо свідчить про те, що таких повідомлень не було, а відтак митним органом проведено розгляд справи про порушення митних правил за відсутності позивача та без наявних даних про своєчасне його сповіщення про місце і час розгляду справи, що є порушенням права на захист та суперечить вимогам закону.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Факт отримання позивачем оскаржуваної постанови 04 травня 2019 року підтверджений ним належними доказами, а тому суд визнає поважною причиною пропущення строку оскарження, у зв`язку з чим з врахуванням закріпленого ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод «права на справедливий суд» поновлює строк на оскарження та проводить розгляд справи по суті.

Згідно приписів ч.1 ст.486 МК України, завданнями провадження у справах про порушення митних правил є своєчасне, всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її з дотриманням вимог закону, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню порушень митних правил, та запобігання таким правопорушенням.

Статтею 489 МК України передбачено, що посадова особа при розгляді справи про порушення митних правил зобов`язана з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та/або обтяжують відповідальність, чи є підстави для звільнення особи, що вчинила правопорушення, від адміністративної відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно положень частини 3 ст. 470 МК України, перевищення встановленого статтею 95 цього Кодексу строку доставки товарів, транспортних засобів комерційного призначення, митних або інших документів на ці товари більше ніж на десять діб, а так само втрата цих товарів, транспортних засобів, документів чи видача їх без дозволу органу доходів і зборів - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, перевищення встановленого ст. 95 МК України строку транзитного перевезення транспортного засобу ввезеного на митну територію України більше ніж десять діб визнається порушенням митних правил, за яке передбачена адміністративна відповідальність у вигляді штрафу.

Судом встановлено, що позивачем ОСОБА_1 08 вересня 2018 року було ввезено на митну територію України через пункт пропуску «Піща» (пункт пропуску Пулемець) Волинської митниці ДФС автомобіль марки «Ауді А-4», кузов № НОМЕР_1 , реєстраційний номер Республіки Польща НОМЕР_2 , в митному режимі «транзит».

Вказаний факт також не заперечується стороною позивача у позовній заяві, а разом з тим підтверджений протоколом про порушення митних правил № 7733/20500/18 від 13 грудня 2018 року, роздруківками з електронних журналів бази даних АСМО «Інспектор» та ЄАІС, копією службової записки інспектора митного поста «Піща» Волинської митниці, які були долучені до справи відповідачем.

Відтак у позивача ОСОБА_1 виник обов`язок протягом 10 діб, тобто до 19 вересня 2018 року, перемістити даний автомобіль за межі митної території України. В іншому випадку виникали підстави для притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.470 МК України.

Станом на день складення протоколу про порушення митних правил, а саме 13 грудня 2018 року, вказаний автомобіль за межі митної території України вивезений позивачем також не був, що є підтвердженим у справі належними доказами і позивачем не заперечується.

Однак, позивач просить скасувати постанову в справі про порушення митних правил № 7733/20500/18 від 26 грудня 2018 року у зв`язку із тим, що у встановлений законом термін було виконано всі необхідні дії пов`язані із проведенням розмитнення автомобіля.

Відповідно до ч.1 ст.58 Конституції, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У Рішенні Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58 Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) від 9.02.1999 №1-рп/99 визначено, що «за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом`якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом`якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.»

Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» № 2612-VIII від 08 листопада 2018 року, що набув чинності 25 листопада 2018 року, були внесені зміни до Митного кодексу України, а саме до розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України, який було доповнено пунктами 92 та 93 такого змісту: «Тимчасово, протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України», митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та ввезені на митну територію України в період з 1 січня 2015 року до дня набрання чинності цим Законом і перебувають у митних режимах тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється з виконанням митних формальностей відповідно до тимчасового порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

До набрання чинності тимчасовим порядком, визначеним абзацом першим цього пункту, митне оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України, що класифікуються за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД, здійснюється в порядку, передбаченому законодавством».

Пунктом 93 встановлено, що протягом 180 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» митне оформлення транспортного засобу, що класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД та щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється за умови сплати належних митних платежів та добровільної сплати до державного бюджету фізичною особою, яка є власником такого транспортного засобу або уповноважена розпоряджатися ним та декларує такий транспортний засіб для вільного обігу на митній території України, коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Здійснення митного оформлення транспортного засобу з дотриманням умов, визначених абзацом першим цього пункту, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470 ,481 та 485 цього Кодексу, за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту".

Таким чином, оскільки Законом України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» було передбачено спеціальну підставу звільнення від адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 470 МК за порушення митних правил стосовно транспортного засобу щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, вказаний Закон України «Про внесення змін до Митного кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо ввезення транспортних засобів на митну територію України» у розумінні ст. 58 Конституції України скасовує або іншим чином пом`якшує відповідальність особи, а тому має зворотну силу в часі.

Згідно пункту 11 Тимчасового порядку виконання митних формальностей під час здійснення митного оформлення транспортних засобів для їх вільного обігу на митній території України затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 12 грудня 2018 року, № 1077, сплата належних митних платежів, а також коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, передбаченихпунктом 93 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України під час здійснення митного оформлення транспортного засобу, покладається на декларанта або на особу, уповноважену на це декларантом. Зазначені митні платежі та кошти сплачуються згідно з електронною митною декларацією, за якою здійснюється декларування такого транспортного засобу у митний режим імпорту (випуск для вільного обігу).

Митне оформлення транспортного засобу, щодо якого не порушені строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, здійснюється без сплати до державного бюджету коштів, передбачених пунктом 9-3 розділу XXI «Прикінцеві та перехідні положення» Митного кодексу України у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

У відповідності до пункту 16 зазначеного Тимчасового порядку, завершення у встановленому порядку митного оформлення транспортного засобу у митний режим імпорту (випуск для вільного обігу) та добровільна сплата декларантом до державного бюджету коштів у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, звільняє осіб, відповідальних за дотримання строків та умов (вимог) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту, від адміністративної відповідальності, передбаченої статтями 470, 481 та 485 Митного кодексу України, за порушення митних правил стосовно випущеного для вільного обігу транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту.

Відтак на момент складення відповідачем протоколу про порушення митних правил № 7733/20500/19 та винесення оскаржуваної постанови, які відбувалися без участі та відома позивача, чинним законодавством передбачена можливість звільнення осіб від адміністративної відповідальності у випадку, якщо вони вчинили правопорушення, передбачене ст.470 МК України, тобто прострочили режим вивезення транспортного засобу за межі митної території України та у встановлений на той час 180 днів завершать у встановленому порядку митне оформлення транспортного засобу у митний режим імпорту (випуск для вільного обігу) та добровільно сплатять до державного бюджету кошти у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідачем у справі подано до суду копію декларації форми МД-2 від 06 лютого 2019 року за якою вбачається, що ОСОБА_1 завершив у встановлений Тимчасовим порядком час (протягом 180 днів) митне оформлення транспортного засобу «Ауді А-4», кузов № НОМЕР_1 , який до класифікується за кодом товарної позиції 8703 згідно з УКТ ЗЕД.

Відмітками у графі 7 «Нарахування платежів» декларації також підтверджується і те, що позивач ОСОБА_1 добровільно сплатив до державного бюджету кошти у сумі, що дорівнює розміру п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та становить 8500 гривень, тобто добровільно поніс відповідальність за порушені строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту.

У зв`язку із вчиненими діями та у відповідності до п.93 розділу ХХІ «Прикінцеві та перехідні положення» МК України, а також у відповідності до пункту 16 Тимчасового порядку, ОСОБА_1 підлягає звільненню від адміністративної відповідальності за вчинення перевищення встановленого статтею 95 МК України строку доставки транспортного засобу «Ауді А-4», кузов № НОМЕР_1 , а разом з тим за прострочення вивезення за межі митної території вказаного автомобіля, оскільки поніс відповідальність у виді добровільної сплати до бюджету коштів за фактичне вчинення тих самих дій, які кваліфіковані відповідачем за ч.3 ст.470 МК України.

У відповідності до статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

З огляду на викладене суд дійшов висновку, що до позивача мають бути застосовані положення абз.2 п. 9-3 «Прикінцевих та перехідних положень» Митного кодексу України, він підлягає звільненню від адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.470 МК України за порушення митних правил стосовно транспортного засобу, щодо якого не дотримані строки та умови (вимоги) митних режимів тимчасового ввезення або транзиту.

Суд не приймає доводи відповідача щодо обов`язку позивача сплатити штраф на суму 8500 грн., оскільки оскаржувана постанова про притягнення його до відповідальності була винесена раніше, ніж він провів митне оформлення автомобіля з огляду на те, що:

1.процедура притягнення позивача до відповідальності відбувалась без його участі та відому, що є порушенням Закону;

2.чинним законодавством на момент виниклих між сторонами правовідносин щодо притягнення позивача до відповідальності передбачалось встановлення періоду у 180 днів, в який позивачу було надано можливість провести митне оформлення автомобіля та добровільно сплатити визначену суму за прострочення його вивезення, що є підставою для його звільнення від відповідальності;

3.правові норми, якими передбачено скасування або пом"якшення відповідальності, яким є в даному випадку адміністративне стягнення, мають зворотну дію в часі;

4.а ні вищезазначеними нормами Закону, а ні ч.3 ст.470 Митного кодексу України не передбачена подвійна сплата зазначеної суми за вчинення того самого діяння. Натомість подвійне притягнення до юридичної відповідальності заборонено ст.61 Конституції України.

Порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності є істотним порушенням його права на захист, оскільки фактично позивач був повністю позбавлений відповідачем права брати участь у розгляді його справи, подавати докази, давати пояснення, ознайомлюватись з матеріалами справи, оскаржити прийняте рішення, тощо.

Грубе порушення процедури притягнення позивача до адміністративної відповідальності, на думку суду, є самостійною підставою для скасування спірної постанови та задоволення позову.

Згідно ч.2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України: з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Представлені сторонами докази у своїй сукупності дають підстави вважати, що рішення відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не відповідає вимогам Закону, прийняте без врахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а також без дотримання принципу рівності перед законом та без урахування права особи на участь у процесі прийняття рішення, а тому є неправомірним та підлягає скасуванню.

У відповідності до ч.3 ст.186 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

У зв`язку із проведенням позивачем митного оформлення автомобіля та виконання при цьому усіх умов для його звільнення від відповідальності за правопорушення, передбачене ч.3 ст.470 МК України, суд прийшов до висновку про те, що скасовуючи спірну постанову про накладення адміністративного стягнення від 26 грудня 2018 року, провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід одночасно також закрити на підставі п.3 ч.3 ст.186 КАС України.

Керуючись ст.ст.2, 72, 77-78, 241-246, 268, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Волинської митниці Державної фіскальної служби про скасування постанови митного органу у справі про порушення митних правил № 7733/20500/18 від 26 грудня 2018 року задовольнити.

Скасувати постанову Волинської митниці ДФС в справі про порушення митних правил № 7733/20500/18 від 26 грудня 2018 року про притягнення ОСОБА_1 до відповідальності за ч.3 ст.470 МК України та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 8500 гривень, а провадження у даній справі закрити.

На постанову суду протягом десяти днів з дня отримання її копії може бути подана апеляційна скарга до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Володимир-Волинський міський суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Відповідно до підпункту 15.5 пункту 5 розділу VІІ «Перехідні положення» Кодексу адміністративного судочинства України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий суддя: (підпис).

З оригіналом згідно.

Суддя Володимир-Волинського міського суду І.Р. Вітер