Справа № 440/403/19
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 р.Справа № 440/403/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Сич С.С.) від 05.03.2019 року (повний текст рішення складений 05.03.2019 р.) по справі № 440/403/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області

про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИЛА:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, в якому просив суд: зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області щомісячно з 01.01.2016 року здійснювати нарахування та виплату пенсії в розмірі - 67 % відповідних сум грошового забезпечення; встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подати в установлений судом термін, з моменту набрання рішенням законної сили, звіт про виконання рішення суду.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2019 по справі № 440/403/19 в задоволенні позову відмовлено.

Позивач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповно встановлені обставини справи, зазначає, що на момент призначення йому пенсії, вислуга років його становить загалом 24 роки, а тому він має право на обчислення пенсії за вислугу років з 01.01.2016 року у розмірі 67 % відповідних сум грошового забезпечення. Просить суд апеляційної інстанції рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2019 по справі № 440/403/19 скасувати та прийняти нове рішення, якою задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, в якій просив суд апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Сторони про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, колегія суддів апеляційної інстанції, переглядаючи судове рішення у даній справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги у відповідності до ч.1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що наказом Управління МВС України у Полтавській області № 141 о/с від 07 липня 2008 року "По особовому складу" (а.с. 15) майора міліції ОСОБА_1 , начальника штабу Лохвицького районного відділу, звільнено з органів внутрішніх справ з 07 липня 2008 року за пунктом 64 "б" (у запас через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України. Підставою звільнення у наказі зазначено: рапорт ОСОБА_1 від 24.06.2008 року, подання Лохвицького РВ від 24.06.2008 року, свідоцтво про хворобу №325-С, видане 25.06.2008 року військово-лікарською комісією, підпорядкованою ГУМВС (а.с. 16). Вислуга років станом на 07 липня 2008 року складає в календарному обчисленні 23 роки 05 місяців 28 днів, у пільговому обчисленні - 24 роки 11 місяців 09 днів. Безперервний стаж служби в ОВС становить 12 років 05 місяців 28 днів.

Протоколом за пенсійною справою № (МВС) від 23 липня 2008 року позивачу призначена пенсія згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" з 08 липня 2008 року за вислугу 24 (календ. 23) роки у розмірі 62 відсотків грошового забезпечення (а.с. 28).

14 грудня 2018 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області із заявою, у якій просив здійснити перерахунок пенсії починаючи з 01.01.2016 р. з врахуванням 5% до основного розміру пенсії (а.с. 12-13).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 20 грудня 2018 року №1839/П-03 позивача повідомлено, що відповідно до статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", звільненим зі служби у Службі судової охорони за віком чи через хворобу - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення. Відповідно до подання про призначення пенсії від 17.07.2008 №4/1821-421 Управління МВС України в Полтавській області ОСОБА_1 звільнений у запас через хворобу 07.07.2008 р. Зважаючи на зазначене, пенсію позивачу призначено з 08.07.2008 р. в розмірі 62% від грошового забезпечення з врахуванням вислуги тривалістю 24 роки: 50% за вислугу 20 років та додатково по 3 відсотки за кожен рік понад 20 років (50 + (3% х 4р.) = 62%). Зазначено, що підстави для встановлення пенсії у розмірі 67 % відповідним сум грошового забезпечення відсутні, оскільки ОСОБА_1 звільнений зі служби через хворобу у запас, а не у відставку (а.с. 14).

Позивач не погодився з відмовою відповідача у нарахуванні та виплаті пенсії, виходячи з 67 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для перерахунку пенсії позивачу, оскільки позивача звільнено зі служби не у відставку, а у запас, а тому вважає, що пенсія відповідачем призначена у відповідності до вимог чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції на підставі наступного.

Спеціальним законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Вказаним Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

У відповідності до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (в редакції станом на час призначення пенсії позивачу (липень 2008 року)) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Аналізуючи наведену норму, можна прийти до висновку, що визначальним критерієм для встановлення розміру пенсії (50% чи 55% відповідних сум грошового забезпечення ) є підстава звільнення особи з військової служби.

Зокрема, пенсія в розмірі 55% встановлюється звільненим військовослужбовцям виключно у двох випадках: звільнення у відставку за віком або звільнення у відставку за станом здоров`я. При цьому суд зазначає, що така підстава звільнення повинна бути зазначена у наказі про звільнення.

З матеріалів справи встановлено, що наказом Управління МВС України у Полтавській області № 141 о/с від 07 липня 2008 року "По особовому складу" майора міліції ОСОБА_1 , начальника штабу Лохвицького районного відділу, звільнено з органів внутрішніх справ з 07 липня 2008 року за пунктом 64 "б" (у запас через хворобу) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (а.с. 15).

Відповідно до Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 22.03.1992 звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) у запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби з виключенням з військового обліку.

Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затверджене постановою Кабінету Міністрів УРСР № 114 від 29.07.1991 року (надалі Положення №114) визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки.

Згідно з пунктом 62 Положення №114 звільнення осіб рядового і начальницького складу зі служби провадиться: а) у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік), якщо звільнені особи не досягли граничного віку, встановленого Законом України Про військовий обов`язок і військову службу для перебування в запасі осіб, які мають військові звання і за станом здоров`я придатні до військової служби; б) у відставку, якщо звільнені особи досягли граничного віку, встановленого Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання або визнані військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби (із зняттям з військового обліку).

Пунктом 3 частини 1 статті 22 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" №2232-XII від 25.03.1992 визначено, що граничний вік перебування на військовій службі встановлюється для військовослужбовців старшого офіцерського складу: майорів (капітанів 3 рангу), підполковників (капітанів 2 рангу) - до 50 років; полковників (капітанів 1 рангу) - до 55 років.

Тобто, граничний вік перебування на військовій службі у званні майора міліції встановлено для позивача до 50 років.

Відповідно до пункту 64 Положення №114 особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік): а) за віком - при досягненні віку, встановленого для них пунктом 7 цього Положення. Крім того, за віком можуть бути звільнені особи середнього начальницького складу, які мають вислугу 20 і більше років (у пільговому обчисленні), і яким до досягнення встановленого віку перебування на службі залишилося 3 роки і менше, а за їх бажанням при досягненні цього віку - незалежно від наявності вислуги років; б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби в мирний час (у військовий час - обмежено придатними 2-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії; в) через обмежений стан здоров`я - у разі визнання їх придатними до військової служби поза строєм у мирний час (у військовий час обмежено придатними 1-го ступеня) за рішенням військово-лікарської комісії при неможливості використання їх на службі у зв`язку з відсутністю відповідних вакантних посад; г) через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі; д) через службову невідповідність; є) за порушення дисципліни; ж) за власним бажанням - при наявності поважних причин, що перешкоджають виконанню службових обов`язків; з) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства і відомства (організації); и) через сімейні обставини або з інших поважних причин, перелік яких затверджується Кабінетом Міністрів України; і) у зв`язку з непроходженням випробування в період іспитового строку; ї) у зв`язку з прямим підпорядкуванням близькій особі; й) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, яким накладено стягнення у виді позбавлення права обіймати посади або займатися діяльністю, що пов`язані з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, чи кримінального правопорушення.

Звільнення зі служби осіб рядового і начальницького складу у відставку врегульоване пунктом 65 Положення №114, відповідно до якого особи рядового і начальницького складу звільняються зі служби у відставку (із зняттям з військового обліку): а) за віком - при досягненні граничного віку, встановленого пунктом 7 цього Положення та Законом України "Про військовий обов`язок і військову службу" для перебування в запасі осіб, які мають відповідні військові звання; б) через хворобу - у разі визнання їх непридатними до військової служби за рішенням військово-лікарської комісії, винесеним до звільнення особи із служби.

Колегія суддів встановила, що ОСОБА_1 з 07 липня 2008 року звільнений з органів внутрішніх справ у запас через хворобу за пунктом 64 "б" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, а не у відставку через хворобу за пунктом 65 "б" вказаного Положення.

Таким чином, у відповідача відсутні підстави призначати ОСОБА_1 пенсію у розмірі 67% грошового забезпечення (55% за вислугу 20 років та додатково по 3 відсотки за кожен рік понад 20 років (55 + (3% х 4р.) = 67%), оскільки розмір пенсії, виходячи з 55% відповідних сум грошового забезпечення може призначатися виключно особам, звільненим з військової служби у відставку, а не у запас.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на положення норм Закону України "Про Національну поліцію", колегія суддів не приймає, оскільки позивач був звільнений з органів внутрішніх справ, та в Національній поліції не працював, тому Закон України "Про Національну поліцію" не можуть бути застосований до даних правовідносин.

Таким чином, відсутні підстави для висновку про зобов`язання відповідача щомісячно з 01.01.2016 року здійснювати нарахування та виплату пенсії в розмірі - 67 % відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють серед іншого, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення. При розгляді справи встановлено, що бездіяльності збоку відповідача відсутня, а позов є передчасним, а тому, суд першої інстанції правомірна відмовив в задоволенні позову.

За таких обставин, колегія суддів, переглянувши у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що при прийнятті рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2019 по справі № 440/403/19 суд дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених підстав, висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2019 року по справі № 440/403/19 - залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 05.03.2019 року по справі № 440/403/19 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло А.М. Григоров

Повний текст постанови складено 20.05.2019 року