Справа № 826/17810/13-а
Суддя: Бєлова Людмила Василівна
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого: Бєлової Л.В.

суддів: Безименної Н.В.,

Кучми А.Ю.

розглянувши у порядку письмового провадження у місті Києві апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2019 року (справу розглянуто в порядку спрощеного провадження) у справі за адміністративним позовом Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування постанов, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2013 року позивач, підприємство з іноземними інвестиціями «Лукойл-Україна», звернувся до суду першої інстанції з адміністративним позовом, у якому просив:

- визнати протиправними та скасувати постанови від 24.10.2013 №488/13 та №489/13 про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2019 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Апелянт мотивує свої вимоги тим, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

17 травня 2019 року до Шостого апеляційного адміністративного суду надійшов відзив Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна», в якому позивач повністю підтримує рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ПІІ «Лукойл-Україна» () зареєстроване Подільською районною в м. Києві державною адміністрацією 16.11.1999, запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців від 24.02.2005 № 0005310. Місцезнаходження ПІІ «Лукойл-Україна»: 04071, м. Київ, Подільський район, вул. Верхній Вал, буд. 68.

Відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб підприємців Подільського району реєстраційної служби Головного управління юстиції у місті Києві 08 травня 2015 року проведено реєстрацію змін до установчих документів ПІІ «Лукойл-Україна», а саме змінивши найменування з підприємства з іноземними інвестиціями «Лукойл-Україна» на підприємство з іноземними інвестиціями «АМІК Україна», у зв'язку із чим належним позивачем у справі є ПІІ «АМІК Україна».

До видів діяльності ПІІ «АМІК Україна» за КВЕД згідно Довідки з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 18 грудня 2012 року серії АА № 762718 відносяться: 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, 19.20 Виробництво продуктів нафтоперероблення, 46.49 Оптова торгівля іншими товарами господарського призначення, 85.32 Професійно-технічна освіта, 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами, 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

Інспекцією відповідно до статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та згідно з Порядком здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2011 року №533, на підставі звернення громадської організації «Ліга благоустрою киян» від 25.09.2013 №25.13 проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил ПІІ «Лукойл-Україна» на об'єкті будівництва «Реконструкція автозаправного комплексу «Лукойл» на вул. Столичне шосе, 99-К у Голосіївському районі міста Києва».

Перевіркою встановлено, що на автозаправному комплексі «Лукойл» №10-11 (об'єкт відноситься до V категорії складності відповідно до Додатку «М» ДБН А.2.2-3-2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», постанови Кабінету Міністрів України № 557 від 27.04.2011 «Про затвердження порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорій складності» та ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об'єктів будівництва) самовільно виконані будівельні роботи із реконструкції будівлі літ. «А» автозаправного комплексу «Лукойл» №10-11, а саме: змінено техніко-економічні показники (на фасадній частині будівлі влаштовано нову вхідну групу, змінені геометричні розміри шляхом знесення перегородки між приміщеннями, влаштовано ролетні ворота в кількості двох штук, закладені та влаштовані нові дверні прорізи), також замінено паливо-роздавальні колонки, а саме паливороздавальні колонки встановлені на час прийняття автозаправного комплексу в експлуатацію у 2002 році, замінено на нові паливороздавальні колонки Quantium 510 (дата виготовлення 2012 рік) виробництва «Фірма Tokheim UK Ltd, Великобританія», зареєстрованими в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки у 2009 році за №У1414-09.

Відповідач дійшов висновку про те, що на час перевірки вищезазначений автозаправний комплекс експлуатується без прийняття в експлуатацію у встановленому чинним законодавством порядку після виконання будівельних робіт із реконструкції, чим порушено вимоги ч. 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та відноситься, як об'єкт підвищеної екологічної небезпеки, до V категорії складності.

За результатами перевірки Інспекцією складено акт перевірки від 16.10.2013, в якому зазначені виявлені в ході перевірки порушення та видано припис Інспекції з вимогою заборонити експлуатацію автозаправочного комплексу «Лукойл» №10-11 на вул. Столичне шосе, 99-К у Голосіївському районі міста Києва з 16.10.2013 та усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у встановленому законодавством порядку в строк до 18.11.2013.

Також, Інспекцією відносно позивача складено протоколи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 16.10.2013 з вимогами: заборонити експлуатацію зазначеного об'єкту з 16.10.2013; усунути порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності у встановленому законодавством порядку в строк до 18.11.2013.

У зв'язку із виявленими порушеннями, за результатами розгляду матеріалів справи про правопорушення у сфері містобудівної діяльності, відповідно до постанови Інспекції про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 24.10.2013 №488/13 ПІІ «Лукойл-Україна» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом третім пункту 5 частини другоїстатті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» та накладено штраф у сумі 1 032 000,00 грн.

Відповідно до постанови Інспекції про накладення штрафу за правопорушення у сфері містобудівної діяльності від 24.10.2013 №489/13 ПІІ «Лукойл-Україна» визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого абзацом шостим пункту 6 частини другої статті 2 Закону України "Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності", та накладено штраф у сумі 1 032 000,00 грн.

Вважаючи постанови відповідача про накладення штрафу протиправними, позивач звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції адміністративний позов задовольнив та зазначив, зокрема, що паливно-роздавальні колонки не є об'єктами будівництва в розумінні ст.4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», а тому для здійснення виконання технічного переоснащення автозаправної станції отримання дозволу та введення в експлуатацію не вимагається, у зв'язку з чим у відповідача відсутні підстави для застосування до позивача штрафних санкцій.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Абзацом 3 частини 1 статті 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що об'єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси, лінійні об'єкти інженерно-транспортні інфраструктури.

Відповідно до діючих на момент здійснення перевірки ДБН А.2.2- 2012, реконструкцією є перебудова введених в експлуатацію в установленому порядку об'єктів будівництва, яка передбачає удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та проживання, якості послуг, зміну основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність, функціональне призначення, геометричні розміри).

Порядок виконання будівельних робіт затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. N 466 (далі - Порядок № 466).

Згідно з п. 1 Порядку будівельні роботи - роботи з нового будівництва, реконструкції, технічного переоснащення діючих підприємств, реставрації, капітального ремонту.

Як вбачається з акта перевірки, паливороздавальні колонки встановлені на час прийняття автозаправного комплексу в експлуатацію у 2002 році, замінено на нові паливороздавальні колонки Quantium 510 (дата виготовлення 2012 рік) виробництва «Фірма Tokheim UK Ltd, Великобританія», зареєстрованими в Державному реєстрі засобів вимірювальної техніки у 2009 році за №У1414-09.

Таким чином, виходячи з аналізу встановлених фактичних обставин справи на підставі положень ДБН А.2.2- 2012, п. 1 Порядку № 466, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем були проведені роботи з реконструкції автозаправної станції шляхом здійснення технічного переоснащення, що мало наслідком зміну основних техніко-економічних показників (потужність, геометричні розміри) об'єкта (паливо-роздавальних колонок).

Висновок суду першої інстанції стосовно того, що паливно-роздавальна колонка - це самостійний технічний пристрій, який є заводським виробом та виготовлений відповідно до технічних умов, і може бути від'єднаний від місця встановлення без заподіяння йому шкоди, тобто не є новим об'єктом будівництва, колегія суддів вважає помилковими та звертає увагу, що паливно-роздавальна колонка є складовою частиною об'єкта будівницва - автозаправної станції, що був реконструйований шляхом заміни застарілих паливо- роздавальних колонок - новими, більш продуктивними (технічного переоснащення), внаслідок чого було створено новий об'єкт з іншими технічно-економічними показниками.

Як встановлено актом перевірки, автозаправна станція «Лукойл» № 11-10 відповідно до Додатку «М» ДБН А.2.2-3-2012 «Склад та зміст проектної документації на будівництво», постанови Кабінету Міністрів України № 557 від 27.04.2011 «Про затвердження порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорій складності» та ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об'єктів будівництва» відноситься до V категорії складності.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що будівля автозаправного комплексу, розташована по вул. Столичне шосе, 99-К у Голосіївському районі міста Києва, відноситься до ІІ, а не до V категорії складності з огляду на те, що постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.11.2014 у справі №826/17824/13-а на підставі висновку комісійної судової будівельно-технічної експертизи №1658/14-42/1659/14-43 від 26 серпня 2014 року, встановлено, що будівля автозаправного комплексу відноситься до ІІ категорії складності.

Відтак, суд першої інстанції зазначив, що постанова Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.11.2014 по справі №826/17824/13-а набрала законної сили та містить преюдиційні обставини, які беруться судом до уваги при розгляді даної справи.

Однак, колегія суддів заперечує такий висновок суду першої інстанції, оскільки у постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.11.2014 по справі №826/17824/13-а, висновок експертів був наданий щодо будівлі автозаправного комплексу, розташованої по просп. Героїв Сталінграду, 2/37 у Оболонському районі міста Києва.

У даній справі відповідач здійснював перевірку автозаправного комплексу «Лукойл» №10-11 на вул. Столичне шосе, 99-К. Отже, висновок суду першої інстанції щодо наявності преюдиційних обставин у постанові Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.11.2014 по справі №826/17824/13-а, є помилковим.

Статтею 1 Закону України «Про об'єкти підвищеної небезпеки» передбачено, що об'єкт підвищеної небезпеки - об'єкт, на якому використовуються, виготовляються, переробляються, зберігаються або транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій речовин у кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові маси, а також інші об'єкти як такі, що відповідно до закону є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру.

Частиною 3 ст. 13 Закону України «Про екологічну експертизу» передбачено, що перелік видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, встановлюється Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, і центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я.

Пунктом 21 Переліку видів діяльності та об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку, затвердженого постановою КМ України від 28 серпня 2013 р. № 808 передбачено, що автозаправні станції належать до об'єктів, що становлять підвищену екологічну небезпеку.

Колегія суддів наголошує, що вказана правова норма чітко встановлює, що автозаправні станції - це об'єкти, які становлять підвищену екологічну небезпеку.

Абзацом 1 п. 6 Порядку віднесення об'єктів будівництва до IV і V категорій складності, затвердженого постановою КМ України від 27 квітня 2011 року N 557, передбачено, що до V категорії складності відносяться об'єкти будівництва, які згідно із Законом України «Про об'єкти підвищеної небезпеки» є об'єктами підвищеної небезпеки.

За таких обставин, аналіз зазначених вище правових норм свідчить, що категорія складності автозаправних станцій фактично встановлена нормами діючого законодавства, і завжди є п'ятою. Тобто, діючим законодавством встановлено обмеження на визначення інших категорій складності автозаправних станцій ніж п'ята.

Пунктом 2 Порядку № 466 передбачено, що будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або договору суперфіцію та подання замовником за формою згідно з додатком 1 повідомлення про початок виконання будівельних робіт Держархбудінспекції або її територіальному органу (далі - Інспекція) за місцезнаходженням об'єкта будівництва - щодо об'єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта, які не потребують реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт (далі - декларація) або отримання дозволу на виконання будівельних робіт, відповідно до переліку об'єктів, будівництво яких здійснюється після надіслання повідомлення про початок виконання будівельних робіт; реєстрації відповідною Інспекцією декларації - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорії складності; видачі замовнику Інспекцією дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорії складності.

Таким чином, зважаючи на ту обставину, що автозаправна станція «Лукойл» № 11-10 відноситься до об'єктів будівництва, які мають V категорії складності, отримання замовником будівництва (реконструкції) дозволу Інспекцією на виконання будівельних робіт є обов'язковим.

З матеріалів справи вбачається, що при здійсненні позивачем робіт з реконструкції автозаправної станції «Лукойл» на вул. Столичне шосе, 99-К в Голосіївському районі міста Києва, дозвіл на здійснення будівельних робіт позивач не отримував.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до IV і V категорій складності.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що в діях позивача вбачається порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Частина 8 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачає, що експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється.

Приписами ч. 2 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» визначено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, що належать до IV і V категорій складності, здійснюється на підставі акта готовності об'єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Форма акта готовності об'єкта до експлуатації, форма сертифіката, порядок його видачі, розмір та порядок внесення плати за видачу сертифіката визначаються Кабінетом Міністрів України.

Акт готовності об'єкта до експлуатації підписується замовником, генеральним проектувальником, генеральним підрядником або підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), субпідрядниками, страховиком (якщо об'єкт застрахований).

Відповідно до ч. 4 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об'єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів.

Згідно з ч. 5 статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта є дата реєстрації декларації про готовність об'єкта до експлуатації або видачі сертифіката.

Як вбачається з матеріалів справи, автозаправна станція «Лукойл» на вул. Столичне шосе, 99-К у Голосіївському районі міста Києва після здійснення реконструкції в експлуатацію прийнята не була, що не відповідає вимогам статті 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

Відповідно до ч. 2 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» - державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», Кабінет Міністрів України своєю Постановою від 23 травня 2011 року № 553 затвердив Порядок здійснення державного архітектурно-будівельного контролю.

Відповідно до п. 11 Порядку № 553, посадові особи інспекцій під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю мають право, зокрема, складати протоколи про вчинення правопорушень та акти перевірок, і накладати штрафи у межах повноважень, передбачених законом; видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил.

У відповідності до пп. 16-18 Порядку № 553, за результатами державного архітектурно-будівельного контролю посадовою особою інспекції складається акт перевірки відповідно до вимог, установлених цим Порядком.

У разі виявлення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, крім акта перевірки, складається протокол разом з приписом усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил або приписом про зупинення підготовчих та будівельних робіт, які виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт (далі - припис).

Згідно з пунктом 4 статті 41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», посадові особи органів державного архітектурно-будівельного контролю під час перевірки мають право, в тому числі: видавати обов'язкові для виконання приписи щодо усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил; зупинення підготовчих та будівельних робіт, які не відповідають вимогам законодавства, зокрема будівельних норм, містобудівним умовам та обмеженням, затвердженому проекту або будівельному паспорту забудови земельної ділянки, виконуються без повідомлення, реєстрації декларації про початок їх виконання або дозволу на виконання будівельних робіт; забороняти за вмотивованим письмовим рішенням керівника органу державного архітектурно-будівельного контролю чи його заступника експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, не прийнятих в експлуатацію, тощо.

Припис складається у двох примірниках. Один примірник припису залишається в інспекції, а інший надається суб'єкту містобудування, щодо якого здійснюється державний архітектурно-будівельний контроль.

Відповідальність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (суб'єктів містобудування) за правопорушення у сфері містобудівної діяльності встановлює Закон України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності».

Статтею 1 цього Закону передбачено, що вчинення суб'єктами містобудування правопорушень у сфері містобудівної діяльності тягне за собою відповідальність, передбачену цим та іншими законами України.

Згідно з частиною першою статті 3 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», справи про правопорушення, передбачені цим Законом, розглядаються Державною архітектурно-будівельною інспекцією України та її територіальними органами.

Відповідно до абзацу 3 пункту 5 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності», суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: виконання будівельних робіт без отримання дозволу на їх виконання на об'єктах V категорії складності - у розмірі дев'ятисот мінімальних заробітних плат.

Згідно з абзацом 6 пункту 6 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» суб'єкти містобудування, які є замовниками будівництва об'єктів (у разі провадження містобудівної діяльності), або ті, що виконують функції замовника і підрядника одночасно, несуть відповідальність у вигляді штрафу за такі правопорушення: експлуатація або використання об'єктів будівництва, не прийнятих в експлуатацію, а також наведення недостовірних даних у декларації про готовність об'єкта до експлуатації чи акті готовності об'єкта до експлуатації: об'єктів V категорії складності - у розмірі дев'ятисот мінімальних заробітних плат.

Оскільки при проведенні перевірки відповідачем встановлено порушення позивачем при здійсненні робіт з реконструкції автозаправної станції «Лукойл» на вул. Столичне шосе, 99-К у Голосіївському районі міста Києва без дозволу на здійснення будівельних робіт та експлуатації цього об'єкта без введення в експлуатацію, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем порушено вимоги ч. 1 ст. 34 та ч. 8 ст. 39 Закону України «Про основи містобудівної діяльності», що є правопорушенням у розумінні Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності»

Виходячи з цього, притягнення позивача до відповідальності на підставі абзацу 6 пункту 6 та абзацу 3 пункту 5 частини другої статті 2 Закону України «Про відповідальність за правопорушення у сфері містобудівної діяльності» шляхом винесення оскаржуваних постанов про накладення штрафу є законним та обґрунтованим.

Враховуючи вищевикладене, з'ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України та судову практику, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування постанов.

Згідно з положеннями ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення, є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь головуючого судді, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 243, 315, 317, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд

П О С Т АН О В И В:

Апеляційну скаргу Державної архітектурно-будівельної інспекції України на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2019 року - задовольнити.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 20 лютого 2019 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Підприємства з іноземними інвестиціями «АМІК Україна» до Державної архітектурно-будівельної інспекції України про визнання протиправними та скасування постанов - відмовити повністю.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та може бути оскаржена протягом 30 днів, з урахуванням положень ст. 329 Кодексу адміністративного судочинства України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст виготовлено 21.05.2019.

Головуючий суддя Л.В. Бєлова

Судді Н.В. Безименна,

А.Ю. Кучма