Справа № 825/438/18
Суддя: Карпушова Олена Віталіївна
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 825/438/18
УХВАЛА

23 травня 2019 року м. Київ

Суддя Шостого апеляційного адміністративного суду Карпушова О.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Аліменка Володимира Олександровича та суддів Безименної Наталії Вікторівни, Кучми Андрія Юрійовича у справі № 825/438/18 за позовом ОСОБА_1 до Управління архітектури та містобудування Чернігівської міської ради, Чернігівської міської ради, Чернігівської міської ради про визнання протиправними та скасування пунктів рішень, скасування висновків, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення майнової і моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій останній просить суд вказане судове рішення скасувати та винести нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції 17.05.2019 року позивач подав заяву про відвід колегії суддів у складі головуючого судді Аліменка В.О., суддів Безименної Н.В., Кучми А.Ю.

Заяву вмотивовано тим, що 16.04.2019 року суд постановив ухвалу в зазначеній справі, без наведення мотивів відхилення аргументів і доказів Позивача та , станом на 15.05.2019 року, не здійснив дій спрямованих на забезпечення прав на справедливий суд, доказування, змагальності і забезпечення процесуальної рівності сторін , чим порушено наступні норми: ст.ст. б, 14 і ст. 1 протоколу 1 Конвенції з прав людини та практику ЄСПЛ у справах «Джеймс та ін. проти Великобританії» № 8793/79, «Споронг та Лонрот проти Швеції» №7151/75, «Олсон проти Швеції» № 10465/83, Іатрідіс проти Греції» № 31107/95, Руїз Торіха проти Іспанії», «Артіко проти Італії», Рекомендації Комітету Ради Європи (2004) 20, «Морено Гомес проти Іспанії» № 4143/02, «Беєлер проти Італії» від 05.01.2000 і «Девелопменте ЛТД» проти Ірландії» від 29.11.1991, ст. 24 і 129 Конституції України, ч.ч. 2-3 ст. 2, ст.ст. 73, 77 і 79, 150-158, ч.ч. 2-4 ст. 242, п.п. 2-3 ст. 348 КАС України.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2019 р. зазначена заява була визнана необґрунтованою та передана для визначення судді у порядку ч. 1 ст. 31 КАС України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2019 р. для вирішення вказаного питання визначено суддю Карпушову О.В.

У відповідності до правил ч. 8 ст. 40 КАС України, питання про відвід вирішується в порядку письмового провадження.

Проаналізувавши доводи поданої заяви про відвід суддів, дослідивши матеріали справи, суддя-доповідач приходить до висновку про відсутність правових підстав для її задоволення, з огляду на наступне.

Статтею 36 КАС України визначений перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 39 КАС України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Водночас, слід зазначити, що не є підставами для відводу заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджені належними і допустимими доказами.

Заява же про відвід складу суду вмотивована незгодою позивача з процесуальними рішеннями та діями суду та вважає, що вони свідчать про упередженість колегії суддів, що є підставою для її відводу.

Однак, наведені позивачем у заяві про відвід колегії суддів обставини не можуть слугувати підставами для відведення суддів як такі, що викликають сумнів у їх неупередженості.

Аргументи же позивача, що рішення прийнято без наведення мотивів відхилення аргументів і доказів позивача є підставою для оскарження рішень суду апеляційної інстанції в касаційному порядку, але не є підставою для відводу суддів.

Будь-яких інших доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість колегії суддів в результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у її неупередженості при розгляді даної справи, з матеріалів справи та доводів заяви про відвід не вбачається.

Отже, доводи заяви є лише припущенням позивача щодо упередженості колегії судів Аліменка В.О., Безименної Н.В., Кучми А.Ю., оскільки не підтверджені належними і допустимими доказами.

Водночас, варто зазначити, що суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» і «незалежним» (ст. 6 ч. 1 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини наявність безсторонності повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Об`єктивний підхід стосується надання судом необхідних гарантій для відсутності можливості будь-якого правомірного сумніву щодо безсторонності і незалежності суду, особиста безсторонність суду презюмується поки не надано доказів протилежного.

При визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється".

Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість (Рішення ЄСПЛ у справі "Мироненко і Мартенко проти України", "Олександр Волков проти України").

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обставини, наведені позивачем ОСОБА_1 у заяві про відвід колегії судів Аліменка В.О., Безименної Н.В., Кучми А.Ю. не можуть свідчити про наявність упередженості та необ`єктивності суддів при розгляді апеляційної скарги, а відтак, така заява є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 36, 40, 243, 248, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Аліменка Володимира Олександровича та суддів Безименної Наталії Вікторівни, Кучми Андрія Юрійовича у справі № 825/438/18 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Карпушова