Справа № 826/8026/18
Суддя: Парінов Андрій Борисович
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/8026/18 Суддя (судді) першої інстанції: Добрівська Н.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Парінова А.Б.,

суддів: Беспалова О.О.,

Ключковича В.Ю.,

при секретарі судового засідання Гужві К.М.,

за участю представників учасників судового процесу:

від позивача (апелянта): ОСОБА_2, ОСОБА_3

від відповідачів: не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання дій протиправними, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

До Окружного адміністративного суду міста Києва звернувся ОСОБА_2 з позовом до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, у якому просив суд:

- визнати протиправними дії Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у зв`язку з відмовою в проведенні йому перерахунку пенсії позивачу;

- зобов`язати Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок та виплату йому пенсії у відповідності до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ (в редакції від 26 жовтня 2014 року) з 30 грудня 2014 року у розмірі 70% заробітної плати з урахуванням сум, зазначених у довідці №171-1508 від 29 грудня 2014 року, а саме матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, індексації заробітної плати, компенсації за невикористані основну та додаткову відпустки, премії (в тому числі до державних, професійних свят та ювілейних дат) та інших надбавок, без обмеження граничного розміру пенсії.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу відповідно до змісту якої просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою його позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається не правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, а також порушення норм процесуального права та неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Зокрема, апелянт вказує, що судом першої інстанції не було враховано тієї обставини, що ним не ставилось питання перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати державним службовцям.

Разом з цим, апелянт наголошує та звертає увагу суду апеляційної інстанції, що на суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально - побутових питань, індексації заробітної плати, грошових компенсацій у разі невикористаних щорічних (основної та додаткових) відпусток нараховувалися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та вказані суми виплат є складовими заробітної плати, вони підлягають зарахуванню для визначення заробітку при призначенні пенсії.

Обргунтовуючи вимоги апеляційної скарги позивач посилається також на чисельну судову практику в аналогічних спорах, зокрема на постанови Верховного Суду України, Вищого адміністративного суду України та Київського апеляційного адміністративного суду.

З урахуванням викладеного, апелянт вважає, що його позовні вимоги є законними та обгрунтованими, проте суд першої інстанції неправильно надав правову оцінку спірним правовідносинам та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задроволення його позовних вимог.

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

У судовому засіданні позивач та його представник надали пояснення викладеним в апеляційній скарзі та просили суд її задовольнити.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце апеляційногот розгляду даної справи явку уповноважених представників до суду не забезпечив та про причини їх неявки суду не повідомив, будь-яких заяв та/або клопотань до суду не надав.

За наведених обставин та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 2 ст. 313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала за можливе здійснити апеляційний розгляд даної справи за даною явкою.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, з 30 грудня 2014 року позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду та отримує пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-ХІІ, яка призначена йому у розмірі 70 відсотків посадового окладу.

Разом з цим, судом встановлено, що 29 грудня 2014 року Державним управлінням справами позивачу було видано довідку № 17.1-1507 про складові його заробітної плати, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

Крім того, до вказаної довідки Державним управлінням справами було також додано довідку від 29 грудня 2014 року № 17.1-1507 про розмір інших виплат, зокрема, матеріальної допомоги на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та з яких сплачено страхові внески, а з 01 січня 2011 року єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

На підставі даних вказаної довідки № 17.1-1508 колегією суддів встановлено, що в період з 01.07.2009 до 30.06.2014 позивачу були виплачені: надбавка за почесне звання «заслужений», надбавка за роботу з таємними документами, доплату за науковий ступінь, надбавку за високі досягнення у праці або виконання особливо важливої роботи, премії та премії до свят та ювілейних дат, а також інші виплати, а саме: матеріальна допомога на оздоровлення, матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, грошова винагорода за сумлінну безперервну працю в органах влади, зразкове виконання трудових обов`язків, індексація грошових доходів населення.

З огляду на те, що на переконання позивача, при визначенні розміру його пенсії не були враховані «інші виплати» згідно наданої довідки Державного управління справами №17.1-1508 від 29 грудня 2014 року, він 21 березня 2018 року звернувся до Управління Пенсійного Фонду України в Печерському районі м.Києва з заявою про перерахування розміру його пенсії з урахуванням інших виплат.

Листом пенсійного органу від 02 квітня 2018 року за № 18207/03 позивачу було повідомлено про відсутність підстав здійснювати перерахунок пенсії за заявою з урахуванням вказаних у заяві сум, посилаючись на те, що суми вказані у графі "Інші виплати" не враховуються для розрахунку заробітної плати державного службовця.

Позивач, вважаючи дії відповідача неправомірними, звернувся до суду з метою захисту свого порушеного права.

Приймаючи рішення відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з приписами Закону України від 10 грудня 2015 року № 889-VIII пенсії, призначені за статтею 37 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII, не підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993р. №3723-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин у 2014 році) пенсія державним службовцям призначається в розмірі 70 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 70 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Згідно з ч. п.1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 цього Закону визначено структуру заробітної плати, до якої входить: основна та додаткова заробітна плата, а також заохочувальні та компенсаційні виплати.

Частиною другою ст.33 Закону України «Про державну службу» (у редакції, чинній на час виникнення спірних відносин) передбачено, що заробітна плата державних службовців складається з посадових окладів, премій, доплати за ранги, надбавки за вислугу років на державній службі та інших надбавок.

Умови оплати праці державних службовців, розміри їх посадових окладів, надбавок, доплат і матеріальної допомоги визначаються Кабінетом Міністрів України (частина сьома статті 33 Закону № 3723-ХІІ).

Постановою КМ України № 268 від 09.03.2006р. «Про упорядкування структури та умов оплати праці працівників апарату органів виконавчої влади, органів прокуратури, судів та інших органів» передбачено надання державним службовцям матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та допомоги для оздоровлення при наданні щорічної відпустки у розмірі, що не перевищує середньомісячної заробітної плати працівника.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань входила до системи оплати праці державного службовця.

Законом України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-ХІІ від 3 липня 1991 року передбачено, що об`єктом індексації грошових доходів населення є в тому числі заробітна плата, підстави для індексації грошових доходів населення наявні у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка, те що індексація грошових доходів працюючого населення проводиться за основним місцем роботи.

Також, відповідно до частини 6 статті 95 Кодексу законів про працю заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до частини першої статті 66 Закону України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ від 05.11.1991, до заробітку для обчислення пенсії включаються всі види оплати праці (виплат, доходу), на які відповідно до Закону України «Про збір на обов`язкове державне пенсійне страхування» нараховується збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, в межах максимальної величини фактичних витрат на оплату праці найманих працівників, оподатковуваного доходу (прибутку), сукупного оподатковуваного доходу (граничної суми заробітної плати (доходу), з яких справляються страхові внески (збори) до соціальних фондів, що діяла на день одержання зазначеного заробітку (виплат, доходу).

Стаття 41 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV від 09.07.2003р., визначає виплати (доходи), що враховуються в заробітну плату (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії. Так, зокрема до такого доходу (заробітної плати) враховуються: суми виплат, отримуваних застрахованою особою після набрання чинності цим Законом, з яких згідно з цим Законом були фактично нараховані (обчислені) та сплачені страхові внески; суми виплат, отримуваних застрахованою особою до набрання чинності цим Законом, у межах сум, на які відповідно до законодавства, що діяло раніше, нараховувалися внески на державне соціальне страхування або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Таким чином, отримувані застрахованою особою суми виплат, з яких були фактично нараховані та сплачені страхові внески або збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, враховуються в заробіток (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії незалежно від того, чи входять вони до структури заробітної плати.

Аналогічної правової позиції дотримується також Верховний Суд у складі колегії Касаційного адміністративного суду про що останнім зазначено, зокрема, у постанові від 22.02.2019 у справі № 460/3772/16-а.

Водночас, колегія суддів зазначає, що грошова компенсація за невикористані дні відпустки є одноразовою виплатою, яка, хоча і включається до фонду заробітної плати (додаткового), проте є виплатою за невідпрацьований час, має іншу правову природу та відноситься до разових платежів; не пов`язана з виконанням позивачем своїх службових обов`язків і має компенсаційний характер, пов`язаний, як правило, із фактом звільнення працівника.

Подібна правова позиція вже була висловлена Верховним Судом у постанові від 26.06.2018 у справі № 216/1666/17 та у постанові від 31.08.2018 у справі № 720/770/17.

Крім того, колегією суддів встановлено, що відповідні виплати не були включені до довідки про складові заробітної плати від 29 грудня 2014 року № 17.1-1508.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що твердження відповідача про те, що інші доходи позивача, які були включені у довідку про складові заробітної плати, на які нараховувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування не включаться до складу заробітної плати державного службовця, а тому відповідно не враховуються при обчисленні розміру його пенсії - є наслідком порушення правил застосування норм права, оскільки пенсійним органом перевагу надано положенням законів України «Про державну службу» та «Про оплату праці», які щодо спірних відносин є загальними. Натомість, колегія суддів зазначає, що у даному випадку перевагу мають спеціальні норми, що визначають виплати (доходи) для обчислення пенсії, а саме ст.41 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та ст.66 ЗУ «Про пенсійне забезпечення».

Посилання відповідача та суду першої інстанції на зміни чинного законодавства, а саме набуття чинності, зокрема, Законом України № 889-VII від 10.12.2015р. «Про державну службу», колегія суддів відхиляє, оскільки розглядуваний спір не стосується перерахунку пенсії державного службовця у зв`язку із підвищенням розміру заробітної плати працюючим державним службовцям у зв`язку з тим, що (як встановлкено судом апеляційної інстанції та стверджує апелянт) предметом даного спору є неврахування під час призначення пенсії позивачу всіх виплат, які він отримував упродовж своєї служби в органі державної влади.

Таким чином, з урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що позивач має право на перерахунок його пенсії державного службовця у розмірі 70 відсотків середньомісячної заробітної плати з урахуванням зазначених у довідці № 171-1508 від 29.12.2014 сум складових його заробітної плати, зокрема інших виплат, з яких сплачено страхові внески, а з 01 січня 2011 року єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у зв`язку з чим відмова Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка викладена листі № 18207/03 від 02 квітня 2018 року є протиправною.

Отже, з урахуванням встановлених обставин та вказаних висновків, колегія суддів зазначає, що належним способом захисту прав позивача буде визнання протиправною відмови відповідача у перерахунку пенсії позивачу, викладену у листі № 18207/03 від 02 квітня 2018 року, а не визнання протиправними дій відповідача у зв`язку з відмовою в проведенні перерахунку пенсії позивачу.

Водночас, доводи позивача про зобов`язання відповідача здійснити відповідний перерахунок його премії без обмеження граничного розміру пенсії колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими, оскільки станом на момент виходу позивача на пенсію відповідного права законодавством передбачено не було.

Щодо визначення початкової дати перерахунку пенсії колегія суддів зазначає про таке.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач до 21.03.2018 не звертався з заявами щодо проведення відповідного перерахунку пенсії, а відповідач, у свою чергу, рішень з цього приводу не приймав. Тобто, до 21 березея 2018 року позивач не оскаржував рішення, дії чи бездіяльність пенсійного органу.

Згідно з приписами ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги дату звернення позивача до суду із розглядуваним позовом (23.05.2018), пропуск позивачем строку звернення до суду та відсутність доводів про поважність його пропуску, колегія суддів приходить до висновку про відсутність обґрунтованих підстав для поновлення спірного строку звернення суду із розглядуваним позовом.

Таким чином, позовні вимоги про зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату позивачу пенсії за період з 30.12.2014 по 22.11.2017 включно підлягають залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до суду.

Окрім цього, при визначенні періоду часу, з якого позовні вимоги підлягають задоволенню, колегія суддів враховує ту обставину, що з заявою про перерахунок пенсії позивач звернувся до пенсійного органу 21 березня 2018 року.

Відповідно до ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління ПФ України № 22-1 від 25.11.2005р., днем звернення за перерахунком пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Згідно з приписами ч.4 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться в такі строки:

у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Право на перерахунок пенсії реалізується особою на підставі власного волевиявлення шляхом подання до органу ПФ України відповідної заяви.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що право на перерахунок пенсії у позивача виникло з моменту звернення до відповідача із заявою про перерахунок пенсії, тобто, починаючи з 01.04.2018.

За наведених обставин у їх сукупності та взаємозв`язку, колегією суддів встановлено, що доводи апелянта заслуговують уваги, оскільки спростовують висновки суду першої інстанції.

Таким чином, на підставі встановлених під час апеляційного розгляду обставин справи у їх сукупності та взаємозв`язку, колегією суддів встановлено, що висновки викладені у рішенні суду першої інстанції щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог не відповідають обставинам справи та нормам чинного законодавства, а також спростовуються доводами апелянта.

Згідно статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати підлягають відшкодуванню в частині задоволених позовних вимог за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі.

З огляду на те, що позивачем було сплачено судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру, у той час як позовні вимоги та вимоги апеляційної скарги підягають частковому задоволенню, колегія суддів дійшла висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з адміністративним позовом у розмірі 704, 80 грн., а також витрати по сплаті судового збору за звернення до суду з апеляційною скаргою у розмірі 1057,20 грн.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 310, 313, 315, 317, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 лютого 2019 року скасувати та прийняти нове, яким адміністративний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, яка викладена листі № 18207/03 від 02 квітня 2018 року.

Зобов`язати Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок призначеної ОСОБА_2 пенсії державного службовця у розмірі 70 (сімдесят) відсотків середньомісячної заробітної плати відповідно до ст.37 Закону України "Про державну службу" (в редакції, чинній на момент призначення пенсії), з урахуванням зазначених у довідці № 171-1508 від 29.12.2014 сум складових його заробітної плати, включивши такі до місячного розрахунку заробітної плати для призначення (перерахунку) пенсії, починаючи з 01 квітня 2018 року включно, та провести виплату нарахованих сум (за виключенням проведених виплат).

Позовні вимоги про зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії за період з 30.12.2014 по 22.11.2017 року включно - залишити без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до суду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (Воровського 29, Київ, Центральна Частина Києва, Київ, 01054, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762,00 гривень (одна тисяча сімсот шістдесят дві) грн. за рахунок бюджетних асигнувань.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя А.Б. Парінов

Судді О.О. Беспалов

В.Ю. Ключкович

Повний текст постанови виготовлено 20 травня 2019 року