Справа № 826/13431/17
Суддя: Земляна Галина Володимирівна
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

20 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Земляної Г.В. суддів - Мельничука В.П., Лічевецького І.О., перевіривши матеріали апеляційної скарги Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Шостого апеляційного адміністративного суду перебуває апеляційна скарга Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, відповідач (Головне управління ДФС у м. Києві) подав апеляційну скаргу.

Вперше з апеляційною скаргою відповідач звернувся 13 березня 2018 року. Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 08 травня 2018 року апеляційну скаргу відповідача було повернуто апелянту, у зв`язку з невиконанням вимог ст. 296 КАС України, а саме не сплатою судового збору.

Вдруге з апеляційною скаргою апелянт звернувся з апеляційною скаргою 16 серпня 2018 року. Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 09 січня 2019 року апеляційну скаргу відповідача було повернуто апелянту, з тих самих підстав, у зв`язку з невиконанням вимог ст. 296 КАС України.

Проте, повторно (втретє) з даною апеляційною скаргою скаржник звернувся лише 18 лютого 2019 року, тобто з пропуском встановленого законом строку звернення до суду.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 11 березня 2019 року апеляційну скаргу залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору та необхідністю надати вмотивоване клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення та документів на підтвердження цих обставин. Апелянту надано строк для усунення недоліків 7 днів з моменту отримання копії ухвали.

Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року було продовжено строк на усунення недоліків на 3 дні з моменту отримання копії даної ухвали. Копія ухвали Шостого апеляційного адміністративного суду від 15 квітня 2019 року отримана апелянтом 08 травня 2019 року, що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення.

13 травня 2019 року апелянтом було подано клопотання про продовження строку для усунення недоліків.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що дане клопотання було подано поза межами строку для усунення недоліків.

Крім того, як вбачається з поданих апелянтом матеріалів, клопотання про продовження строку для усунення недоліків не містить інших підстав для продовження строку, а повторює попередні клопотання апелянта, обґрунтовуючи пропуск строку та необхідність продовження строку для усунення недоліків тим, що вперше апелянт звернувся до суду у встановлений законом строк з апеляційною скаргою, яка була повернута судом апеляційної інстанції через несплату судового збору.

Суд апеляційної інстанції повторно звертає увагу апелянта на те, що невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не є поважною причиною пропуску строку апеляційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає апеляційну скаргу, і не надає відповідачу права у будь-який необмежений час після сплину строку апеляційного оскарження реалізовувати право на апеляційне оскарження судового рішення.

Аналогічний правовий висновок наведений в постанові Верховного Суду від 13 листопада 2018 року у справі №804/958/17.

Крім того, апелянт просить продовжити строк для усунення недоліків в частині сплати судового збору. В обґрунтування вимог відповідач посилається на відсутність можливості здійснити сплату судових витрат в строки, відведені для усунення недоліків апеляційної скарги.

Доводи щодо обмеження фінансування суд не приймає до уваги з огляду на таке.

Так, статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом (пункти шостий, сьомий частини п`ятої цієї статті).

Наведеною правовою нормою КАС України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку апеляційного оскарження, а також належного оформлення апеляційної скарги.

Для цього відповідач як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинен вчиняти усі можливі та залежні від нього дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Це стосується і заявників, які, маючи однаковий обсяг процесуальних прав та обов`язків поряд з іншими учасниками справи, діють як суб`єкти владних повноважень й, до того ж, є бюджетними установами, фінансування яких здійснюється з Державного бюджету України, в тому числі щодо видатків на сплату судового збору, а відтак кошти на вказані цілі повинні бути передбачені у кошторисі такої установи своєчасно і у повному обсязі з урахуванням здійснених видатків за минулий бюджетний період, що кореспондується з пунктами 44, 45 Порядку складання, розгляду, затвердження та основних вимог до виконання кошторисів бюджетних установ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2002 року №228, якими, крім іншого, визначено, що штатні розписи бюджетних установ затверджуються в установленому порядку у місячний строк з початку року. До затвердження в установленому порядку кошторисів використання бюджетних коштів підставою для здійснення видатків бюджету є проекти зазначених кошторисів (з довідками про зміни до них у разі їх внесення), засвідчені підписами керівника установи та керівника її фінансового підрозділу або бухгалтерської служби. У разі коли бюджетний розпис на наступний рік не затверджено в установлений законодавством термін, в обов`язковому порядку складається тимчасовий розпис бюджету на відповідний період. Бюджетні установи складають на цей період тимчасові індивідуальні кошториси (з довідками про зміни до них у разі їх внесення), а під час складання кошторисів на наступний рік враховуються обсяги здійснених видатків.

З огляду на наведене відповідач не був позбавлений можливості протягом усього 2018 бюджетного року здійснювати видатки бюджету, передбачені для сплати судового збору, на підставі кошторису, а у разі його відсутності - проекту кошторису, тимчасового індивідуального кошторису, тимчасового розпису бюджету в обсязі, не меншому за розмір використаних бюджетних коштів у минулому періоді й, при цьому мав право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення своєчасної сплати судового збору.

Окрім цього пунктом другим частини третьої статті 2 КАС України рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом віднесено до основних засад (принципів) адміністративного судочинства, зміст якого розкриває стаття 8 цього Кодексу, й визначає, що усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Такі приписи наведених правових норм процесуального права знайшли своє відображення і у статті 44 КАС України, частина перша якої вказує, що учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Відтак держава в особі органів влади (податкових органів зокрема), що діють як суб`єкти владних повноважень та звертаються до суду з метою захисту інтересів у правовідносинах, які виникли з приводу реалізації ними публічно-владних управлінських функцій, мають діяти вчасно та в належний спосіб, дотримуватися своїх власних внутрішніх правил та процедур, встановлених в тому числі нормами процесуального закону, не можуть і не повинні отримувати вигоду від їх порушення, уникати або шляхом допущення зайвих затримок та невиправданих зволікань відтерміновувати виконання своїх процесуальних обов`язків.

Разом з цим апелянт у встановлений судом для усунення недоліків апеляційної скарги строк і до тепер вимоги, викладені в ухвалі, не виконав.

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними. Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга прокурора, суб`єкта владних повноважень подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків подання апеляційної скарги суб`єктом владних повноважень у справі, про розгляд якої він не був повідомлений або до участі в якій не був залучений, якщо суд ухвалив рішення про його права та (або) обов`язки. (пункт четвертий частини першої, частина друга статті 299 КАС України).

Враховуючи, що апелянтом не усунуто недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі судді Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2018 року, до суду апеляційної інстанції не надано заяви про поновлення строку апеляційного оскарження із зазначенням інших підстав поважності пропуску строків на апеляційне оскарження та наданням відповідних доказів на підтвердження таких обставин, та не надано документ про сплату судового збору, тому у відповідності до п.4 ч.1 ст.299 КАС України у відкритті апеляційного провадження має бути відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.299, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні клопотання Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про продовження строку для усунення недоліків - відмовити.

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року у справі за адміністративним позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Солом`янському районі Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві, Головного управління Державної фіскальної служби у місті Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення - відмовити.

Апеляційну скаргу з доданими до неї матеріалами повернути скаржнику.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена протягом строку, встановленого статтею 329 КАС, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя: Г.В. Земляна

Судді: В.П. Мельничук

І.О. Лічевецький