Справа № 520/3628/19
Суддя: Мар'єнко Л.М.
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Харків

13 травня 2019 р. справа №520/3628/19

Харківський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого - судді Мар`єнко Л.М.,

при секретарі судового засідання - Говтві Д.В.,

за участю: представника позивача - Скребець О.М., представника відповідача - Соіч Ю.Г.,

розглянувши в місті Харкові в приміщенні Харківського окружного адміністративного суду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕТСИНТЕЗ-ВІП" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕТСИНТЕЗ-ВІП", звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДФС у Харківській області, в якому просив суд визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію ГУ ДФС у Харківській області за №4817/ІПК/20-40-13-02-11 від 14.11.2018 надану ТОВ «ВЕТСИНТЕЗ- ВІП».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він звернувся до ГУ ДФС у Харківській області з запитом, в порядку вимог п.52.1 та п.52.2 ст.52 ПК України, щодо надання індивідуальної податкової консультації з питання: чи підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб та військовим збором кошти, які виплачуються (компенсуються) підприємством працівнику, після повернення його з відрядження, за фактично витрачені ним власні кошти під час відрядження на закупівлю паливно-мастильних матеріалів (ГСМ), оливу моторну, дистильовану воду та мешкання, у разі якщо підприємством не видавався працівнику аванс на відрядження. У відповідь на вказаний запит ТОВ «ВЕТСИНТЕЗ-ВІП» отримана індивідуальна податкова консультація ГУ ДФС у Харківській області, з якою позивач не погоджується, у зв`язку з чим звернувся до суду.

Відповідач проти позову заперечував, від представника відповідача - Соіч Ю. через канцелярію суду надійшов письмовий відзив на позов, в якому представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що надана позивачу індивідуальна консультація відповідає вимогам законодавства, є обґрунтованою та правомірною.

Представник позивача - Скребець О.М. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник відповідача - Соіч Ю.Г. у судовому засіданні заперечувала проти позову, просила відмовити у його задоволенні, посилаючись на наведені у письмових запереченнях на позов обставини.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВЕТСИНТЕЗ-ВІП" (далі - ТОВ "ВЕТСИНТЕЗ-ВІП") зареєстроване як юридична особа, перебуває на податковому обліку як платник податків (а.с.8).

Судом встановлено, що ТОВ "ВЕТСИНТЕЗ-ВІП" звернувся до ГУ ДФС у Харківській області з запитом від 26.10.2018 №159, в порядку вимог п.52.1 та п.52.2 ст.52 ПК України, щодо надання індивідуальної податкової консультації з питання: чи підлягає оподаткуванню податком з доходів фізичних осіб та військовим збором кошти, які виплачуються (компенсуються) підприємством працівнику, після повернення його з відрядження, за фактично витрачені ним власні кошти під час відрядження на закупівлю паливно-мастильних матеріалів (ГСМ), оливу моторну, дистильовану воду та мешкання, у разі якщо підприємством не видавався працівнику аванс на відрядження (а.с.9-10).

У відповідь на вказане звернення ТОВ "ВЕТСИНТЕЗ-ВІП" отримана індивідуальна податкова консультація ГУ ДФС у Харківській області від 14.11.2018 №4817ЯПК/20-40-13-02-11 (а.с.11-12). Зі змісту вказаної індивідуальної податкової консультації, податковим органом виходячи з аналізу вимог: ст.ст.1159,1160,237, 244,246 ЦК України, п.п.14.1.54, п.14.1 ст.14 ПК України, п.п.163.1.1 п.163.1 ст.163, п.п.164.2.11 п.164.2 ст.164, ст.165, п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168, п.п.170.9.1, п.п.170.9.2 п.170.9 ст.170 ПК України надано індивідуальну консультацію, в якій зазначено, що у разі якщо працівником придбання товарів (робіт, послуг) здійснено не за рахунок попередньо виданих юридичною особою (роботодавцем) коштів під звіт, то дохід, виплачений цьому працівнику за реалізовані (продані) товари (роботи, послуги) включаються до його загального місячного (річного) оподаткованого доходу як інший дохід та оподатковується податком на доходи фізичних осіб та військовим збором на загальних підставах.

Водночас, підставою для надання вказаної індивідуальної консультації про необхідність оподаткування зазначених витрат на загальних підставах стало те, що п.170.9 ст. 170 ПК України передбачено, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються кошти, отримані платником податку від роботодавця під звіт за умови дотримання усіх встановлених вимог. Оскільки юридичною особою кошти під звіт не видавалися, то сума коштів, на думку відповідача, включається до загального оподатковуваного доходу.

З вказаними висновками позивач не погоджується, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Перевіряючи обґрунтованість висновків, викладених в індивідуальній податковій консультації від 14.11.2018 №4817ЯПК/20-40-13-02-11, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч.2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пп.14.1.172-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України, індивідуальна податкова консультація - роз`яснення контролюючого органу, надане платнику податків щодо практичного використання окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючий орган, та зареєстроване в єдиному реєстрі індивідуальних податкових консультацій.

Згідно п. 52.1 ст. 52 ПК України, за зверненням платників податків контролюючі органи надають їм безоплатно індивідуальні податкові консультації з питань практичного застосування окремих норм податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом 25 календарних днів, що настають за днем отримання такого звернення даним контролюючим органом.

Звернення платників податків на отримання індивідуальної податкової консультації в письмовій формі повинно містити: найменування для юридичної особи або прізвище, ім`я, по батькові для фізичної особи, податкову адресу, а також номер засобу зв`язку та адресу електронної пошти, якщо такі наявні; код згідно з ЄДРПОУ (для юридичних осіб) або реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку у паспорті); зазначення, в чому полягає практична необхідність отримання податкової консультації; підпис платника податків; дату підписання звернення.

Податкова консультація має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію (п. 52.2 ст. 52 ПК України).

Відповідно до п. 52.4 ст. 52 ПК України, індивідуальна податкова консультація, надана в письмовій формі, підлягає реєстрації в єдиній базі індивідуальних податкових консультацій та розміщенню на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, без зазначення найменування (прізвища, ім`я, по батькові) платника податків, коду згідно з ЄДРПОУ (реєстраційного номера облікової картки) та його податкової адреси.

При цьому, суд зазначає, що відповідно до п. 53.1 ст. 53 ПК України, не може бути притягнуто до відповідальності, включаючи фінансової (штрафні санкції та/або пеня), платника податків (податкового агента та/або його посадову особу), який діяв відповідно до індивідуальної податкової консультації, наданої йому у письмовій формі, а також узагальнюючої податкової консультації, за діяння, що містить ознаки податкового правопорушення, зокрема на підставі того, що у подальшому така податкова консультація була змінена або скасована.

Відповідно до п.53.2 ст.53 ПК України, платник податків може оскаржити до суду наказ про затвердження узагальнюючої податкової консультації або надану йому індивідуальну податкову консультацію як правовий акт індивідуальної дії, викладені в письмовій формі, які, на думку такого платника податків, суперечать нормам або змісту відповідного податку чи збору.

З аналізу вищезазначених норм ПК України можна зробити висновок, що індивідуальна податкова консультація фактично має силу правового акта, фактично є рішенням (правовим актом індивідуальної дії) суб`єкта владних повноважень, відповідно породжує для відповідних суб`єктів за не виконання настання юридичних наслідків, впливаючи на їхні права та обов`язки, через що є обов`язковою для виконання. Водночас суд зазначає, що підставою для визнання індивідуальної податкової консультації недійсною може бути лише її суперечність правовим нормам або змісту відповідного податку чи збору.

По суті наданої індивідуальної податкової консультації, суд зазначає наступне.

Згідно п.п.168.1.1 п.168.1 ст.168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Відповідно до абз. «а» п. 176.1. ст.176 ПК України, платники податку зобов`язані: вести облік доходів і витрат в обсягах, необхідних для визначення суми загального річного оподатковуваного доходу, у разі якщо такий платник податку зобов`язаний відповідно до цього розділу подавати декларацію або має право на таке подання з метою повернення надміру сплачених податків, у тому числі при застосуванні права на податкову знижку.

Згідно абз. «а» п.176.2 ст.176 ПК України, особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Вимоги п.п. 163.1.1 та п. 163.1.2 п. 163.1 ст.163 ПК України, передбачають, що об`єктом оподаткування резидента є: загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 ПК України, визначає, що базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

У разі використання права на податкову знижку базою оподаткування є чистий річний оподатковуваний дохід, який визначається шляхом зменшення загального оподатковуваного доходу з урахуванням пункту 164.6 цієї статті на суми податкової знижки такого звітного року.

Підпунктом 164.1.1. п.164.1 ст.164 ПК України, передбачено, що загальний оподатковуваний дохід складається з доходів, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання), доходів, які оподатковуються у складі загального річного оподатковуваного доходу, та доходів, які оподатковуються за іншими правилами, визначеними цим Кодексом.

Пунктом 164.2 ст. 164 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються: доходи у вигляді заробітної плати, нараховані (виплачені) платнику податку відповідно до умов трудового договору (контракту); суми винагород та інших виплат, нарахованих (виплачених) платнику податку відповідно до умов цивільно-правового договору.

Отже, при отриманні зазначених у цьому підпункті дохід від фізичних осіб - платників єдиного податку четвертої групи, їх отримувач зобов`язаний включити: суми таких доходів до річної податкової декларації за звітний рік та самостійно сплатити з них встановлені цим Кодексом податки та збори.

Щодо статусу уповноважених осіб підприємства у відрядженні, суд зазначає, що ч. 3 ст.58 ЦПК України, визначає, що юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно д: закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Частина 3 ст.56 ГПК України передбачає, що юридична особа бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до ч. 1 ст.243 ЦК України, комерційним представником є особа, яка постійно та самостійно виступає представником підприємців при укладенні ними договорів у сфері підприємницької діяльності.

З огляду на викладене, є підстави вважати, що працівники підприємства виступає уповноваженою особою підприємства, що діє на підставі відповідного наказу керівника ТОВ «ВЕТСІНТЕЗ-ВІП» у відряджені.

Відповідно до п.п.165.1.1 п.165.1 ст.165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: 165.1.11. кошти, отримані платником податку на відрядження або під звіт і розраховані згідно із пунктом 170.9 статті 170 цього Кодексу, а також суми компенсаційних виплат в іноземній валюті, що виплачуються відповідно до закону працівникам дипломатичної служби, направленим у довготермінове відрядження.

Згідно з вимогам абзацу «в» п.п.170.9.1 п.170.9 ст.170 ПК України, передбачене оподаткування суми надміру витрачених коштів, отриманих платником податку на відрядження або під звіт, не повернутої у встановлений строк. Податковим агентом платника податку під час оподаткування суми, виданої платнику податку під звіт та не повернутої ним протягом встановленого підпунктом 170.9.2 цього пункту строку, є особа, що видала таку суму, а саме: на відрядження - у сумі, що перевищує суму витрат платника податку на таке відрядження, розрахованій згідно із цим підпунктом. Під звіт для виконання окремих цивільно-правових дій від імені та за рахунок особи, що їх видала, - у сумі, що перевищує суму фактичних витрат платника податку на виконання таких дій. Для цілей цього пункту до суми перевищення не включаються та не оподатковуються документально підтверджені витрати, здійснені за рахунок готівкових чи безготівкових коштів, наданих платнику податку під звіт роботодавцем на організацію та проведення прийомів, презентацій, свят, розваг та відпочинку, придбання та розповсюдження подарунків, у встановлених межах, що здійснені таким платником та/або іншими особами з рекламними цілями.

Сума податку, нарахована на суму такого перевищення, утримується особою, що видала такі кошти, за рахунок будь-якого оподатковуваного доходу (після його оподаткування) платника податку за відповідний місяць, а у разі недостатності суми доходу - за рахунок оподатковуваних доходів наступних звітних місяців до повної сплати суми такого податку.

У разі коли платник податку припиняє трудові або цивільно-правові відносини з особою, що видала такі кошти, сума податку утримується за рахунок останньої виплати оподатковуваного доходу під час проведення остаточного розрахунку, а у разі недостатності суми такого доходу непогашена частина податку включається до податкового зобов`язання платника податку за наслідками звітного (податкового) року.

Якщо повне утримання такої суми податку є неможливим внаслідок смерті платника податку чи визнання його судом безвісно відсутнім або оголошення його судом померлим, така сума утримується під час нарахування доходу за останній для такого платника податку податковий період, а в непогашеній частині визнається безнадійною до сплати.

Відповідно до п.п. 170.9.2. п.170.9. ст.170 ПК України, звіт про використання коштів, виданих на відрядження або під звіт, подається за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, до закінчення п`ятого банківського дня, що настає за днем, у якому платник податку: а) завершує таке відрядження; б) завершує виконання окремої цивільно-правової дії за дорученням та за рахунок особи, що видала кошти під звіт. За наявності надміру витрачених коштів їх сума повертається платником податку в касу або зараховується на банківський рахунок особи, що їх видала, до або під час подання зазначеного звіту.

З аналізу наведених положень вбачається, що доходом для особи, яка отримала грошові кошти під звіт, є виключно надмірно виплачена сума, яка не була повернута після здійснення розрахунків в межах п`ятиденного строку після закінчення виконання доручення по розпорядженню коштів.

Отже, виходячи з положень ст.ст.165,170 ПК України, вказані суми не є доходом працівників підприємства, а є сумою компенсації їх витрат при відряджені, якщо вказані витрати повністю є підтвердженими: договорами, накладними на отримання ТМЦ, квитанціями про розрахунок, товарними чеками про внесення коштів від імені підприємства, іншими, а також звітами про використання коштів, виданих під звіт наданий підприємству без затримки, та своєчасно.

Таким чином, ТОВ "ВЕТСИНТЕЗ-ВІП" як податковий агент, при видачі вказаних сум працівникам підприємства під звіт не повинно їх оподатковувати податком на доходи фізичних осіб, а також військовим збором. Крім того працівники підприємства під час відрядження, не отримують від підприємства будь яких доходів, оскільки суми виплат є компенсацією понесених витрат по придбанню товарно-матеріальних цінностей.

Водночас, вказані виплати не є доходом, який оподатковується військовим збором.

Суд зауважує, що аналогічні висновки містяться в листі Міністерства фінансів України №11220-16-63/5675 від 26.02.2019, а також в листі ДФС України №1143/6/99-99-13-02-03-15/ІПК від 21.03.2019.

Згідно ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справа про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень, суди перевіряють, зокрема, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що оскаржувана індивідуальна податкова консультація ГУ ДФС у Харківській області від 14.11.2018 №4817/ІПК/20-40-13-02-11 є необґрунтованою та протиправною, у зв`язку з чим підлягає скасуванню, через що позовні вимоги про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації підлягають задоволенню.

З огляду на викладене, відповідно до положень ст. 139 КАС України, суд присуджує позивачу з Головного управління ДФС у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань пропорційно задоволеним позовним вимогам витрати по оплаті судового збору у розмірі 1921 грн, що підтверджується квитанцією від 28.03.2019 №ВВ-0000280 (а.с.3а).

Керуючись ст. ст. 2, 6-11, 14, 77, 139, 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕТСИНТЕЗ-ВІП" до Головного управління ДФС у Харківській області про визнання протиправною та скасування індивідуальної податкової консультації - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати індивідуальну податкову консультацію ГУ ДФС у Харківській області від 14.11.2018 №4817/ІПК/20-40-13-02-11, надану Товариству з обмеженою відповідальністю «ВЕТСИНТЕЗ- ВІП».

Стягнути з Головного управління Державної фіскальної служби України у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕТСИНТЕЗ-ВІП" (, поштовий індекс 61001, м. Харків, вул. Смольна, 30) у розмірі 1921 грн (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна гривня).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду через Харківський окружний адміністративний суд до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 20 травня 2019 року.

Суддя Мар`єнко Л.М.