Справа № 620/556/19
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 620/556/19 Суддя (судді) першої інстанції: Баргаміна Н.М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Аліменка В.О, Кузьменка В.В.

.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року (справу розглянуто в порядку письмового провадження) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом у якому просив визнати протиправну бездіяльність Чернігівської міської ради у вигляді ненадання повного доступу до інформації за запитами позивача, наданими 12.09.2018 та 12.10.2018; зобов`язання відповідача надати позивачу інформацію в частині земельної ділянки за адресою у АДРЕСА_1 , а саме: листування, договори, рішення, висновки управлінь ради та іншу інформацію й документи, які наявні у розпорядженні ради щодо земельної ділянки, в тому числі - рішення 14/VII-26 від 29.12.2016 "Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою юридичним та фізичним особам", рішення 2018 року щодо надання дозволу КП "Деснянське" "для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку", законні підстави щодо прийняття радою рішень та інших дій стосовно ділянки тощо; землевпорядну документацію; інформацію про власників, користувачів/ орендарів земельної ділянки (ім`я, найменування, код ЄДРПОУ, ІПН, місцезнаходження юридичних осіб чи проживання фізичних осіб); стягнення з відповідача на користь позивача 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди. Також, позивач просив суд винести окрему ухвалу на усунення причин вчинених відповідачем порушень та зобов`язати надати звіт про виконання рішення суду.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року адміністративний позов задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Чернігівської міської ради щодо ненадання публічної інформації на запити ОСОБА_1 від 11.09.2018 (вх. № 1-57/305 від 13.09.2018), від 12.10.2018 (вх. № 1-57/328 від 17.10.2018) в частині надання інформації щодо рішень про надання дозволів, листування, договорів, рішень, висновків управлінь ради та іншої інформації, наявної у розпорядженні ради щодо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі - рішення 14/VII-26 від 29.12.2016 "Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою юридичним та фізичним особам", законних підстав щодо прийняття радою рішень та інших дій стосовно земельної ділянки; землевпорядної документації щодо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 ; інформації про користувачів земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_3 , а саме кодів ЄДРПОУ, місць знаходження КП "Деснянське" Чернігівської міської ради та ПАТ "Облтеплокомуненерго";

- зобов`язано Чернігівську міську раду надати ОСОБА_1 інформацію згідно запитів від 11.09.2018 (вх. № 1-57/305 від 13.09.2018), від 12.10.2018 (вх. № 1-57/328 від 17.10.2018) в частині надання інформації щодо рішень про надання дозволів, листування, договорів, рішень, висновків управлінь ради та іншої інформації, наявної у розпорядженні ради щодо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1 , в тому числі - рішення 14/VII-26 від 29.12.2016 "Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою юридичним та фізичним особам", законних підстав щодо прийняття радою рішень та інших дій стосовно земельної ділянки; землевпорядної документації щодо земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_3 ; інформації про користувачів земельних ділянок за адресою: АДРЕСА_3 , а саме кодів ЄДРПОУ, місць знаходження КП "Деснянське" Чернігівської міської ради та ПАТ "Облтеплокомуненерго".

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивачем, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині відмовлених позовних та прийняти нове, яким визнати протиправною бездіяльність відповідача у вигляді ненадання повного доступу до інформації за запитами позивача наданими 12 вересня та 12 жовтня 2018 року; зобов`язати відповідача надати інформацію в частині земельної ділянки за адресою у АДРЕСА_1: листування, договори, рішення, висновки управлінь ради та інші інформацію й документи, які наявні у розпорядженні ради щодо земельної ділянки, в тому числі рішення 14/VІІ-26 від 29.12.2016 «Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічної документації із землеустрою юридичним та фізичним особам», рішення 2018 року щодо надання дозволу КП «Деснянське» «для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку», законні підстави щодо прийняття радою рішень та інших дій стосовно ділянки тощо; землевпорядну документацію; інформацію про власників, користувачів/орендарів земельної ділянки (ім`я, найменування, код ЄДРПОУ, ІПН, місця знаходження юридичних осіб чи проживання фізичних осіб), стягнути з Чернігівської міської ради 10000 грн. моральної шкоди; винести окрему ухвалу на усунення причин вчинених відповідачем порушень та зобов`язати надати звіт про виконання рішення суду.

Зокрема, апелянт вказував на неправомірність рішення суду першої інстанції в частині вимога про надання рішення 2018 року щодо надання дозволу КП "Деснянське" "для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку", оскільки позивач жодних періодів у запитах на інформацію не зазначав, однак відповідач надав інформацію про рішення до 2018 року. Також, апелянт, з посиланням на практики ЄПЛ, вважав наявним у нього право на відшкодування моральної шкоди.

20.05.2019 до Шостого апеляційного адміністративного суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, яким підтримав позицію суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Згідно ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів переглядає рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги ОСОБА_1 .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач звернувся до Чернігівської міської ради з запитом на інформацію від 11.09.2018 (вх. № 1-57/305 від 13.09.2018), в якому просив надати інформацію, що перебуває у розпорядженні Чернігівської міської ради щодо земельної ділянки, на якій розташовано будинок та прибудинкова територія у АДРЕСА_1 , а саме: план зонування та/або детальний план території м. Чернігова по вул. Героїв Чорнобиля, які включають територію земельної ділянки; рішення про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою про відведення та/або передачу в постійне користування чи оренду земельної ділянки; листування, договори, рішення, висновки управлінь ради та іншу інформацію, наявні у розпорядженні ради щодо земельної ділянки; землевпорядну та містобудівну документацію на земельну ділянку, її кадастровій номер; форму власності на земельну ділянку чи її частини, креслення, схеми, плани, тощо, які визначають межі такої власності; власників, користувачів/орендарів земельної ділянки (ім`я, найменування, код ЄДРПОУ, ІПН, місце знаходження чи проживання юридичних або фізичних осіб); проведені та заплановані земельні торги (аукціони) щодо земельної ділянки; законні підстави щодо прийняття радою рішень та інших дій стосовно ділянки. Всю зазначену вище інформацію позивач просив надати також щодо сусідніх із земельною ділянкою земельних ділянок (про власників/користувачів, рішень, договорів тощо) (а.с. 23).

Листом від 20.09.2018 № 1-24/1-57/305 відповідач повідомив, що, зважаючи на значний обсяг запитуваної інформації, враховуючи визначений статтею 20 Закону "Про доступ до публічної інформації" строк, надання повної відповіді потребує продовження строку виконання даного запиту (а.с. 24)

Згодом, відповідач надіслав позивачу листа № 1-24/1-57/305 від 11.10.2018, в якому повідомив, що рішенням Чернігівської міської ради від 29.12.2016 "Про надання дозволів на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, технічних документацій із землеустрою юридичним та фізичним особам" № 14/VII-26 КП "Деснянське" Чернігівської міської ради надано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок для обслуговування багатоквартирних будинків: по АДРЕСА_3 , орієнтовною площею 0,5292 га; по АДРЕСА_3 , орієнтовною площею 0,1305 га; по АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 0,1407 га. Рішеннями Чернігівської міської ради проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок за зазначеними вище адресами не затверджувались.

Також, відповідачем повідомлено, що відповідно до рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради "Про затвердження матеріалів інвентаризації земель підприємств міста та надання земельних ділянок для державного та індивідуального будівництва" від 21.05.1997 № 123 в постійному користуванні КП "Деснянське" Чернігівської міської ради перебуває земельна ділянка площею 0,0160 га вул. Героїв Чорнобиля, 4-а для спецдільниці електричних мереж; відповідно до рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради "Про затвердження матеріалів інвентаризації земель підприємств міста та надання земельних ділянок для державного та індивідуального будівництва" від 17.04.1995 № 82 в постійному користуванні ПАТ "Облтеплокомуненерго" перебуває земельна ділянка площею 0,0992 га по АДРЕСА_3 котельні; відповідно до рішень виконавчого комітету Чернігівської міської ради "Про затвердження матеріалів інвентаризації земель підприємств міста та надання земельних ділянок для державного та індивідуального будівництва" від 27.11.1995 № 237 та від 15.03.1999 № 71 в постійному користуванні Управління освіти Чернігівської міської ради перебуває земельна ділянка площею 2,6674 га по АДРЕСА_7 ; відповідно до рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради "Про затвердження матеріалів інвентаризації земель підприємств міста та надання земельних ділянок для державного та індивідуального будівництва" від 21.12.1998 № 341 в постійному користуванні ТОВ "ТТТ" перебуває земельна ділянка площею 0,1210 га по АДРЕСА_8 , для обслуговування адмінбудівлі.

Одночасно зазначено, що земельна діяльна по АДРЕСА_1 перебуває у власності для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а актуальна інформація щодо власників (користувачів) земельної ділянки відсутня.

Також відповідачем надано викопіювання з плану зонування території міста Чернігова.

В подальшому, ОСОБА_1 повторно звернувся до відповідача з запитом на інформацію від 12.10.2018 (вх. № 1-57/328 від 17.10.2018), аналогічним за змістом запиту від 11.09.2018 (вх. № 1-57/305 від 13.09.2018).

Листом від 24.10.2018 № 1-24/1-57/327 відповідач на вищевказаний запит повідомив, що у зв`язку з необхідністю обробки значної кількості даних та надання великого обсягу інформації, відповідь буде надана в строк, передбачений частиною четвертою статті 20 Закону "Про доступ до публічної інформації" (а.с. 10).

Відповідач надав суду лист від 24.10.2018 № 1-24/1-57/328, яким повідомив позивачу, що листом № 1-24/1-57/305 від 11.10.2018 йому надано всю наявну інформацію щодо земельних ділянок з відповідним додатком, однак доказів надіслання позивачу листа від 24.10.2018 № 1-24/1-57/328 не надано.

Відмовляючи у задоволені частини позовних вимог суд першої інстанції вказав, що позовна вимога про надання рішення 2018 року щодо надання дозволу КП "Деснянське" "для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку", задоволенню не підлягає, оскільки позивачем у своїх запитах на інформацію не запитувалась інформація щодо надання рішень конкретно за 2018 рік, а відповідачем не повідомлялась інформація про прийняття будь-яких рішень щодо вказаної земельної ділянки в 2018 році.

Також, відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно з частиною другою статті 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір.

Згідно з частиною першою статті 5 Закону України «Про інформацію» кожен має право на інформацію, що передбачає можливість вільного одержання, використання, поширення, зберігання та захисту інформації, необхідної для реалізації своїх прав, свобод і законних інтересів.

Частиною першою статті 4 цього ж Закону обумовлено, що суб`єктами інформаційних відносин є фізичні особи, юридичні особи, об`єднання громадян, та суб`єкти владних повноважень, а об`єктом інформаційних відносин є інформація.

Порядок здійснення та забезпечення права кожного на доступ до інформації, що знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, та інформації, що становить суспільний інтерес, визначає Закон України від 13 січня 2011 року № 2939-VI «Про доступ до публічної інформації», відповідно до статті 2 якого метою цього Закону є забезпечення прозорості та відкритості суб`єктів владних повноважень і створення механізмів реалізації права кожного на доступ до публічної інформації.

Згідно із ст.5 Закону України "Про доступ до публічної інформації" доступ до інформації забезпечується шляхом:

1) систематичного та оперативного оприлюднення інформації: в офіційних друкованих виданнях; на офіційних веб-сайтах в мережі Інтернет; на єдиному державному веб-порталі відкритих даних; на інформаційних стендах; будь-яким іншим способом;

2) надання інформації за запитами на інформацію.

Приписами частин першої, другої, третьою статті 19 Закону України «Про доступ до публічної інформації» закріплено, що запит на інформацію - це прохання особи до розпорядника інформації надати публічну інформацію, що знаходиться у його володінні. Запитувач має право звернутися до розпорядника інформації із запитом на інформацію незалежно від того, стосується ця інформація його особисто чи ні, без пояснення причини подання запиту. Запит на інформацію може бути індивідуальним або колективним. Запити можуть подаватися в усній, письмовій чи іншій формі (поштою, факсом, телефоном, електронною поштою) на вибір запитувача.

При цьому за визначенням, закріпленим у статті 1 цього ж Закону, публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Визначальним для публічної інформації є те, що вона заздалегідь зафіксована будь-якими засобами та на будь-яких носіях та знаходилась у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації.

Відповідно до ч.1 ст.22 Закону України "Про доступ до публічної інформації" розпорядник інформації має право відмовити в задоволенні запиту в таких випадках:

1) розпорядник інформації не володіє і не зобов`язаний відповідно до його компетенції, передбаченої законодавством, володіти інформацією, щодо якої зроблено запит;

2) інформація, що запитується, належить до категорії інформації з обмеженим доступом відповідно до частини другої статті 6 цього Закону;

3) особа, яка подала запит на інформацію, не оплатила передбачені статтею 21 цього Закону фактичні витрати, пов`язані з копіюванням або друком;

4) не дотримано вимог до запиту на інформацію, передбачених частиною п`ятою статті 19цього Закону.

Колегія суддів зауважує, що зі змісту запитів на інформацію від 11.09.2018 (а.с.7) та від 12.10.2018 (а.с.27) вбачається, що рішення 2018 року щодо надання дозволу КП "Деснянське" "для будівництва і обслуговування багатоквартирного житлового будинку" позивачем у Чернігівської міської ради не запитувалися.

Таким чином, оскільки перед відповідачем не було порушено питання щодо розгляду та надання відповіді щодо зазначеної вище інформації, то у останнього не існувало обов`язку щодо надання позивачу відповіді відносно тако інформації.

Щодо позовних вимог в частині стягнення на користь позивача моральної шкоди, колегія суддів зазначає таке.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно ч.1 та ч.2 ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також, ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.3 ст. 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також, з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Ст. 1167 Цивільного кодексу України зазначає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Пунктом 3 Постанови Пленум Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 р. № 4 (далі - Постанова) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктами 4,5 Постанови визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Згідно з пунктом 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Отже, необхідно обґрунтування позивачем наявності причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями відповідачем, відповідно до яких заподіяно шкоду. Тобто, позивач повинен довести факт завдання йому моральної шкоди, надати належні докази того, що саме дії та бездіяльність відповідача призвела до матеріальних втрат і душевних страждань, що вимагає від позивача додаткових зусиль для організації його життя.

В обґрунтування наявності підстав для стягнення моральної шкоди позивач зазначає лише, що протиправною бездіяльністю міської ради йому завдано моральної шкоди.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що позивачем не надано жодних доказів заподіяння йому або членам його сімї душевних страждань протиправною бездіяльністю відповідача по справі, зокрема, доказів погіршення здоровя або настання інших втрат немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, що настали внаслідок незаконних дій або бездіяльності відповідача.

Крім того, позивач жодним чином не обґрунтовує розмір моральної шкоди в сумі 10 000 грн.

Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведені факт заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, а також не зазначено, з чого позивач виходив при оцінюванні заподіяної йому шкоди, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з Чернігівської міської ради моральної шкоди в сумі 10000 грн. є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Також апелянт просив винести окрему ухвалу на усунення причин вчинених відповідачем порушень та зобов`язати надати звіт про виконання рішення суду.

Згідно з частиною першою статті 249 КАС України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону.

Окрема ухвала дає можливість суду відреагувати на деякі порушення закону, стосовно яких він не може самостійно вжити заходів для усунення цих порушень, причин та умов, що їм сприяли, для встановлення винних осіб та притягнення їх до юридичної відповідальності. Тобто, окрема ухвала є реакцією на ті порушення, що не можуть бути усунені постановою, а також на причини й умови вчинення порушень, щоб запобігти їх повторенню.

Частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

В даному випадку, порушене право позивача відновлено судом першої інстанції шляхом зобов`язання надати публічну інформацію, а тому підстави для винесення окремої ухвали відсутні.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ст. 382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено право, а не обов`язок суду, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду першої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Чернігівської міської ради про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а обставини справи повністю відповідають висновкам суду.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року - залишити без задоволення.

Рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 25 березня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст підписано 21.05.19.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді В.О.Аліменко,

В.В.Кузьменко