Справа № 280/5592/18
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2019-03-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
27 березня 2019 року Справа № 280/5592/18 :

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14.03.2018 у справі №280/5592/18 адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДФС у Запорізькій області та Державної фіскальної служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправними та скасовано рішення комісії Головного управління ДФС у Запорізькій області, яка приймає рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в єдиному реєстрі податкових накладних або відмову в такій реєстрації, від 31.08.2018 №901442/ про відмову у реєстрації податкової накладної №1915 від 06.09.2017 та від 31.08.2018 №901440/ про відмову у реєстрації податкової накладної №1914 від 06.09.2017.

Зобов`язано Державну фіскальну службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні №1915 від 06.09.2017 та №1914 від 06.09.2017, складені Фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В судовому засіданні 14.03.2019 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Під час судового розгляду, 14.03.2019, представником позивача зазначено, що ним будуть подані докази, на підтвердження вартості понесених судових витрат, протягом строків встановлених ч.7 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Судом заяву представника Фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про ухвалення судового рішення щодо розподілу судових витрат після ухвалення судового рішення задоволено.

Призначено судове засідання для вирішення питання про судові витрати на 27 березня 2019 року на 16 год. 00 хв., про що сторони повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

22 березня 2018 року на адресу суду надійшло клопотання про залучення доказів на підтвердження вартості понесених позивачем витрат (вх.№11478). Зазначене клопотання направлено суду та відповідачам - 18.03.2019, що підтверджується фіскальними чеками та бланками опису документів доданими до клопотання.

Згідно з ч.6 ст.120 КАС України якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Враховуючи те, що 16 та 17 березня 2019 року були вихідними днями, клопотання (заява) та докази на підтвердження вартості понесених судових витрат надані в межах строку, встановленого ст.139 КАС України.

У зазначеному клопотанні позивач просить суд ухвалити додаткове рішення по справі № 280/5592/18, яким вирішити питання про розподіл судових витрат, а саме стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судовий збір у сумі 3524,00 грн. та понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу, надану адвокатським бюро Пузія ОСОБА_2 , у розмірі 8500,00 грн.

27 березня 2019 року від представника відповідачів надійшло клопотання (вх.12143) в якому він заперечив щодо задоволення заяви (клопотання) позивача про стягнення судових витрат. В обґрунтування клопотання представник відповідачів зазначив, що позов, відповідь на відзив та письмові пояснення підписані самостійно позивачем. Судове засідання 26.02.2019 проведено без участі представників сторін в письмовому провадженні. Також просить розглянути заяву позивача щодо розподілу судових витрат в письмовому провадженні.

Представники сторін в судове засідання 27.03.2019 не з`явились.

Згідно з приписами ч.3 ст.252 КАС України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Враховуючи, що учасники справи належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового засідання, суд вважає за можливе розглянути питання щодо винесення додаткового судового рішення в порядку письмового провадження.

Розглянувши клопотання позивача про ухвалення додаткового судового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною 1 ст.132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час подання позовної заяви до суду, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 3524,00 грн., що підтверджується квитанцією №МР_АВ280986SЕА_4741157 від 20.12.2018 (т.1, а.с. 3).

Частинами 1 та 2 ст.16 КАС України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.

Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до вимог ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

З метою отримання професійної правничої допомоги позивачем було укладено з адвокатським бюро Пузія Олексія Вікторовича договір про надання правової допомоги від 19.12.2018 (копія знаходиться в матеріалах справи).

За умовами п. 2.1 цього договору, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 19.12.2018, винагорода (гонорар) Бюро за надання правової допомоги по даному Договору визначена Сторонами наступним чином:

- підготовка позовної заяви - 2500,00 грн.;

- представництво інтересів в судових засіданнях в Запорізькому окружному адміністративному суді - 2000,00 грн. (за один судо/день);

- підготовка апеляційної скарги 5000,00 грн.

- підготовка клопотань, письмових пояснень, відповідей, та інших заяв по суті справи та заяв з процесуальних питань - 1000,00 грн. за один документ.

Цим договором (п. 1.3) передбачено, що безпосереднє представництво інтересів позивача по від імені Бюро за цим договором здійснює адвокат Пузій Олексій Вікторович.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 представляв інтереси позивача в одному судовому засіданні 14.03.2019.

15 березня 2019 року Адвокатське бюро «Пузія Олексія Вікторовича» виставило рахунок за НОМЕР_1 на оплату послуг, а саме представництво інтересів в судовому засіданні 14.03.2019 в Запорізькому окружному адміністративному суді по справі 3280/5592/18.

Вказана послуга були прийняті позивачем за Актом про надання послуг від 15.03.2019 №15 та оплачена позивачем платіжним дорученням №1242 від 18.03.2019. Завірені копії вищезазначених документів долучені до матеріалів справи.

Вартість наданих адвокатських послуг відповідає розміру гонорару за надання аналогічних послуг адвокатів, яка склалася в Україні, що підтверджується рекомендованими (мінімальними) ставками адвокатського гонорару, які були затверджені рішенням Ради адвокатів Чернігівської області № 57 від 16.02.2018 року та рішенням Ради адвокатів Харківської області № 17 від 21.03.2018 року. Зазначені рішення долучені до матеріалів справи.

Отже судові витрати в цій частині підлягають задоволенню.

Що стосується іншої частини понесених судових витрат, то суд вважає їх недоведеними з огляду на наступне.

Судові засідання 05.02.2019 та 26.02.2019 були проведені за відсутності представника позивача в порядку письмового провадження. Таким чином стягнення судових витрат за участь представника позивача у судових засіданнях в ці два дня заявлені позивачем не обґрунтовано та не підлягають задоволенню.

В додатках до клопотання міститься Додаткова угода № 1 до договору про надання правової допомоги від 19.12.2018, відповідно до якої винагорода Бюро надається, зокрема, за підготовку позовної заяви (пп.2.1.1), підготовку клопотань, письмових пояснень, відповідей та інших заяв по суті справи та заяв з процесуальних питань (пп.2.1.4). При цьому, матеріали справи не містять доказів підготовки позовної заяви та підготовки клопотань, відповідей та інших заяв з процесуальних питань саме адвокатом. Адміністративний позов від 20.12.2018, відповідь на відзив від 23.02.2019, додаткові письмові пояснення від 11.03.2019 підписані безпосередньо ОСОБА_1 . Всі додатки до позову також завірені позивачем. Таким чином з наданих документів не вбачається, які дії виконував саме представник позивача (адвокат) при підготовки позовної заяви та відповіді на відзив, якщо позов, відповідь та інші документи складені та підписані позивачем.

Зважаючи на викладені обставини, в цій частині клопотання про ухвалення додаткового судового рішення слід відмовити.

Керуючись статтями 132, 139, 241, 244, 252, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву фізичної особи підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі задовольнити частково.

Стягнути солідарно за рахунок бюджетних асигнувань Державної фіскальної служби України (пл. Львівська, 8, м. Київ, 04053, ) та Головного управління ДФС у Запорізькій області (пр. Соборний, буд. 166, м. Запоріжжя, 69107, ) на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; р.н.о.к.п.п. ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 3524,00 грн. (три тисячі п`ятсот двадцять чотири гривні 00 копійок) та витрат на правничу допомогу адвоката у сумі 2000,00 грн. (дві тисячі гривен 00 копійок).

В іншій частині заяви про ухвалення додаткового судового рішення - відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Додаткове судове рішення у повному обсязі виготовлено та підписано 16.05.2019.

Суддя Р.В. Кисіль