Справа № 540/844/19
Суддя: Гомельчук С.В.
Дата ухвалення: 2019-05-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/844/19

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гомельчука С.В.,

при секретарі Воронцовій К.С.,

за участю:

представника позивача - Дудченка В.М.,

представника відповідача - Димченко О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Автодеталі" до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови в прийнятті митної декларації,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Автодеталі" (далі - позивач, ТОВ "ТД "Автодеталі") звернулось до суду з адміністративним позовом до Митниці ДФС у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (далі - відповідач, митниця), у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про коригування митної вартості товару від 25.01.2019 року №UA508000/2019/000006/2;

- визнати протиправною та скасувати картку відмови відповідача в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.01.2019 року № UA508030/2019/00013;

- стягнути з відповідача на користь позивача понесенні витрати на судовий збір у розмірі 3842,00 грн. та на професійну допомогу адвокатів у розмірі 20000,00 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.01.2019 року під час декларування товару позивачем була заявлена митна вартість товару, визначена ним самостійно за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. Для здійснення митного оформлення товару позивачем подано до митниці ДФС декларацію №UA508030/2019/000419 від 25.01.2019 року. Також для митного оформлення товару контролюючому органу надано пакет документів, передбачених законодавством. Однак, 25.01.2019 року відповідачем прийнято рішення №UA508000/2019/000006/2 про коригування митної вартості, відповідно до якого вартість товару вирахувана за резервним методом. Відмова у визнанні заявленої позивачем митної вартості обґрунтована тим, що декларантом заявлено не повні відомості про митну вартість та окремі складові митної вартості (фактурна вартість, транспортні витрати та витрати на страхування) достовірно документально не підтверджено, подані документи містять розбіжності та не надані деякі документи на вимогу митниці. Також відповідачем оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.01.2019 року № UA508030/2019/00013. Вказані рішення та картку відмови позивач вважає протиправним, оскільки відсутні обґрунтовані підстави для коригування заявленої декларантом митної вартості, просить скасувати їх, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою від 25.04.2019 року відкрито спрощене провадження у справі та призначено її розгляд на 21.05.2019 року.

21.05.2019 року в судовому засіданні за участю представників сторін проголошено вступну і резолютивну частини рішення по суті позовних вимог.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов з підстав викладених у ньому.

Представник відповідача проти позову заперечувала, просила відмовити в його задоволенні з підстав викладених у відзиві на позовну заяву. Зокрема, зазначила, що для здійснення митного оформлення товару декларантом ТОВ "ТД "Автодеталі" було подано митну декларацію №UA508030/2019/000419. При декларуванні митної вартості оцінюваного товару, декларантом було застосовано основний метод - метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції). Для здійснення митного оформлення та підтвердження заявленої митної вартості декларантом подані документи, передбачені ч.2 ст. 53 Митним кодексу України. Перевіряючи документи та відомості, які подавалися декларантом для здійснення митного оформлення товару, було детально вивчено умови договору на виконання підрядних робіт з виробництва продукції та інформацію інших документів поданих декларантом для здійснення митного оформлення.

Документи надані для підтвердження митної вартості містять розбіжності: в поданому до митного оформлення контракті № 20/06/2017 від 20.06.2017 у пункті 10.5. вказано, що усі витрати по фрахту несе Підрядчик, а саме «Hangzhou Haipai Transmission Technology CO LTD». Проте, в специфікації № 4 від 22.11.2018 року містяться примітки стосовно того, ще вартість товару встановлено на умовах поставки FOB NINGBO. У зв`язку з цим відповідач вважає, що позивач на підтвердження вартості фрахту має надати документ про оплату саме транспортних витрат перевізнику безпосередньо або документ, який підтверджує оплату цих витрат перевізнику експедитором. Крім того, відповідач, посилаючись на правили ІНКОТЕРМС 2010, зазначає, що продавець зобов`язаний надати покупцю, на його прохання, на його ризик і за його рахунок (при наявності витрат) інформацію, необхідну для отримання страхування. Серед документів наданих митниці для підтвердження заявленого рівня митної вартості відсутня інформація про те, що товар не страхувався покупцем, що на думку відповідача може свідчити про приховування достовірної інформації щодо страхування товару.

На виконання п. 5 статті 54 Митного кодексу України для підтвердження заявленої митної вартості декларанту було запропоновано надати додаткові документи. Декларантом надані наступні документи: акт приймання-передачі технічної документації, видаткову накладну, калькуляцію, лист, технічну документацію.

У ході здійснення аналізу поданих разом з митною декларацією від 25.01.2019 року №UA508030/2019/000419 та додатково наданих документів встановлено, що у своїй сукупності вони не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації, наявні розбіжності та відсутні усі необхідні відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

Додатково надана на запит Митниці ДФС митна декларація країни відправлення №16510321 не має перекладу, що унеможливлює порівняння зазначених у ній даних з митною декларацією поданою для митного оформлення. Також, в інвойсі від 22.11.2018 року №НР18116 відсутні банківські реквізити.

Аналізуючи об`єктивність вартості оцінюваного товару, порівнюючи рівень заявленої митної вартості з інформацією ЄАІС ДМСУ щодо раніше визнаної (визначеної) органом доходів і зборів вартості подібних товарів встановлено, що наявна інформація про вартість таких товарів значно перевищує заявлену.

В результаті митну вартість було скориговано та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України на підставі інформації, наявної у митному органі за митною декларацією № UА807190/2018/021430 від 10.11.2018 року.

Методи визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних та подібних (аналогічних) товарів не було застосовано у зв`язку з відсутністю інформації про вартість операцій з ідентичними та подібними (аналогічними) товарами, прийнятої органом доходів і зборів з дотриманням умов, зазначених у статтях 59 і 60 Кодексу.

На підставі викладеного представник відповідача вважає, що оскаржене рішення та картка відмови прийняті митницею на підставі та у відповідності до вимог законодавства, тому позов вважає необґрунтованим.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ТОВ "ТД "Автодеталі" (Замовник) та компанією «Hangzhou Haipai Transmission Technology CO LTD» (Підрядник) 20.06.2017 року укладено контракт №20/06/2017 на виконання підрядних робіт з виготовлення продукції.

Згідно із цим контрактом підрядник зобов`язується виготовити із власного матеріалу по технічній документації замовника продукцію в асортименті і кількості, указаних в контракті або у специфікаціях до контракту; замовник зобов`язується прийняти і оплатити виконану роботу та виготовлений товар. Результатом виконаних робіт є готова продукція - запасні частини до автомобілів та сільськогосподарської техніки. Ціна робіт включає відшкодування вартості витрат підрядника і плату за виконану роботу та виготовлену продукцію, строки та умови оплати оговорюються по кожній окремій партії продукції і фіксується у специфікаціях. Загальна сума контракту складає 498 000,00 доларів США. Поставка продукції відбувається згідно ІНКОТЕРМС 2010 на умовах поставки FOB Ningbo.

На умовах визначених контрактом та на підставі супроводжувальних документів у січні 2019 року позивач отримав від компанії «Hangzhou Haipai Transmission Technology CO LTD» товар - частини та пристрої для моторних транспортних засобів. Відповідно до Інвойсу НР18116 від 22.11.2018 року отримано товар на загальну суму 65 162,98 доларів США.

25.01.2019 року позивачем подана митна декларація для здійснення митного оформлення зазначеного товару (митна декларація № UA508030/2019/000419.

Митна вартість товарів, визначена декларантом самостійно у сумі 1 843 657,63 грн. за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для здійснення митного оформлення та підтвердження заявленої митної вартості декларантом, надано наступні документи:

- контракт № 20/06/2017 від 20.06.2017 року, з додатками №№ 1-3 та специфікацією №4 від 22.11.2018 року;

- інвойс НР18116 від 22.11.2018 року на загальну суму 65 162,98 доларів США;

- коносамент 177XBJBJN80354A від 30.11.2018 року;

- автотранспортну накладну 1646/1 від 16.01.2019 року;

- сертифікат про походження товару форми А від 06.12.2018 року;

- пакувальний лист від 22.11.2018 року;

- платіжний документ, що підтверджує вартість товару від 18.12.2018 року № 36, від 20.12.2018 року № 37, від 16.01.2019 року № 38;

- лист роз`яснення;

- довідка про вартість перевезення від 03.01.2019 року та інші документи, передбачені ст. 53 Митного кодексу України.

За результатами перевірки документів, поданих позивачем для підтвердження заявленої митної вартості товарів Митницею зроблено висновок, що вони містять розбіжності, числові значення складових митної вартості товарів, які є обов`язковими при її обчисленні, не підтверджені документально та заявлено неповні відомості про митну вартість товарів.

25.01.2018 року митницею оформлено повідомлення (письмову вимогу про надання документів), якою відповідач вимагав надати додаткові документи на підтвердження митної вартості, а саме: платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; якщо здійснювалось страхування - страхові документи, а також документи, які містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; копію митної декларації країни відправлення.

Позивачем додатково надано наступні документи: акт приймання-передачі технічної документації від 30.09.2018 року № 2, видаткову накладну від 05.02.2019 року № 67, калькуляції від 01.02.2019 №№37-40, лист від 06.02.2019 року № 06/02-2019, технічну документацію.

За результатами проведеної консультації митну вартість товару скориговано та визначено за резервним методом.

25.01.2018 року митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товару №UA508000/2019/000006/2, у визнанні заявленої декларантом митної вартості було відмовлено у зв`язку з тим, що позивачем заявлено не повні відомості про митну вартість та окремі складові митної вартості (фактурна вартість, транспортні витрати та витрати на страхування) достовірно документально не підтверджено.

Крім того, 25.01.2019 року відповідачем оформлено картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA508030/2019/00013.

Вказані рішення позивач вважає протиправними та просить скасувати.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з наступного.

Порядок визначення митної вартості товарів, методи визначення митної вартості товарів, що переміщуються через митний кордон України передбачено Митним кодексом України та іншими актами законодавства, прийнятими у відповідності до вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 248 Митного кодексу України митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення.

Згідно ст. 257 цього Кодексу декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Перелік відомостей, що підлягають внесенню до митних декларацій, обмежується лише тими відомостями, які є необхідними для цілей справляння митних платежів, формування митної статистики, а також для забезпечення додержання вимог цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Митне оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення здійснюється органами доходів і зборів на підставі митної декларації, до якої декларантом залежно від митних формальностей, установлених цим Кодексом для митних режимів, та заявленої мети переміщення вносяться такі відомості, у тому числі у вигляді кодів:

- заявлений митний режим, тип декларації та відомості про особливості переміщення;

- відомості про декларанта, уповноважену особу, яка склала декларацію, відправника, одержувача, перевізника товарів і сторони зовнішньоекономічного договору (контракту) або іншого документа, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), а в разі якщо зовнішньоекономічний договір (контракт) укладено на підставі посередницького договору, - також про іншу, крім сторони зовнішньоекономічного договору (контракту), сторону такого посередницького договору;

- відомості про найменування країн відправлення та призначення;

- відомості про транспортні засоби комерційного призначення, що використовуються для міжнародного перевезення товарів та/або їх перевезення митною територією України під митним контролем, та контейнери;

- відомості про товари: найменування; звичайний торговельний опис, що дає змогу ідентифікувати та класифікувати товар; торговельна марка та виробник товарів (за наявності у товаросупровідних та комерційних документах); код товару згідно з УКТ ЗЕД; найменування країни походження товарів (за наявності); опис упаковки (кількість, вид); кількість у кілограмах (вага брутто та вага нетто) та інших одиницях виміру; фактурна вартість товарів; митна вартість товарів та метод її визначення; відомості про уповноважені банки декларанта; статистична вартість товарів;

- відомості про нарахування митних та інших платежів, а також про застосування заходів гарантування їх сплати: ставки митних платежів; застосування пільг зі сплати митних платежів; суми митних платежів; офіційний курс валюти України до іноземної валюти, у якій складені рахунки, визначений відповідно до статті 3 1 цього Кодексу; спосіб і особливості нарахування та сплати митних платежів; спосіб забезпечення сплати митних платежів (у разі застосування заходів гарантування їх сплати);

- відомості про зовнішньоекономічний договір (контракт) або інший документ, що використовується в міжнародній практиці замість договору (контракту), та його основні умови;

- відомості, що підтверджують дотримання встановлених законодавством заборон та обмежень щодо переміщення товарів через митний кордон України;

- відомості про документи, передбачені частиною третьою статті 335 цього Кодексу;

- довідковий номер декларації (за бажанням декларанта).

Органам доходів і зборів забороняється вимагати внесення до митної декларації інших відомостей, ніж зазначені у цій статті.

Статтями 49, 50 Митного кодексу України визначено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.

Частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України також передбачено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно ч.ч.1 - 3 ст. 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:

1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); не впливають значною мірою на вартість товару; щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;

3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;

4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Частиною першою статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, згідно з приписами пункту 2 частини другої статті 52 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до ст. 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за основним методом (тобто за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції)) та другорядними: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); за резервним.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України встановлено вичерпний перелік документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення. Відповідно до цієї правової норми, документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно ч. 5 ст. 53 Митного кодексу України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Дана норма кореспондується з положеннями статті 318 Митного кодексу України, якою встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

У той же час, частиною 3 статті 53 Митного кодексу України передбачено, що в разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті (тобто ті, які входять до вичерпного переліку документів, що подається декларантом органу доходів і зборів для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення), містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Згідно з частинами четвертою та п`ятою статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний, зокрема, здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частина друга статті 54 Митного кодексу України).

Відповідно до частин шостої, сьомої статті 54 Митного кодексу України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

У разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Тобто, згідно норм Митного кодексу України, органом доходів і зборів при прийнятті рішення про коригування митної вартості товарів повинна бути зазначена послідовність застосування методів визначення митної вартості та причини, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Також згідно з частиною шостою статті 53 Митного кодексу України, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що органи доходів і зборів мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у органу доходів і зборів обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає органу доходів і зборів право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 Митного кодексу України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, наведені приписи зобов`язують орган доходів і зборів зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

В свою чергу, відсутність в рішенні про коригування митної вартості товарів інформації з належним обґрунтуванням того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Таке правозастосування узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеним у постанові від 31.03.2015 року в справі № 21-127а15, а також постановах Верховного Суду від 29.01.2019 року в справі № 815/6827/17, від 11.09.2018 року в справі №818/362/18, від 27.03.2018 року в справі № 814/1213/16, від 23.10.2018 року в справі №816/921/17.

Як установлено судом зі змісту рішення про коригування митної вартості товару від 25.01.2019 року № UA508000/2019/000006/2, у визнанні заявленої декларантом митної вартості було відмовлено у зв`язку з тим, що на думку митниці позивачем заявлено не повні відомості про митну вартість та окремі складові митної вартості (фактурна вартість, транспортні витрати та витрати на страхування) достовірно документально не підтверджено. При цьому відповідач вважає, що подані документи містять розбіжності, а саме: в контракті № 20/06/2017 від 20.06.2017 року у п. 10.5 вказано, що усі витрати по фрахту несе підрядник, проте у специфікації № 4 від 22.11.2018 року містяться примітки, що товар поставляється згідно ІНКОТЕРМС 2010 на умовах поставки FOB Ningbo; додатково надана на запит Митниці ДФС митна декларація країни відправлення №16510321 не має перекладу, що унеможливлює порівняння зазначених у ній даних з митною декларацією поданою для митного оформлення; в інвойсі від 22.11.2018 року № НР18116 відсутні банківські реквізити; у наданих документах не міститься інформації про страхування товару. Також у рішенні йдеться про те, що позивач на вимогу не надав наступні документи: страхові документи, а також документи, які містять відомості про вартість страхування; виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прайс-листи виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. За результатами проведеної консультації митну вартість товару скориговано та визначено за резервним методом.

З цього приводу суд зазначає, що відповідачем ні в рішенні про коригування митної вартості, ані в поясненнях до суду так і не було обґрунтовано, яким чином вказані розбіжності впливають на митну вартість товару чи її складових. Надані до митниці документи чітко передбачають, що вартість товару визначена із урахуванням умов поставки FOB Ningbo, банківські реквізити сторін контракту зазначені як в контракті, так і в додатковій угоді № 2 до нього і саме вони вказані в платіжному дорученні в іноземній валюті, яким товар було оплачено.

Слід зазначити, що згідно термінів Інкотермс-2010 за умовами поставки FOB (Free On Board) продавець зобов`язаний здійснити завантаження товару на борт судна, призначеного продавцем, у день чи в межах періоду, що узгоджені сторонами, в названому порту відвантаження, у спосіб, що відповідає звичаям порту; продавець зобов`язаний нести всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження. Отже, за умовами FOB зазначається порт відвантаження. Витрати на доставку товару з порту відвантаження покладаються на покупця і повинні включатись до митної вартості.

Суд звертає увагу на те, що при декларуванні товару та на вимогу митниці позивачем надавались, зокрема: договір транспортного експедирування від 23.05.2018 року № 23-05-18, укладений позивачем з ТОВ «ТГЛ Україна», п. п. 2.1.1, 2.1.2, 2.1.9, 2.2.7, 2.4.15, 2.4.16, 3.2 якого за своїм змістом передбачають вчинення експедитором в інтересах позивача дій, пов`язаних з транспортуванням товару, оплатою вартості перевезення та компенсацією клієнтом понесених експедитором витрат на перевезення товару; довідка ТОВ «ТГЛ Україна» від 03.01.2019 року №TG003662 про вартість перевезення та транспортно - експедиторських послуг по транспортуванню вантажу за коносаментом 177XBJBJN80354A, 177XBJBJN80354B за маршрутом Нінгбо (Китай) - Чорноморськ (Україна) в сумі 37 932,92 грн. та про те, що страхування вантажу не здійснювалось.

Судом також встановлено, що заявлена позивачем у графі 12 митної декларації митна вартість товару - 1 843 657,63 грн. - включає в себе указану вище вартість транспортних та експедиторських послуг (37 932,92 грн.), з урахуванням вартості доставленого товару (65 162,98 доларів США) в національній валюті по курсу на день розрахунку.

Щодо відомостей про страхування товару, то умови поставки FOB (Free On Board) за Інкотермс-2010 не передбачають обов`язковості страхування товару; у наданій позивачем до митниці довідки ТОВ «ТГЛ Україна» від 03.01.2019 року №TG003662 зазначено, що страхування вантажу не здійснювалось.

Згідно пункту 8 частини другої статті 53 Митного кодексу України вимоги щодо надання страхових документів, а також документів, що містять відомості про вартість страхування, передбачені лише для випадків, якщо страхування здійснювалося.

Отже, якщо страхування не здійснювалось, то вимоги щодо надання неіснуючих документів також слід вважати безпідставними.

Інші документи, які витребовувала митниця, на думку суду, в даному конкретному випадку не мали жодного значення для обчислення митної вартості товару. Надані ж позивачем документи у своїй сукупності надавали митниці змогу достовірно і повно перевірити правильність обчислення митної вартості.

Як вже зазначалось судом вище, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу (частина п`ята статті 57 Митного кодексу України).

При цьому, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі, якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Як встановлено судом під час судового розгляду справи, документи, подані ТОВ «ТД «Автодеталі» відповідачу з метою підтвердження заявлених відомостей про митну вартість товарів, містять усю необхідну інформацію про вартість товару, а також реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідачем не надано суду жодних доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Разом з тим, суд зауважує, що за результатами проведеної консультації, митну вартість товару №1, задекларовану у МД № UA508030/2019/000419, скориговано та визначено за резервним методом відповідно до статті 64 Митного кодексу України, на підставі інформації, наявної у митного органу - МД від 10.11.2018 № UА807190/2018/021430, а саме: 3,75 дол. США/кг (числове значення митної вартості товару становить: 21536*3,75 - 80760 дол. США).

Відповідач не надав на адресу суду митну декларацію, яку він використав для визначення митної вартості товарів.

Також необґрунтованим та не мотивованим є використання митним органом відповідної митної декларації, оскільки не відомо на яких умовах здійснювалась поставка товару за вказаною митною декларацією, а поставка товару імпортованого позивачем здійснювалась за правилами ІНКОТЕРМС 2010 на умовах поставки FOB Ningbo. Відповідач не надав доказів, що поставка товару за наведеною митним органом митною декларацією відбувалась на вказаних умовах.

Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Отже, позивачем для оформлення товарів за методом № 1 надано всі передбачені законодавством документи для підтвердження цін товару, що імпортується, а митним органом безпідставно застосовано резервний метод визначення митної вартості товару (метод №2ґ).

Правова позиція з даного питання викладена Вищим адміністративним судом України в ухвалі від 19.04.2017 року в справі К/800/37458/15 та в подальшому відображена в інших рішеннях з цього питання.

За таких обставин, висновок відповідача про неможливість визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), суд вважає необґрунтованим.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З огляду на таке, суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки при реалізації своїх владних повноважень.

Враховуючи, що твердження відповідача про неможливість застосування обраного позивачем методу визначення митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються (вартості операції), у судовому засіданні були спростовані, зважаючи на те, що документи, подані позивачем, відповідають вимогами чинного законодавства, необхідним для надання їм юридичної сили та доказовості, а отже і підтверджують заявлені позивачем відомості про митну вартість товарів, суд дійшов висновку, що визначення відповідачем митної вартості товару та коригування її у сторону збільшення за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення № UA508000/2019/000006/2 та картки відмови №UA508030/2019/00013.

Отже, позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач, звертаючись до суду з даним позовом сплатив судовий збір у сумі 3 842,00 грн., що підтверджується наявним в матеріалах справи платіжним дорученням № 903 від 19.04.2019 року. Отже, саме ця сума підлягає відшкодуванню ТОВ «ТД «Автодеталі» за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Автодеталі" (, 73000, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Робоча, 66) до Митниці Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (, 73000, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Гоголя, 13) про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості товарів, картки відмови в прийнятті митної декларації, задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Митниці Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (, 73000, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Гоголя, 13) про коригування митної вартості товарів від 25.01.2019 року № UA508000/2019/000006/2.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови Митниці Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (, 73000, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Гоголя, 13) в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення від 25.01.2019 року № UA508030/2019/00013.

Стягнути з Митниці Державної фіскальної служби у Херсонській області, Автономній республіці Крим та м. Севастополі (, 73000, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Гоголя, 13) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Торговий Дім "Автодеталі" (, 73000, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Робоча, 66) судовий збір в розмірі 3842,00 грн. (три тисячі вісімсот сорок дві гривні), шляхом безспірного списання.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 23 травня 2019 р.

Суддя Гомельчук С.В.

кат. 108020200