Справа № 9901/105/19
Суддя: Бучик А.Ю.
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

Іменем України

20 травня 2019 року

Київ

справа №9901/105/19

адміністративне провадження №П/9901/105/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Бучик А.Ю.,

суддів: Гончарової І.А., Гриціва М.І., Гімона М.М., Мороз Л.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження позовну заяву ОСОБА_1 до Президента України Порошенка Петра Олексійовича , Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про визнання бездіяльності протиправною,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі по тексту - позивач) звернулась до Верховного Суду як суду першої інстанції з позовом до Президента України Порошенка Петра Олексійовича , Вищої ради правосуддя, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, в якому просить визнати протиправною бездіяльність відповідачів при розгляді запитів на отримання публічної інформації, направлених, серед інших, позивачем у справі ОСОБА_1 14.01.2019 (2 запита), 15.01.2019, 07.02.2019 (відповідно відміткам про дати поштового відправлення запитів відповідачам у справі).

В обґрунтування позовних вимог вказує, що позивачем були направлені запити на отримання публічної інформації Президентові України, Вищій кваліфікаційній комісії суддів України, Вищій раді правосуддя, в яких ОСОБА_1 акцентувала увагу на нехтуванні уповноваженим органом - Вищою кваліфікаційною комісією суддів України порядку проведення іспиту суддів та методики оцінювання його результатів, приховування зазначеним органом відповідних документів від скерування до Вищої ради правосуддя для вирішення питання про звільнення особи з посади судді місцевого суду, і, як результат, зумисного знищення суспільної довіри до суддівського корпусу, надання можливості некомпетентним особам, якими системно порушуються норми професійної етики та доброчесності, перебувати на посаді судді.

Позивач наголосив на тому, що судового захисту потребує її порушене право на отримання інформації на запити, скеровані зацікавленою особою Президенту України, Вищій раді правосуддя, Вищій кваліфікаційній комісії суддів України, відповіді на які, підготовлені в порядку, передбаченому Конституцією України, діючим Законодавством України надали б можливість ОСОБА_1 . реалізувати право доступу до правосуддя .

Ухвалою Верховного Суду від 27 березня 2019 року відкрито провадження в адміністративній справі № 9901/105/19 та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У відзиві на позовну заяву Вища кваліфікаційна комісія суддів України просить у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити повністю. Вказує, що із запитами на отримання публічної інформації від 14 січня 2019 року (2 запити) та від 15 січня 2019 року ОСОБА_1 до Комісії не зверталась, на обліку уповноваженого підрозділу секретаріату Комісії вказані запити не перебувають. У свою чергу з копій запитів на отримання публічної інформації від 14 січня 2019 року (2 запити) та від 15 січня 2019 року, долучених ОСОБА_1 до позовної заяви вбачається, що запитувачами інформації не є позивач, a інші громадяни, а саме ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Стосовно колективного запиту на отримання публічної інформації від 07 лютого 2019 року № 7/1 який надійшов від позивача - ОСОБА_1 та громадян ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ., щодо надання інформації про дату розгляду питання про можливість подальшого перебування на посаді судді Франківського районного суду міста Львова ОСОБА_11, Комісією вказано, що нею в порядку та строки, визначені Законом № 293 9-VI у повній мірі було розглянуто вказаний запит та надано запитувачам 19 лютого 2019 року обґрунтовану відповідь за вих. № КО-1059/19.

У поданому відзиві на адміністративний позов представник Президента України Порошенка П.О . - Пантюхова Л.Р. також просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 У відзиві вказує, що запит позивача від 16.01.2019 № 2/5 правомірно перенаправлено Адміністрацією Президента України на розгляд до Вищої ради правосуддя. Стосовно запиту на отримання публічної інформації від 16 січня 2019 року № 2/5, адресованою Президенту України, вказано, що він підписаний ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які не є позивачами у даній справі. Також у відзиві представником Президента України вказано, що запити на отримання публічної інформації № 2/1, № 2/2, 2/3 та 7/1 до Президента України не надходили, оскільки адресовані Вищій раді правосуддя та/або Вищій кваліфікаційній комісії суддів України.

У відзиві на позовну заяву Вища рада правосуддя, покликаючись на необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 , просить залишити їх без задоволення. Вказує, що Вищою радою правосуддя виконано в межах своїх повноважень вимоги Закону України "Про доступ до публічної служби", вчасно надавши відповіді на інформаційний запит ОСОБА_1 . Інші інформаційні запити, про які позивач вказує у позовній заяві, підписані іншими особами, а саме: ОСОБА_3 ., ОСОБА_4 . Водночас, матеріали судової справи не містять довіреності чи інших документальних підтверджень того, що ОСОБА_1 є представником зазначених осіб.

Позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» від 13.01.2011 №2939-VI (далі - Закон №2939-VI) публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Згідно із пунктом 1 частини першої статті 3 Закону №2939-VI право на доступ до публічної інформації гарантується обов`язком розпорядників інформації надавати та оприлюднювати інформацію, крім випадків, передбачених законом.

Відповідно до ст. 12 Закону №2939-VI суб`єктами відносин у сфері доступу до публічної інформації є:

1) запитувачі інформації - фізичні, юридичні особи, об`єднання громадян без статусу юридичної особи, крім суб`єктів владних повноважень;

2) розпорядники інформації - суб`єкти, визначені у статті 13 цього Закону;

3) структурний підрозділ або відповідальна особа з питань доступу до публічної інформації розпорядників інформації.

Розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання (пункт 1 частини першої статті 13 Закону).

Згідно ч. 1 ст. 19 Закону №2939-VI визначено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні.

Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту (ч. 2 ст. 19 Закон №2939-VI ).

Відповідно до ч. 3 ст. 19 Закону №2939-VI визначено, що запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

Згідно ч. 5 ст. 19 Закону №2939-VI запит на інформацію має містити:

1) ім`я (найменування) запитувача, поштову адресу або адресу електронної пошти, а також номер засобу зв`язку, якщо такий є;

2) загальний опис інформації або вид, назву, реквізити чи зміст документа, щодо якого зроблено запит, якщо запитувачу це відомо;

3) підпис і дату за умови подання запиту в письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 Закону №2939-VI визначено, що рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації можуть бути оскаржені до керівника розпорядника, вищого органу або суду.

Згідно ч. 2 ст. 23 Закону №2939-VI запитувач має право оскаржити: 1) відмову в задоволенні запиту на інформацію; 2) відстрочку задоволення запиту на інформацію; 3) ненадання відповіді на запит на інформацію; 4) надання недостовірної або неповної інформації; 5) несвоєчасне надання інформації; 6) невиконання розпорядниками обов`язку оприлюднювати інформацію відповідно до статті 15 цього Закону; 7) інші рішення, дії чи бездіяльність розпорядників інформації, що порушили законні права та інтереси запитувача.

Судом встановлено, що до позовної заяви позивачем надано копії запитів про отримання публічної інформації № 2/1, 2/2, 2/3 від 12 січня 2019 року (зареєстровані 15.01.2019) які адресовані голові Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, голові Вищої ради правосуддя та голові Франківського районного суду м. Львава та запит на отримання публічної інформації № 2/5 від 16 січня 2019 року, який адресований Президенту України Порошенку П.О., голові Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, голові Вищої ради правосуддя.

Разом з тим, встановлено, що запитувачами інформації у вказаних вище запитах є ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Отже, позивач ОСОБА_1 не може вважатись запитувачем інформації щодо запитів № 2/1, 2/2, 2/3 від 12 січня 2019 року та від № 2/5 від 16 січня 2019 року.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні документи, що посвідчують повноваження ОСОБА_1 на звернення до суду з позовом за захистом прав та інтересів осіб, що зазначені в запитах № 2/1, 2/2, 2/3 від 12 січня 2019 року та від № 2/5 від 16 січня 2019 року, а саме - ОСОБА_3 ., ОСОБА_4

Натомість до позовної заяви ОСОБА_1 надано копію довіреності від 14 лютого 2017 року, якою позивач уповноважує, серед інших, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 бути її представниками.

Однак, колегія суддів вказує, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази стосовно того, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звертались до відповідачів з запитами про надання публічної інформації та діяли саме в інтересах позивача по даній справі.

Крім того, дослідивши зміст запитів на отримання публічної інформації № № 2/1, 2/2, 2/3, 2/5 колегія суддів встановила, що в них не йдеться про порушення прав позивача по даній справі чи те, що запитувана інформація безпосередньо впливає на його права чи інтереси.

Слід вказати, що за змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист у спосіб, визначений в цій статті.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист (абзац перший пункту 4.1 Рішення).

Отже, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Враховуючи, що позивач не є запитувачем інформації стосовно запитів № 2/1, 2/2 , 2/3, 2/5, суд приходить до висновку, що у нього відсутній об`єкт судового захисту та порушених прав і законних інтересів внаслідок дій/бездіяльності відповідачів при розгляді вказаних запитів.

Стосовно колективного запиту на отримання публічної інформації від 07 лютого 2019 року № 7/1, який надійшов до Комісії 13 лютого 2019 року від позивача - ОСОБА_1 . та громадян ОСОБА_3, ОСОБА_4 , щодо надання інформації про дату розгляду Комісією питання про можливість подальшого перебування на посаді судді Франківського районного суду міста Львова ОСОБА_11, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону №2939-VI розпорядник інформації має надати відповідь на запит на інформацію не пізніше п`яти робочих днів з дня отримання запиту.

Встановлено, що 19 лютого 2019 року, в межах строку, визначеного ч. 1 ст. 20 Закону №2939-VI, Вищою кваліфікаційною комісією суддів України у повній мірі було розглянуто запит від 07 лютого 2019 року № 7/1 та надано запитувачам обґрунтовану відповідь за вих. № КО-1059/19.

У відповіді заявникам роз`яснено, що питання визначення результатів кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді судді Франківського районного суду м. Львова ОСОБА_11 за результатами іспиту та вирішення питання її допуску до другого етапу кваліфікаційного оцінювання на відповідність займаній посаді «Дослідження досьє та проведення співбесіди» розглядалося Комісією 21 грудня 2018 року.

Заявникам також повідомлено про те, що за результатами розгляду вказаного питання Вищою кваліфікаційною комісією суддів України ухвалено рішення про визнання судді ОСОБА_11 такою, що не відповідає займаній посаді, а також вирішено внести до Вищої ради правосуддя подання з рекомендацією про її звільнення з посади судді Франківського районного суду м. Львова.

Комісією також було зазначено, що рекомендацію про звільнення з посади судді ОСОБА_11 подано для розгляду до Вищої ради правосуддя у січні 2019 року. Інформацією щодо розгляду рекомендації станом на день надання відповіді заявникам Комісія не володіла.

Враховуючи викладене вище, Верховний Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

За правилами статті 139 КАС України понесені позивачем витрати у виді судового збору за подання цього позову відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 241-246, 262, 266 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Президента України Порошенка Петра Олексійовича (місце перебування вул. Банкова, 11 м. Київ, 01220 ), Вищої ради правосуддя (Код ЄДРПОУ № 00013698; місце перебування: вул. Студентська, 12 А, м. Київ, 04050), Вищої кваліфікаційної комісії суддів України (, місце перебування: вул. механізаторів, 9 м. Київ, 03110) про визнання бездіяльності протиправною.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення Верховного Суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після набрання законної сили рішенням Великої Палати Верховного Суду за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Великої Палати Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення складене та підписане 20.05.2019.

...........................

...........................

...........................

...........................

...........................

А.Ю. Бучик,

І.А. Гончарова,

М.М. Гімон,

М.І. Грицiв,

Л.Л. Мороз,

Судді Верховного Суду