Справа № 826/7865/18
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 826/7865/18 Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Кучми А.Ю.

за участю секретаря судового засідання: Прудиус І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про скасування наказу, поновлення на посаді, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2018 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- скасувати наказ Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 06 листопада 2015 року №354 о/с про звільнення позивача із органів внутрішніх справ;

- поновити позивача на посаді старшого слідчого Авдіївського МВ Донецької області з 06 листопада 2015 року;

- зобов`язати Ліквідаційну комісію Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області розглянути рапорт позивача від 02 листопада 2015 року про зарахування позивача в якості кандидата на посаді в органах Національної поліції України та запропонувати позивачу, посаду в органах Національної поліції України, як реабілітованої особи.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, позивачем подано апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

17 травня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, в якому відповідач повністю підтримує ухвалу суду першої інстанції.

Заслухавши в судовому засіданні суддю доповідача, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 06 листопада 2015 року №354 о/с звільнено з органів внутрішніх справ капітана міліції ОСОБА_1 , старшого слідчого відділення Авдіївського міського відділу через скорочення штатів (а.с. 13).

Згідно з наявними у справі копіями книги обліку руху трудових книжок та вкладишів до них та розписки ОСОБА_1 вбачається, що дублікат трудової книжки та витяг із наказу від 06 листопада 2015 року №354 о/с про звільнення ОСОБА_1 отримав 06 листопада 2015 року (а.с. 49).

Позовна заява ОСОБА_1 зареєстрована судом першої інстанції 21 травня 2018 року за вх. № 826/7865/18 (а.с. 4).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 липня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №826/7865/18 за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 22 січня 2019 року залучено до участі в адміністративній справі в якості співвідповідача Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області.

Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області листом №162/а від 01.08.2018 року звернулось із клопотанням про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду (а.с. 62).

Розглянувши клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, викладене у позовній заяві та клопотання Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про залишення позовної заяви без розгляду, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без розгляду.

Cуд першої інстанції, залишаючи позовну заяву без розгляду, виходив з того, що позов ОСОБА_1 поданий після закінчення встановленого строку, а докази поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду відсутні.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статею 122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 5 вищезазначеної статті для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Так, як вбачається з матеріалів справи, позивачем оскаржується правомірність наказу про його звільнення зі служби органів внутрішніх справ.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду передбачені статтею 123 КАС України. Так, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Отже, процесуальними нормами закріплено обов`язок суду встановлювати факт дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду та у випадку його пропуску за відсутності заяви про поновлення пропущеного строку звернення, або якщо наведені в такій заяві підстави визнаються судом неповажними, суд залишає таку позовну заяву без розгляду, не розглядаючи справу по суті позовних вимог.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч.1 ст.2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Право громадянина на захист у суді своїх прав і свобод є конституційною гарантією, яка забезпечується реальною можливістю усякій заінтересованій особі звернутися до суду у встановленому законом порядку про захист прав, свобод та інтересів та можливістю обирати спосіб захисту, використовуючи при цьому всі дозволені законодавством інструменти та засоби.

В той же час, колегія суддів зазначає, що відповідно до п.5 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи позов подано у строк, встановлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Частиною 2 наведеної статті передбачено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Так, як вбачається з матеріалів справи, наказом Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області від 06 листопада 2015 року №354 о/с звільнено з органів внутрішніх справ капітана міліції Толочка С.О. , старшого слідчого відділення Авдіївського міського відділу через скорочення штатів (а.с. 13).

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, про порушення своїх прав суб`єктом владних повноважень позивач дізнався 06 листопада 2015 року. Так, згідно з наявними у справі копіями книги обліку руху трудових книжок та вкладишів до них та розписки ОСОБА_1 вбачається, що дублікат трудової книжки та витяг із наказу від 06 листопада 2015 року №354 о/с про звільнення ОСОБА_1 отримав 06 листопада 2015 року (а.с. 49).

Позовна заява ОСОБА_1 зареєстрована судом першої інстанції 21 травня 2018 року за вх. № 826/7865/18 (а.с. 4).

У тексті позовної заяви, позивач визнає, що строк на звернення до адміністративного суду ним було пропущено, однак звертається до суду першої інстанції із клопотанням про визнання причин пропуску строку поважними та поновлення строку на оскарження наказу про його звільнення №354 о/с від 06 листопада 2015 року.

Після дослідження поданої позивачем позовної заяви разом із клопотанням про поновлення строку звернення до адміністративного суду, Окружним адміністративним судом міста Києва постановлено ухвалу від 11 липня 2018 року, якою відкрито провадження у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про скасування наказу, поновлення на посаді.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу, що за наслідком перевірки позовної заяви та доданих до неї матеріалів суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для повернення позовної заяви, чи відмови у відкритті провадження у справі.

В той же час, після прийняття вищезазначеної ухвали про відкриття провадження від 11 липня 2018 року, Головне управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області листом №162/а від 01.08.2018 року звернулось із клопотанням про залишення адміністративного позову ОСОБА_1 без розгляду у зв`язку із пропуском позивачем строку звернення до суду (а.с. 62)..

В подальшому, розглянувши адміністративну справу № 826/7865/18, суд першої інстанції ухвалою від 18 лютого 2019 року залишив без розгляду позовну заяву ОСОБА_1 та зазначив, що позивачем не доведено неможливості звернення до суду із дотриманням строків, визначених чинним процесуальним законодавством.

Суд першої інстанції, залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, звертав увагу на те, що позивач вже звертався до суду з аналогічним адміністративним позовом поза межами визначеного законодавством строку, що не може вважатись поважною причиною пропуску строку звернення із даним позовом.

Так, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 квітня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/5829/16 за позовом ОСОБА_1 до голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Донецькій області Аброськіна В .В . про скасування рішення, поновлення на посаді та зобов`язання вчинити певні дії. Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 липня 2016 року вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв`язку із повторною неявкою.

У серпні 2016 року позивач повторно звернувся з аналогічним адміністративним позовом до суду. Так, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11 серпня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі № 826/12259/16 за позовом ОСОБА_1 до голови ліквідаційної комісії ГУ МВС України в Донецькій області Аброськіна В.В. про поновлення на роботі. Через два роки, ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 04 квітня 2018 року вищевказану позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв`язку із повторною неявкою.

Позовна заява ОСОБА_1 у даній справі зареєстрована судом першої інстанції 21 травня 2018 року за вх. № 826/7865/18 (а.с. 4), тобто через місяць після залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 у справі № 826/12259/16.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частини 4 статті 240 КАС України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення підстав, з яких позов було залишено без розгляду, має право звернутися до адміністративного суду в загальному порядку.

Таким чином, процесуальним законом позивачу надано право після усунення підстав, з яких позовна заява була залишена без розгляду, звернутися до суду з позовом в загальному порядку.

У постанові від 06 червня 2018 року у справі № 640/20378/17 Верховний Суд зазначає. що суд не має права обмежувати право позивача звертатися до суду з позовом, якщо таке право надане йому процесуальним законом, зокрема, право на звернення до суду з позовною заявою у загальному порядку, якщо така заява була залишена без розгляду.

Окрім того, залишаючи позов ОСОБА_1 без розгляду, суд першої інстанції послався на частину 3, 4 ст.123 КАС України, якими встановлено: якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду; якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Та обставина, що позивач був звільнений наказом від 06 листопада 2015 року №354 о/с і те, що з вказаним наказом він був ознайомлений у той же день, а з даним позовом звернувся лише 21 травня 2018 року вже досліджувалась судом першої інстанції під час перевірки позовної заяви та клопотання позивача про поновлення строку звернення до адміністративного суду при вирішенні питання щодо відкриття провадження в адміністративній справі, та відповідний факт було встановлено до відкриття провадження у справі, а не після відкриття провадження, оскільки жодних додаткових обставин, які б свідчили про пропуск позивачем визначеного процесуальним законодавством строку звернення до адміністративного суду з даним позовом, після відкриття провадження у справі встановлено не було.

Відтак, це виключає можливість застосування ч.ч.3, 4 ст.123 КАС України для залишення позову без розгляду, оскільки обставина звернення ОСОБА_1 до суду з даним позовом з пропуском встановленого законодавством строку фактично була виявлена судом до відкриття провадження при перевірці позовної заяви на відповідність її вимогам КАС України та дослідження клопотання про поновлення строку звернення до адміністративного суду, а не після відкриття провадження в адміністративній справі.

Враховуючи, що дата ознайомлення ОСОБА_1 з оскаржуваним наказом позивачем визнається та обставини пропуску строку звернення до суду були ним обґрунтовані у клопотанні про поновлення строку звернення до адміністративного суду, постановляючи ухвалу від 11 липня 2018 року про відкриття провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції надає протилежну оцінку одним і тим самим обставинам справи щодо відповідності позовної заяви вимогам встановленим процесуальним законодавством, в частині дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду з даним позовом та поважності причин його пропуску.

Суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зауважити, що питання стосовно доступу особи до правосуддя неодноразово було предметом судового розгляду Європейського суду з прав людини.

Відповідно до вимог ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Так, у справі «Bellet v. France», Європейський Суд з прав людини зазначив, що стаття 6 параграфу 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права.

У рішенні по справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» від 13 січня 2000 року та в рішенні по справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» від 28 жовтня 1998 року Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог. Це визнане порушенням п.1ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Отже, як свідчить позиція Суду у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Враховуючи викладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області, Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Донецькій області про скасування наказу, поновлення на посаді.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 320 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Заслухавши у судовому засіданні доповідь головуючого судді, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції - скасуванню, а справа - направленню для продовження розгляду до Окружного адміністративного суду міста Києва.

Керуючись ст. 243, 315, 320, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року - задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 лютого 2019 року - скасувати та направити справу до Окружного адміністративного суду міста Києва для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Повний текст виготовлено 21.05.2019.

Головуючий суддя Л.В.Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма