Справа № 554/28/19
Суддя: Путря О. Г.
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 554/28/19
Провадження № 2-а/545/24/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2019 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді Путрі О.Г.

при секретарі Кузуб Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтаві адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора роти № 2 Управління парульної поліції в Полтавській області ДПП Сімонова Олега Олександровича про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення , -

Встановив:

Позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до інспектора роти № 2 УПП в Полтавській області ДПП Сімонова О.О. про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17.12.2018 року відносно нього складено постанову про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн. Вважає постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки адміністративне правопорушення не скоював та відповідно в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення , докази в підтвердження факту вчинення ним правопорушення відсутні та був порушений процесуальний порядок розгляду адміністративного матеріалу.

Ухвалою судді Полтавського районного суду Полтавської області від 26.02.2019 року прийнято до свого провадження даний адміністративний позов.

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 09.04.2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача УПП в Полтавській області ДПП.

Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому зазначив, що винесена ним постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.122 ч.1 КупАП є законною, оскільки позивачем порушено п.18.1 ПДР України , на підтвердження вини мається відеозапис із зафіксованим правопорушенням . В задоволенні позову прохає відмовити.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 позов підтримали з наведених в ньому підстав, прохали поновити строк на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, визнати дії інспектора поліції протиправними , скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення та закрити провадження по справі. Позивач вказав, що п. 18.1 ПДР України не порушував, оскільки в той час, коли після зупинки транспортного засобу він почав здійснювати рух з метою переїзду перехрестя, пішохід не перебував на нерегульованому пішоходному переході, а знаходився на узбіччі, тому будь-яких перешкод для руху пішохода він не створював. Крім того, зазначив, що на місці інкримінованого йому адміністративного правопорушення по вул. Р. Кириченко , 28 м. Полтави відсутні будь-які дорожні знаки та дорожні розмітки, які б засвідчували про нерегульований пішохідний перехід.

Відповідач в судове засідання не з`явився, прохав розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позову заперечує.

Представник третьої особи УПП в Полтавській області ДПП в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, вказала що винесена інспектором поліції постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є законною та обгрунтованою, оскільки позивачем порушено п. 18.1 ПДР України, відповідальність за порушення якого передбачена ч. 1 ст. 122 КупАП .

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Згідно п.5 ч.1 ст.213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органами Національної поліції, органами державних інспекцій та іншими органами (посадовими особами), уповноваженими на те цим Кодексом.

У відповідності до ст.222 КУпАП до компетенції органів Національної поліції віднесено розгляд справ про адміністративні правопорушення, щодо порушень правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 283 КУпАП визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 „ Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні порушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам передбаченим статтями 283 та 284 КпАП. У ній зокрема потрібно навести докази на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався порушник чи встановлених останнім доводів.

Згідно зі ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 статті 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі.

У наведених положеннях Кодексу визначено систему правових механізмів щодо забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, на стадії розгляду уповноваженим органом (посадовою особою) справи про адміністративне правопорушення, зокрема, з метою запобігти безпідставному притягненню такої особи до відповідальності.

Притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

Судом встановлено, що 17.12.2018 року інспектором роти № 2 УПП в Полтавській області ДПП Сімоновим О.О. винесена постанова серії НК № 317854 про адміністративне правопорушення, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 255 грн.

Відповідно до вказаної постанови ОСОБА_1 , 17.12.2018 року о 18-19 год. , в м. Полтаві по вул. Раїси Кириченко,28, керуючи транспортним засобом Hyundai Matrix, д.н.з. НОМЕР_1 , наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебував пішохід, не зменшив швидкість руху, щоб дати дорогу пішоходу, внаслідок чого створив йому перешкоду для руху, чим порушив

п. 18.1 ПДР та вчинив правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Частиною 1 ст. 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах.

Відповідно до п. 18.1 ПДР України водій транспортного засобу , що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість руху, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Суд приходить до висновку, що постанова винесена 17.12.2018 року відносно ОСОБА_1 є незаконною та підлягає скасуванню з наступних підстав.

Так , з дослідженого судом відеозапису , долученого відповідачем до матеріалів справи , достеменно вбачається, що позивач ОСОБА_1 , під`їхавши до перехрестя доріг вулиць Раїси Кириченко та Шевченка в м. Полтаві, де були відсутні дорожні знаки та дорожні розмітки пішохідного переходу, зупинив транспортний засіб та пропустив пішохода, який переходив проїзжу частину дороги та почав рух транспортним засобом з послідуючим перетином перехрестя.

Другий пішохід на проїзжу частину дороги зійшов з узбіччя вже коли транспортний засіб позивача почав рух. При цьому вбачається, що автомобіль позивача на проїзній частині дороги знаходився в крайньому лівому положенні та внаслідок значної відстані від автомобіля до узбіччя дороги, до якого підійшов пішохід, ніяким чином перешкод для початку руху пішохода не створював.

Зазначена подія відбувалася в темну пору доби в умовах обмеженої видимості.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 правила дорожнього руху, зокрема п. 18.1 ПДР України, не порушив.

Одночасно, твердження позивача про те, що інспектор поліції повинен був розглядати справу в приміщенні управління поліції, не знайшли свого підтвердження, оскільки згідно ст. 258 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення виноситься на місці вчинення правопорушення.

Таким чином, відповідачем не надано суду та не долучено до оскаржуваної постанови доказів , які б свідчили про вчинення позивачем порушення правил дорожнього руху при винесенні оскаржуваної постанови.

Сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення , в якій інспектор зафіксував порушення водієм правил дорожнього руху , є саме предметом спору між сторонами та не може розглядатися як доказ.

Відповідно до частини 1статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із вимогами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок (тягар) доказування в спорі покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен надати докази, що свідчать про правомірність його дій, законність прийнятих рішень.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Таким чином , суд дійшов висновку, що відповідачем в порушення вимог ст.77 КАС України не надано доказів в підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення та відповідно правомірності своїх дій при винесенні оскаржуваної постанови ,тому позов в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та закриття провадження по справі обґрунтований та підлягає задоволенню.

Надаючи оцінку позовним вимогам про визнання протиправними дій поліцейського, капрала поліції Сімонова О.О. суд приходить до наступного висновку.

Чинним законодавством України передбачено право відповідача розглядати справи про адміністративні правопорушення та за результатами їх розгляду виносити постанови.

Враховуючи, що інспектором УПП в Полтавській області Сімоновим О.О. фактично реалізована його компетенція на розгляд справи про адміністративне правопорушення, в результаті чого винесено рішення - постанову про накладення адміністративного стягнення, оспорювані дії щодо складення постанови не є такими, що порушують права позивача та інтереси шляхом обмежень у реалізації його прав чи безпідставного покладення на нього необґрунтованих обов`язків, а тому визнання незаконними дій не призведе до поновлення порушеного права позивача, оскільки оскаржувані дії відповідача не є юридично значимими для позивача.

Належним способом захисту прав позивача у спірних правовідносинах є скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі . Отже, беручи до уваги наявність у відповідача повноважень на розгляд справи про адміністративне правопорушення відносно позивача та винесення постанови, враховуючи, що оскаржувана постанова у справі про адміністративне правопорушення, складена відносно позивача, підлягає скасуванню, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача.

Суд вважає , що строк звернення позивача до суду з адміністративним позовом пропущений з поважних причин, оскільки постанова про адміністративне правопорушення відповідачем була направлена за допомогою засобів поштового зв`язку та отримана позивачем за спливом часу 21.12.2018 року, тому строк звернення до суду підлягає поновленню.

Керуючись ст. ст. 2,6, 8-10,14,77,246,250, 286 КАС України, суд,

В и р і ш и в:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови серії НК № 317854 від 17.12.2018 року, винесену інспектором роти № 2 УПП в Полтавській області ДПП Сімоновим Олегом Олександровичем.

Адміністративний позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( місце проживання : АДРЕСА_3 , ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) до інспектора роти № 2 Управління патрульної поліції у Полтавській області Департаменту патрульної поліції Сімонова Олега Олександровича ( службова адреса : Полтавська область Полтавський район с. Розсошенці вул. Кременчуцька, 2-В) про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково .

Скасувати постанову про адміністративне правопорушення серії НК № 317854 від 17.12.2018 року, винесену відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в розмірі 255 гривень.

Провадження по справі відносно ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП - закрити.

В іншій частині - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. Г. Путря