Справа № 456/487/17
Суддя: Іщук Лариса Петрівна
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 рокуЛьвів№ 857/3747/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді - Іщук Л. П.,

суддів - Обрізка І. М., Онишкевича Т. В.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 січня 2019 року, постановлену суддею Гулою Л. В. у м. Стрий, у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, головного інспектора будівельного нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Корвацького Ігоря Ярославовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 року ОСОБА_1 звернулася в суд з адміністративним позовом до Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, головного інспектора будівельного нагляду Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області Корвацького І. Я., в якому просила скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення від 12 січня 2017 року № 7/6-ф/пз та закрити провадження у вказаній справі.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 16 січня 2019 року позов задоволено.

21 січня 2019 року представник ОСОБА_1 подав до суду заяву, в якій просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі 11 000 грн.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 січня 2019 року вказану заяву залишено без розгляду.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій покликається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нове судове рішення про задоволення заяви.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції розглянув її заяву без її участі та без повідомлення її про дату, час і місце судового розгляду, що є порушенням принципу доступу до правосуддя. Зазначає, що вона має право на відшкодування витрат на правничу допомогу, адже витрати на професійну правничу допомогу є частиною судових витрат та підтверджені належними доказами.

Оскільки учасники справи в судове засідання не прибули, були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, суд відповідно до пункту 2 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України ухвалив здійснювати розгляд справи в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь головуючого судді, проаналізувавши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Відповідно до статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини другої якої за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Позивач зазначила, що зазнала витрат на правничу допомогу в сумі 11 000 грн, яку їй надавав адвокат Мазур В. В., в підтвердження чого надала копії акта виконаних робіт від 16 січня 2019 року та квитанції від 16 січня 2019 року.

Залишаючи без розгляду заяву про стягнення витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано суду всіх необхідних доказів на підтвердження надання такої допомоги, її видів та розміру, зокрема, договору про надання правової допомоги від 28 листопада 2017 року, а відтак, підстави для стягнення цих витрат відсутні. Крім того, зазначено, що наданий позивачем акт виконаних робіт містить покликання на надання правової допомоги в межах цивільної справи № 456/484/17, хоча заява подана в адміністративній справі № 456/487/17.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

За змістом пункту 1 частини третьої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постанові від 22 січня 2019 року у справі № 802/1606/17-а, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як встановлено з матеріалів справи, первісно під час розгляду справи судом першої інстанції позивачем було надано суду копію ордеру серії РН-034 № 042 на надання правової допомоги адвокатом Мазуром В. В.

Копію договору про надання правової допомоги від 28 листопада 2017 року № 042 позивач надала суду лише як додаток до апеляційної скарги без зазначення причин, які об`єктивно не залежали від неї, однак, унеможливлювали подання відповідного доказу до суду першої інстанції, що відповідно до частини четвертої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України не може прийматись судом як доказ.

Більше того, відповідно до умов цього договору розмір гонорару, витрат на правову допомогу та фактичних витрат адвоката наведено в додатку № 1 до даного договору, який є його невід`ємною частиною (пункт 5.3), натомість, такий позивачем суду не наданий.

Крім цього, до заяви про стягнення витрат на правничу допомогу позивач подала копію акта виконаних робіт від 16 січня 2019 року, згідно з яким адвокат Мазур В. В. на виконання договору про надання правової допомоги від 28 листопада 2017 року надав їй правову допомогу у цивільній справі № 456/484/17 на суму 11 000 грн, а саме:

з`ясування з клієнтом обставин справи, вивчення наданих клієнтом матеріалів, складення угоди про надання правової допомоги у цивільному провадженні (витрачений час - 2 год, вартість 1600 грн);

збирання документів (доказів) написання заяв, запитів (витрачений час - 2 год, вартість 1600 грн);

ознайомлення з матеріалами цивільної справи в Стрийському міськрайонному суді (витрачений час - 1,5 год, вартість 1200 грн);

ознайомлення з матеріалами справ за зверненнями ОСОБА_1 в березні 2017 року на неправомірні дії працівників Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області щодо предмету спору (витрачений час - 1,5 год, вартість 1200 грн);

аналіз законодавства (витрачений час - 1 год, вартість 800 грн);

аналіз судової практики (витрачений час - 1 год, вартість 800 грн);

аналіз зібраних документів (витрачений час - 1 год, вартість 800 грн);

апеляційна скарга на ухвалу Стрийського міськрайонного суду (витрачений час - 2 год, вартість 1600 грн);

судове засідання в апеляційному суді Львівської області (вартість 600 грн);

три судові засідання у Стрийському міськрайонному суді (вартістю по 600 грн).

Що стосується зазначених вище видів юридичної допомоги, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що надана позивачу правова допомога, зазначена в пункті 1 такого акта, передувала укладенню договірних відносин з адвокатом Мазуром В. В., а тому не може бути відшкодована відповідачем; що адвокат жодних доказів в підтвердження позовних вимог суду не надавав, як і не підтвердив здійснення будь-яких запитів; що в справі відсутні докази, з яких можна встановити з матеріалами яких справ адвокат ознайомлювався, та яке значення вони мали при вирішенні даної справи, а також суду невідомо в який спосіб позивачу була надана правова допомога внаслідок аналізу законодавства, судової практики чи зібраних документів. Крім цього, у апеляційному розгляді справи представник позивача участі не брав, лише надіслав заяву про розгляд справи без його участі.

З аналізу матеріалів справи можна зробити висновок, що правова допомога адвоката Мазура В. В. в основному була спрямована на затягування розгляду даної справи, незважаючи на терміновість розгляду вказаної категорії адміністративних справ.

Отже, враховуючи викладене, а також розумність та співвідношення розміру заявлених вимог до обсягу наданої адвокатом правової допомоги, суд першої інстанції зробив правильний висновок, що заява про відшкодування витрат на правову допомогу не підлягає задоволенню за відсутністю в матеріалах справи належних та допустимих доказів надання такої допомоги.

Що стосується покликання скаржника на неповідомлення її судом першої інстанції про дату, час і місце судового розгляду заяви про стягнення витрат на правничу допомогу, то апеляційний суд вважає таке обґрунтованим, оскільки в матеріалах справи відсутні докази надіслання та вручення позивачу повістки про виклик в суд, що є порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, яке не призвело до неправильного вирішення заяви.

Враховуючи те, що суд першої інстанції правильно вирішив заяву позивача, однак, здійснив її розгляд за відсутності позивача, не повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання, апеляційний суд відповідно до частини третьої статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України скасовує ухвалу суду першої інстанції та ухвалює нове судове рішення - про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись статтями 310, 315, 317, 321, 322, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 25 січня 2019 року у справі № 456/487/17 - скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення витрат на правничу допомогу.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуючий суддя Л. П. Іщук
судді І. М. Обрізко
Т. В. Онишкевич