Справа № 344/16181/17
Суддя: Антоняк Т. М.
Дата ухвалення: 2019-05-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/344/164/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Антоняка Т.М.

секретаря Максимів Н.С.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Вдовіна Р.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з адміністративним позовом до Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24.05.2017 року їй було призначено пенсію за вислугу років. На даний час вона отримує пенсію у відповідності до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». 07.11.2007 року набрала чинності постанова КМ України № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб». 21 листопада 2017 року звернулась із заявою до Головного управління Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області про перерахунок пенсії щоб врахувати одноразові додаткові види грошового забезпечення - одноразові премії, матеріальні допомоги (на оздоровлення та для вирішення соціально - побутових питань), додаткові премії, індексація, одноразова грошова допомога при звільнені та щомісячна додаткова грошова винагорода, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Проте, Відповідач відмовив позивачці у здійсненні такого перерахунку у листі від 27.11.2017 р. № 1132/0-15. Вважає таку відмову неправомірною та такою, що суперечить нормам чинного законодавства.

З огляду на що визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області щодо відмови у проведені перерахунку належної їй пенсії з врахуванням одноразових додаткових видів грошового забезпечення, а саме - одноразових премій, матеріальних допомог (на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань), додаткових премій, індексації, одноразової грошової допомоги при звільнені та щомісячної додаткової грошової винагороди.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Івано-Франківській області провести перерахунок та виплату належної їй пенсії з врахуванням одноразових додаткових видів грошового забезпечення - одноразових премій, матеріальних допомог (на оздоровлення та для вирішення соціально-побутових питань), додаткових премій, індексації, одноразової грошової допомоги при звільнені та щомісячної додаткової грошової винагороди, з яких було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, починаючи з 24.05.2017 р. та виплачувати її в подальшому до втрати права на таку пенсію.

Позивачка в судовому засіданні заявлені вимоги адміністративного позову підтримала, просила задоволити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити в повному обсязі, оскільки відсутні підстави проведення перерахунку пенсії позивачу.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд встановив, що публічно-правовий спір між сторонами виник з приводу права на належний розмір пенсії та її виплату.

Як встановлено судом, та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головну Управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області, отримує пенсію у відповідності до положень Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» (а.с.10).

22.11.2017 року позивачка звернулася до Головного Управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області із заявою про здійснення перерахунку пенсії (а.с.11).

Листом від 27.11.2017 року № 1132/0-15 ОСОБА_1 відмовлено у здійсненні перерахунку пенсії (а.с.12).

З довідки військової частини НОМЕР_1 від 26.11.2017 року вбачається, що позивачка в період з 2015-2017 роки отримала такі одноразові виплати: матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, грошова допомога на оздоровлення, індексація грошового забезпечення, додаткова премія, додаткова премія до свята Міжнародного жіночого дня 8 березня, одноразова грошова допомога при звільненні (а.с.13-14).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В силу ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно положень статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» далі Закон, розмір пенсії за вислугу років залежить від грошового забезпечення, встановленого статтею 43 цього Закону.

Відтак, стаття 43 Закону є спеціальною нормою, якою визначено заробіток (грошове забезпечення), який враховується для обчислення розміру пенсії, призначеної згідної цього Закону.

Так, згідно частини 3 статті 43 Закону пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, встановлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 7 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей» пенсії обчислюються з таких видів грошового забезпечення:

- відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;

- щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.

Структуру та умови нарахування та виплати грошового забезпечення військовослужбовцям визначено постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 № 260.

Так, відповідно до п.30.1 Розділу XXX Інструкції, особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом та набули право на щорічну основну відпустку, один раз на рік надається грошова допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до п.33.1 Розділу XXXIII Інструкції особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.

Відповідно до п.31.1 Розділу XXXI Інструкції командири (начальники) військових частин, військових навчальних закладів, установ та організацій Збройних Сил України мають право преміювати осіб офіцерського складу, осіб рядового, сержантського та старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом, за їх особистий внесок у загальні результати служби.

Командир військової частини має право позбавляти військовослужбовців премії повністю або частково. Преміювання здійснюється згідно з інструкцією про преміювання військовослужбовців, яка розробляється у військових частинах виходячи зі специфіки та особливостей виконання завдань конкретної військової частини і затверджується вищим командуванням.

Таким чином, матеріальна допомога на оздоровлення та на вирішення соціально-побутових питань, одноразові та додаткові премії не відносяться до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, а є одноразовими (щорічними) виплатами, мають характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту військовослужбовців, відносяться до заохочувальних виплат та не входять до складових грошового забезпечення, визначених ст. 43 Закону, з яких обчислюється пенсія.

Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ та п.38.1 Розділу XXXVIII Інструкції військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.

За змістом частини третьої статті 43 Закону № 2262-ХІІ пенсія військовослужбовців обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.

Ця норма не містить положень про включення до грошового забезпечення такої виплати, як одноразова грошова допомога при звільненні. Правові підстави для її виплати встановлені статтею 15 Закону № 2011-XII та статтею 9 Закону № 2262-ХІІ, які пов`язані зі звільненням особи зі служби.

Таким чином, хоча вказана виплата й підпадає під ознаки одноразової допомоги, але має інше правове призначення. Одноразова допомога при звільненні не пов`язана з виконанням позивачем своїх службових обов`язків та отриманням за це грошової допомоги, а пов`язана саме з фактом звільнення зі служби.

Тобто, одноразова грошова допомога при звільненні не входить до додаткового грошового забезпечення, яка повинна враховуватися при нарахуванні пенсії, оскільки відноситься до разових платежів і має характер окремих гарантій держави щодо соціального захисту громадян, зокрема військовослужбовців.

Зазначена правова позиція викладена, зокрема, і в рішенні Верховного Суду України від 12 вересня 2017 року, прийнятому у справі № 21-1115а16.

Постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду для військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.

Відповідно до пункту 2 цієї постанови граничні розміри, порядок та умови виплати винагороди, передбачені пунктом 1, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

На виконання даної постанови Міністр оборони України наказом від 15 листопада 2010 року № 595 затвердив Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України.

У цьому акті визначені умови та порядок виплати особам офіцерського складу винагороди, окреслено перелік військовослужбовців, яким вона виплачується, регламентовано повноваження командира (начальника) військової частини (організації, установи) щодо підстав та розміру її виплати.

Згідно з пунктом 5 Інструкції винагорода виплачується як окремий платіж разом (одночасно) з грошовим забезпеченням.

Пунктом 8 Інструкції встановлено, що грошова винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється начислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

У пункті 9 Інструкції передбачено, що розміри винагороди встановлюються наказами Міністра оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби з межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони (Головного управління розвідки Міністерства оборони) в Державному бюджеті України на відповідний рік.

Відповідно до положень пункту 10 Інструкції командир військової частини за наявності обставин, передбачених у цьому пункті, має право зменшувати розмір винагороди.

Таким чином, винагорода, встановлена постановою № 889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога. Ця винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; винагорода виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 17 жовтня 2011 року, 21 лютого та 25 вересня 2012 року, 5 листопада 2013 року, 30 вересня 2014 року, 30 червня 2015 року, 01 березня 2016 року (№№ 21-226а11, 21-463а11, 21-241а12, 21-210а13, 21-297а14, 335/7227/14а, № 344/13613/14а відповідно).

За визначенням Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Згідно статті 2 цього Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення.

Таким чином, індексація є соціальною гарантією, яка компенсує громадянам подорожчання споживчих товарів і послуг, не входить до переліку додаткових видів грошового забезпечення, визначених додатком 25 Постанови, відповідно, не відноситься до виплат на які нараховується єдиний внесок та складових грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія.

Крім того, довідки про нараховані одноразові додаткові виплати, долучені до матеріалів справи, не містять інформації про сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з виплат, вказаних в довідках.

Щодо позовних вимог про зобов`язання позивача на вказаних умовах здійснювати подальшу виплату пенсії, то такі вимоги спрямовані на майбутній захист прав, свобод та інтересів позивача, які зараз не є порушеними, а тому задоволеними бути не можуть. Відповідно до ст.5 КАС України захисту підлягає лише порушене право особи, захист прав на майбутнє не допускається.

Вищевикладене спростовує твердження позивача, що викладені у позовній заяві.

Згідно з ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтю 73 КАС України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 74-76 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відтак, беручи до уваги наведене, та оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, документально не підтверджені, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, отже задоволенню не підлягають.

У зв`язку з тим, що у задоволенні позовних вимог відмовлено повністю, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача.

Керуючись ст. 19 Конституції України, Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-ХІІ, Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та Інструкцією про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 11.06.2008 № 260, ст.ст. 72-77, 139, 205, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В :
У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області про визнання дій протиправними та зобов`язання здійснити перерахунок та виплату пенсії - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Антоняк Т.М.

Повний текст рішення складено та підписано 24.05.2019 року.