Справа № 802/806/17-а
Суддя: Юрченко В.П.
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

Іменем України

23 травня 2019 року

Київ

справа №802/806/17-а

адміністративне провадження №К/9901/42012/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: судді-доповідача - Юрченко В.П., суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., секретар судового засідання - Титенко М.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні
касаційну скаргуТовариства з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль»
на постановуВінницького апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017 (колегія у складі суддів: Полотнянко Ю.П., Драчук Т.О., ЗагороднюкА.Г.)
у справі № 802/806/17-а
за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль»
доГоловного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області
провизнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль» звернулося до суду з адміністративним позовом, в якому просило визнати протиправними і скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної фіскальної служби у Вінницькій області від 05.05.2017 № та №.

Позовні вимоги мотивовані реальністю виконання господарських операцій зі спірним контрагентом ТОВ «КГ «Фенікс», що підтверджується належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами.

Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 14.06.2017 позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не доведено наявність порушень податкового законодавства позивачем, оскільки реальність господарських операцій підтверджується первинними документами.

Постановою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017 у даній справі скасовано постанову Вінницького окружного адміністративного суду від 14.06.2017 та прийнято нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції при прийнятті рішення виходив з безпідставності позовних вимог та обґрунтованості висновків, викладених в акті перевірки.

Не погоджуючись з рішенням суду апеляційної інстанції, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким залишити в силі рішення суду першої інстанції, оскільки вважає, що постанову було прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення касаційної скарги, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що відповідачем на підставі направлення від 03.04.2017 № 549, згідно з пп. 78.1.1, 78.1.4. п. 78.1 ст. 78 Податкового кодексу України та наказу Головного управління ДФС у Вінницькій області від 31.03.2017 № 433 проведена позапланова виїзна документальна перевірка ТОВ «Автомагістраль» з питань своєчасності, достовірності та повноти нарахування податку на додану вартість по взаємовідносинах з ТОВ «КГ «Фенікс» за період з 01.12.2016 по 31.12.2016.

За результатами перевірки складено акт від 14.04.2017 № 219/02-32-14-06/32884416, згідно якого встановлено порушення п. 198.1 ст. 198, п. 200.1, 200.2 ст. 200 Податкового кодексу України, а саме: завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду - 122288 грн.; занижено суму податку на додану вартість, які підлягає нарахуванню та сплаті в бюджет за підсумками поточного звітного (податкового) періоду з урахуванням залишку від`ємного значення попереднього звітного періоду у загальній сумі 1312609 грн.

На підставі висновків акта перевірки, податковим органом у відношенні позивача сформовані податкові повідомлення-рішення від 05.05.2017 № , яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 1312609 грн. та застосовані штрафні (фінансові) санкції у розмірі 328152 грн. та №, яким визначено суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 122288 грн.

Судом першої інстанції встановлено, що реальність господарських операцій позивача з ТОВ «КГ`Фенікс», підтверджується первинними документами податкового обліку, які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов`язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України.

При укладенні договорів сторонами було досягнуто усіх істотних умов, вони спрямовані на реальне настання правових наслідків, відповідають економічному змісту та чинному законодавству.

Судом першої інстанції були досліджені всі первинні документи та встановлено дотримання позивачем спеціальних вимог щодо документального підтвердження сум, віднесених до податкового кредиту та складу витрат, а також реальне виконання сторонами, укладених правочинів.

Апеляційний суд, приймаючи протилежне суду першої інстанції рішення виходив з того, що з надані до перевірки документи з назвою «Форма ЭМ-8 Наряд-задание (дорожно -строительной машины )» не конкретизовані, наряди завдання виконувались протягом липня-вересня 2016 року. Однак, акти надання послуг складено лише 15.12.2016, значно пізніше, ніж період в якому вони були здійснені відповідно до «Форм ЭМ-8». Таким чином, акти надання послуг являються дефектними, так як їх оформлено з порушенням п.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме складені не під час здійснення господарської операції та не безпосередньо після її закінчення.

Крім того звернув увагу, що «Форми ЭМ-8» також не містять усіх обов`язкових реквізитів, передбачених п.2. ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме: дату складання, місце складання (зазначено лише область),посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення. Однак, суд першої інстанції не дослідив дані обставини та не надав їм жодної правової оцінки, що «Форми ЭМ-8» не містять жодних відомостей щодо причетності до їх укладання ТОВ «КГ «Фенікс».

По-друге, апеляційним судом було враховано, що за актами приймання-передачі до договору №0108/1 від 29.07.2016, видача будівельних матеріалів зі зберігання здійснювалась протягом серпня-листопада 2016 року. Однак, акти надання послуг складено лише 15.12.2016, тобто, значно пізніше, ніж період, в якому вони були здійснені відповідно до актів приймання-передач. Таким чином, акти надання послуг являються дефектними, так як їх оформлено з порушенням п.1. ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а саме складено не під час здійснення господарських операцій та не безпосередньо після їх закінчення. А також у названих актах надання послуг не конкретизовано номенклатуру товару, що зберігався та відсутні прізвища представників сторін. Крім того, акти приймання-передачі та акта надання послуг не містять відомості про господарську операцію. Зокрема, неможливо визначити коли будівельні матеріали прийнято на зберігання, за якою з адрес зазначених у договорі від 29.07.2016р. №0108/1 здійснювалось зберігання, період зберігання, вартість зберігання за певний проміжок часу (година, день, тиждень, місяць тощо). Таким чином, зазначені документи являються дефектними, так як їx оформлено з грубими порушеннями п.1. ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та не відповідають визначенню первинного документу.

По-третє, суд апеляційної інстанції зауважив, що у ТОВ «КГ «Фенікс» відсутні працівники, що зумовлює неможливість надавати ТОВ «Автомагістраль» послуги навантажувачів та бульдозерів протягом липня-вересня 2016 року.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли різних юридичних висновків під час надання правової оцінки документам, складеним на виконання спірних операцій.

Перевіривши встановлені судами обставини, Суд вважає висновки суду апеляційної інстанції передчасними, та такими, що зроблені без повного з`ясування обставин, що мають значення для вирішення справи, а оцінка наявних у матеріалах справи доказів здійснена без дотримання положень статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України, а відтак таке судове рішення не є таким, що відповідає вимогам законності та обґрунтованості, що встановлені статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

По-перше, наведені апеляційним судом обставини, з огляду на правила формування податкового кредиту та складу витрат, регламентовані положеннями Податкового кодексу України не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного та/або неналежного виконання спірних правочинів за умови наявності первинних документів або інших доказів, які спростовують такі доводи.

Так, зазначаючи про необхідність складання актів виконаних робіт саме під час виконання нарядів-завдань за формою «Форма ЭМ-8», апеляційний суд не навів жодного посилання на норму права, яка регламентує такий обов`язок або забороняє складати акти виконаних робіт за підсумком робіт у сукупності чи за результатом місяця, кварталу тощо, та відповідно вказує на вчинення порушення позивачем. Зокрема, поза увагою суду залишилась необхідність надання правової оцінки обставинам договірного узгодження сторонами порядку складання названих актів.

Між тим, відсутні будь-які посилання, з яких можна зробити висновок про те, що наряд-завдання за формою «Форма ЭМ-8» є первинним документом. Судом не з`ясовано, чи є такий документ за своєю правовою природою застосування первинним обліковим документом, на підставі якого формується бухгалтерський чи податковий облік, чи є іншим документом, складеним на реалізацію господарської операції, як то заявки, замовлення тощо.

Окрім цього, якщо суд вважає недостатньою деталізацію операції в первинному документі або взагалі відсутньою, особливо у випадку встановлення протилежного судом попередньої інстанції, є необхідність робити конкретні посилання на документи, які на думку суду є дефектними, а не обмежуватись загальними висловлюваннями.

З судового рішення апеляційного суду не вбачається наведення обґрунтованих мотивів, виходячи з яких була надана інша правова оцінка, встановленим судом першої інстанції обставинам та які були покладені в основу відмови у задоволенні позову.

Фактично апеляційний суд обмежився наведенням мотивів дублюючим акт перевірки та надав іншу юридичну оцінку обставинам справи, встановленим судом першої інстанцій, без належного мотивування причин цього, що не відповідає правилам оцінки доказів за статтею 90 Кодексу адміністративного судочинства України (стаття 86 цього Кодексу в редакції до 15.12.2017). Адже оцінка судом доказів на своїм внутрішнім переконанням не означає допустимості їх необґрунтованої оцінки, при якій змістовно тотожні обставини отримують діаметрально протилежне тлумачення, без зазначення належних причин для цього.

Наведене дає підстави стверджувати про невжиття належних заходів щодо офіційного з`ясування обставин справи.

Під час нового розгляду справи суду слід взяти до уваги викладене в цій постанові, встановити наведені у ній обставини, дати правильну юридичну оцінку встановленим обставинам та постановити рішення відповідно до вимог статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України.

Оскільки вказані обставини та фактичні дані залишилися поза межами дослідження суду апеляційної інстанції, тому з урахуванням повноважень касаційного суду (які не дають касаційній інстанції права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в судовому рішенні) відсутня можливість перевірити правильність його висновків в цілому по суті спору.

За правилами пункту 1 частини 2 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.

Згідно частини 4 статті 353 Кодексу адміністративного судочинства України справа направляється до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду або на новий розгляд, якщо порушення допущені тільки цим судом. В усіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

З огляду на викладене, а також враховуючи той факт, що судом апеляційної інстанції на підставі належних та допустимих доказів не було з`ясовано належним чином усіх обставин справи, в той час як їх встановлення впливає на правильність вирішення спору, ухвалене у справі судове рішення підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 355 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Автомагістраль» задовольнити частково.

2. Постанову Вінницького апеляційного адміністративного суду від 21.09.2017 скасувати, а справу направити на новий розгляд до Вінницького апеляційного адміністративного суду.

3. Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

........................

........................

...........................

В.П.Юрченко
І.А.Васильєва
С.С.Пасічник
Судді Верховного Суду