Справа № 161/6586/19
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/4779/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Большакової О.О., Макарика В.Я.,

за участю секретаря судового засідання: Омеляновської Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові апеляційну скаргу громадянки В`єтнаму ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2019 року, ухвалене суддею Кихтюк Р.М. у м.Луцьк Волинської області о 20:39, у справі №161/6586/19 за адміністративним позовом управління Державної міграційної служби України у Волинській області, управління Служби Безпеки України у Волинській області до громадянки В`єтнаму ОСОБА_1 про примусове затримання з метою забезпечення його передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію,-

ВСТАНОВИВ:

17 квітня 2019 року позивачі - управління Державної міграційної служби України у Волинській області та управління Служби Безпеки України у Волинській області звернулися до суду із позовом до відповідача - громадянки В`єтнаму ОСОБА_1 , у якому просили примусово затримати громадянку В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на шість місяців шляхом поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства з метою ідентифікації та забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що оскільки виявлена та затримана громадянка В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (прізвище, ім`я та дата народження записані зі слів іноземця) була виявлена без документів, що посвідчують особу, порушила встановлені правила перебування іноземців на території України та перебувала без відповідних документів на право перебування на території держави, постійного місця проживання та близьких родичів на території України не має, до органів та підрозділів міграційної служби з заявою і документами необхідними для вирішення питання про продовження строку перебування або про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту - не зверталася, відтак нею було грубо порушено вимоги ст. ст. 9, 16, 23, 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», що дає обґрунтовані підстави для прийняття рішення про її затримання з метою подальшої реадмісії в порядку, визначеному міжнародною угодою.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2019 року адміністративний позов задоволено частково.

Примусово затримано громадянку В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на строк до 6 (шести) місяців шляхом поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства з метою ідентифікації.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідач оскаржеила його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване судове рішення ухвалене з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що законодавством не передбачено затримання з метою ідентифікації. Задовольняючи позов, суд першої інстанції вийшов за межі повноважень позивачів та приписів закону, оскільки затримання з метою ідентифікації можливе лише в контексті забезпечення видворення за межі території України. Проте позивачі з такою вимогою не зверталися. Також зазначає, що за ч. 1 ст. 289 КАС України затримання іноземця можливе у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України. Однак, у матеріалах справи відсутні докази вчинення відповідачем порушення законодавства про правовий статус іноземців. За ч.1 ст. 203 КпАП України до адміністративної відповідальності відповідач не притягувався.

В судове засідання сторони не з`явились, хоча були повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи у суді, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їх участі та відповідно до вимог ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом першої інстанції достовірно встановлено, матеріалами справи підтверджено, що 15.04.2019 уповноваженими працівниками Управління ДМС України у Волинській області спільно з працівниками УСБ України у Волинській області була виявлена та затримана громадянка В`єтнаму ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 без документів, що посвідчують її особу, яка порушила правила перебування іноземців на території України.

За порушення правил перебування на території України, 15.04.2019 року працівниками УДМС України у Волинській області відносно вказаної іноземки складено протокол про адміністративне затримання за ч. 2 ст. 263 КУпАП, у зв`язку з вчиненням правопорушення, передбаченого ч.1 ст.203 КУпАП з метою припинення правопорушення, оформлення та подачі матеріалів до Луцького міськрайонного суду Волинської області, а також її ідентифікації та передачі згідно договорів про реадмісію (а.с. 5).

16.04.2019 про затримання відповідача повідомлено Посольство В`єтнаму в Україні (а.с. 10) та прокурора Волинської області (а.с. 11).

Уповноваженими працівниками встановлено, що відповідач перебуває на території України з порушенням вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», без відповідних документів на право перебування. Під час перебування на території України до підрозділів ДМС України у Волинській області та інших областей України щодо продовження термінів чи з інших питань перебування на території України, з заявою про отримання статусу біженця чи додаткового захисту іноземець не зверталася.

Враховуючи зазначені обставини та з метою ідентифікації і забезпечення передачі відповідача відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію позивачі звернувся що суду першої інстанції із вимогою про примусове затримання громадянки В`єтнаму ОСОБА_1 на шість місяців шляхом поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки у громадянки В`єтнаму ОСОБА_1 відсутні будь-які документи, які б дали змогу її ідентифікувати, а тому в даному випадку слід застосувати положення ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Статтею 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено підстави та строк для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.

Згідно з ч.11 ст.289 КАС України строк затримання іноземців та осіб без громадянства в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, становить шість місяців. За наявності умов, за яких неможливо ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, забезпечити примусове видворення чи реадмісію особи у зазначений строк або прийняти рішення за заявою про визнання її біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, цей строк може бути продовжений, але не більш як на вісімнадцять місяців.

У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 29 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передача з України або прийняття в Україну іноземця або особи без громадянства здійснюється відповідно до міжнародного договору про реадмісію.

Іноземці або особи без громадянства, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, які не мають законних підстав для перебування на території України, підлягають примусовому видворенню у разі, якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких іноземців або осіб без громадянства відсутній договір про реадмісію.

Законом України від 03.09.2008 року «Про ратифікацію Угоди між Кабінетом Міністрів України та Урядом Соціалістичної Республіки В`єтнам про реадмісію громадян обох держав» ратифіковано угоду про реадмісію громадян обох держав, підписану в м. Нью-Йорку 25.09.2007 року.

Пунктом 1 розділу IX Інструкції про порядок реалізації компетентними та уповноваженими органами України міжнародних угод про реадмісію осіб затвердженої наказом МВС України та Адміністрацією Державної прикордонної служби України № 158 від 16.02.2015 передбачено, що у разі встановлення відповідними імплементаційними (виконавчими) протоколами до міжнародних угод про реадмісію іншого порядку реадмісії, ніж той, що встановлений у цій Інструкції, застосовуються положення, визначені цими протоколами.

Поряд з цим, частиною 4 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що іноземці та особи без громадянства, які не мають законних підстав для перебування на території України, затримані в установленому порядку та підлягають примусовому видворенню за межі України, у тому числі прийняті відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, розміщуються в пунктах тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, протягом строку, необхідного для їх ідентифікації та забезпечення примусового видворення (реадмісії) за межі України, але не більш як на вісімнадцять місяців.

Відповідно до ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1)затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Враховуючи відсутність будь-яких документів, які б дали змогу ідентифікувати іноземця або особу без громадянства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність застосування у даній справі положень ч. 4 ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», а саме слід примусово затримати громадянку В`єтнаму на строк до 6 (шести) місяців шляхом поміщення до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства з метою ідентифікації.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Керуючись статтями 229, 242, 271, 289, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу громадянки В`єтнаму ОСОБА_1 без задоволення, а рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 квітня 2019 року у справі №161/6586/19 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. О. Большакова
В. Я. Макарик