Справа № 0418/2039/2012
Суддя: Гімон М.М.
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

20 травня 2019 року

Київ

справа №0418/2039/2012

адміністративне провадження №К/9901/13091/19

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Гімона М.М.,

суддів: Мороз Л.Л., Бучик А.Ю.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на судове рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року у справі №0418/2039/2012 (провадження №2-а/0203/52/2016) за позовом ОСОБА_1 до Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Дніпропетровську, про визнання дій протипранвими та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив:

1) визнати протиправними дії відповідача щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2006 рік;

2) зобов`язати відповідача здійснити переведення ОСОБА_1 з пенсії по інвалідності на пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2010 рік.

В обґрунтування заявлених вимог позивач, якому з 1996 року призначена пенсія по інвалідності на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення», посилався на те, що після досягнення пенсійного віку він набув право на призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, у зв`язку з чим 29 грудня 2011 року звернувся до УПФУ з заявою про переведення на інший вид пенсії. При переведенні з пенсії по інвалідності на пенсію за віком, УПФУ зроблено розрахунок нової пенсії із застосуванням показника середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2006 рік. Позивач вважає такі дії УПФУ неправомірними, оскільки за його позицією при розрахунку пенсії має бути прийнятий показник середньої заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні за 2010 рік, який передував подачі позивачем заяви про переведення на інший вид пенсії.

Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 7 червня 2016 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено.

Постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року апеляційну скаргу Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м.Дніпропетровську задоволено. Постанову Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2016 року по справі №0418/2039/2012 (провадження №2-а/0203/52/2016) скасовано та прийнято нову постанову. У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 листопада 2017 року постанову Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року залишено без змін.

17 грудня 2018 року позивач звернувся до Третього апеляційного адміністративного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року, посилаючись на те, що постановою суду першої інстанції позов задоволено, але постановою апеляційного суду її скасовано і в задоволенні позовних вимог відмовлено. При цьому, основоположною обставиною згідно з вказаним судовим рішенням став факт здійснення 28 жовтня 2010 року перерахунку пенсії позивача. Однак, пенсія залишилася незмінною, оскільки і за жовтень, і за листопад 2010 року він отримав один і той самий розмір пенсії 793,27 грн, в зв`язку з чим вважає, що у 2010 році перерахунок пенсії не відбувся і дана обставина судом не встановлювалася та оцінка судом цій обставині не надавалася. Крім того, позивач зазначив, що він не знав та не міг знати про здійснення перерахунку пенсії, про дану обставину позивач дізнався лише у листопаді 2018 року. Просить суд задовольнити заяву, скасувати постанову апеляційного суду та прийняти постанову про задоволення позовних вимог.

Третій апеляційний адміністративний суд у задоволенні заяви про перегляд постанови апеляційного суду за нововиявленими обставинами відмовив.

Не погодившись з таким судовим рішенням, позивачем подано касаційну скаргу, перевіривши доводи якої, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 КАС України, на яку посилається заявник, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

При цьому нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: 1) існування цих обставин на час розгляду та вирішення справи і ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; 2) на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; 3) істотність цих обставин для розгляду справи (тобто коли врахування цих обставин судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Під нововиявленою обставиною мається на увазі фактична обставина, яка має істотне значення і яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду. Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справ. Тобто для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.

Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Аналогічна правова позиція висловлена в постановах Верховного Суду від 2 травня 2018 року у справі № 2а-7523/10/1270, від 2 травня 2018 року у справі № 303/3535/16-а, від 4 вересня 2018 року у справі № 809/824/17, від 22 листопада 2018 року у справі № 826/14224/15.

Відповідно до частини четвертої статті 368 КАС України за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Судове рішення за наслідками провадження за нововиявленими або виключними обставинами може бути оскаржено в порядку, встановленому цим Кодексом для оскарження судових рішень суду відповідної інстанції (речення перше частини другої статті 369 КАС України).

Зважаючи на встановлені судом апеляційної інстанції обставини під час розгляду заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року, колегія суддів враховує, що обставини, на які посилається позивач як на нововиявлені, зводяться до незгоди із ухваленим судовим рішенням у справі про відмову у задоволенні позову, яке було залишено без змін за наслідками касаційного перегляду.

Отже, Верховний Суд констатує, що, відмовляючи в задоволенні вказаної заяви, суд апеляційної інстанції правильно застосував положення статті 361, частини четвертої статті 368 КАС України, їх правильне застосовування є очевидним, а доводи касаційної скарги не викликають розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення зазначених норм права.

Доводи позивача, що суд апеляційної інстанції при розгляді його заяви в порушення вимог КАС України не дослідив обставину, на яку він посилався, є безпідставними, оскільки за висновками цього суду, судом встановлено, що обставина, на яку послався ОСОБА_1 не є істотною для справи обставиною, яка об`єктивно існувала на час розгляду справи, але не була і не могла бути відома усім особам, які брали участь у справі, та суду.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами другою, третьою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

За змістом пункту 2 частини другої статті 333 КАС України у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), а також у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи), суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

За такого правового регулювання та обставин справи у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

При цьому та обставина, що судом помилково названо судове рішення постановою не є тією обставиною, яка свідчить про наявність підстав для відкриття касаційного провадження і скасування з цих підстав судового рішення, оскільки відповідно до частини першої статті 369 КАС України у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами суд постановляє ухвалу. Згідно оскаржуваного судового рішення, судом ухвалено відмовити у задоволенні заяви, у зв`язку з чим колегія суддів розцінює назву судового рішення технічною помилкою, яка може бути виправлена цим судом в порядку, встановленому статтею 253 КАС України.

На підставі вищенаведеного та керуючись нормами статей 333, 361, 368, 369 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на судове рішення Третього апеляційного адміністративного суду від 13 лютого 2019 року про відмову в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 29 вересня 2016 року у справі №0418/2039/2012 (провадження №2-а/0203/52/2016).

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

М.М. Гімон

Л.Л. Мороз

А.Ю. Бучик ,

Судді Верховного Суду