Справа № 540/714/19
Суддя: Морська Г.М.
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ХЕРСОНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 травня 2019 р.м. ХерсонСправа № 540/714/19
11 год. 16 хв.

Херсонський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Морської Г.М.,

при секретарі: Кованій В.А.,

за участю:

представника позивача - Ковальчук І.М.,

представника відповідача - Діденко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

ОСОБА_1 (далі-позивач-1) та ОСОБА_2 (далі-позивач-2) звернулися до суду із адміністративним позовом до Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області (далі - відповідач), у якому просить:

-визнати протиправним та скасувати рішення відповідача про скасування рішення про оформлення набуття позивачами громадянства України від 10.12.2018 р.;

- стягнути з відповідача понесені позивачами судові витрати у вигляді судового збору на загальну суму 1536,80 грн. та витрати понення на правову допомогу у розмірі 10000 грн.

Ухвалою від 10.04.2019 року позовна заява залишена без руху, позивачам наданий строк для усунення недоліків.

Ухвалою від 23.04.2019 р. у справі відкрите спрощене позовне провадження, судове засідання призначене на 22.05.2019 р.

22.05.2019 р. в судовому засіданні оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

Позовні вимоги позивачів обґрунтовані тим, що у 2008 році ОСОБА_1 звернулася до УМВС України в Херсонській області із заявою про оформлення їй та за територіальним походженням її неповнолітній дитині набуття громадянства України. На підтвердження факту постійного проживання на території України, позивач-1 надала рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 29.01.2008 р. яким встановлений факт проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на території України станом на 24.08.1991 р. За результатами поданих позивачем-1 документів, останній було оформлене громадянство та виданий паспорт громадянина України від 04.08.2009 р. Однак, 31.01.2019 р., отримавши довідку від 13.12.2018 р. №6/18, позивачі дізналися про те, що рішенням УДМС України в Херсонській області від 10.12.2018 р. припинене громадянство України ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_2 на підставі ст.8 ЗУ «Про громадянство». Отримавши таку інформацію, позивачі звернулися до УДМС України в Херсонській області, яке за результатами звернення повідомили ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про прийняте Апеляційним судом Херсонської області рішення від 27.07.2011 р., відповідно до якого відмовлено в задоволенні заяви позивача про встановлення факту постійного проживання на території України. Враховуючи цей факт, відповідач вважає, що оскільки при оформленні громадянства позивачем-1 подане рішення суду, яке скасоване судом апеляційної інстанції, таким чином відомості подані ОСОБА_1 були недостовірні, тому громадянство підлягає скасуванню. Позивачі із такими висновками відповідача не погоджуються, вважають дії міграційної служби протиправними, тому просять задовольнити позов в повному обсязі.

Представник позивачів в судовому засіданні - 23.05.2019 р. підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити.

17.05.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого Управління ДМС України в Херсонській області заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає їх необґрунтованими та безпідставними з огляду на наступне. Із матеріалів архівної справи відносно позивачів слідує, що рішенням УМВС України в Херсонській області від 01.06.2009 р. ОСОБА_1 , громадянці Республіки Вірменія, разом з її неповнолітньою донькою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було оформлено набуття громадянства України за територіальним походженням, відповідно до частини 1 статті 8 ЗУ «Про громадянство України». При цьому, підставою набуття громадянства України слугувало рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 29.01.2008 р. по справі № 2-О-4/2008, яким було встановлено юридичний факт проживання позивачів на території України станом на 24.08.1991 р. У вересні 2018 р. позивач-1 звернулася до Бериславського РС УДМС України в Херсонській області з приводу оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон. Після отримання такої заяви позивача, з метою ідентифікації особи та перевірки факту належності до громадянства України, відповідач направив запит № 6501.3.7-15934/65.3-18 від 26.10.2018 р. до Бериславського районного суду Херсонської області щодо надання інформації чи оскаржувалося в апеляційному порядку рішення суду від 29.01.2008 р. по справі № 2-О-4/2008. Бериславський районний суд листом від 12.11.2018 р. повідомив відповідача про те, що рішення суду першої інстанції скасоване Апеляційним судом Херсонської області та ухвалене нове, яким у задоволенні заяви ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , діючих у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_2 про встановлення факту постійного проживання на території України до 24.08.1991 року відмовлено. Таким чином, на підставі рішення апеляційної інстанції від 27.07.2011 р. та на виконання вимог п.п. 88, 96 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, відповідачем було підготовлене подання про скасування рішення про оформлення позивачам набуття громадянства України. 10.12.2019 року подання затверджене начальником УДМС. Враховуючи викладене, відповідач вважає оскаржуване рішення обґрунтованим та таким, що не підлягає скасуванню.

Представник відповідача підтримав позицію викладену у відзиві на позовну заяву, просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Розглянувши надані сторонами документи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

29.01.2008 р. Бериславський районний суд Херсонської області по справі від № 2-О-4/2008 прийняв рішення, яким встановив факт постійного проживання, станом до 24.08.1991 р. та з 24.08.1991 р., на території України - ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та набуття останніми права на одержання громадянства України.

05.05.2009 року ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) звернулася до УМВС України в Херсонській області із заявою про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням від 28.04.2009 р. №169/09, одночасно із проханням оформлення громадянства її неповнолітній дитині - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підтвердження народження чи проживання на території України до 24.08.1991 року, ОСОБА_1 долучила до заяви рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 29.01.2008 р. по справі № 2-О-4/2008.

Рішенням ВГІРФО УМВС України в Херсонській області від 01.06.2009 року, відповідно до ч.1 ст.8 ЗУ «Про громадянство», оформлене набуття громадянства України за територіальним походженням ОСОБА_1 та її неповнолітньою донькою ОСОБА_2 .

04.08.2009 р. Бериславським РВ УМВС України в Херсонській області ОСОБА_1 виданий паспорт громадянки України серії НОМЕР_1 .

Разом із тим, Апеляційний суд Херсонської області рішенням від 27.02.2011 року скасував рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 29.01.2008 р. по справі № 2-О-4/2008 та ухвалив нове, яким відмовив ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , діючих у своїх інтересах та інтересах неповнолітньої ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у задоволенні заяви про встановлення факту постійного проживання на території України.

31.01.2019 р. Бериславський районний сектор УДМС в Херсонській області довідкою №15/300 повідомив ОСОБА_1 про те, що 10.12.2018 року Управлінням державної міграційної служби України в Херсонській області прийняте рішення, яким скасоване рішення УМВС України в Херсонській області від 01.06.2009 року про оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням, відповідно до ЗУ «Про громадянство України» громадянці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом із її донькою - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до подання УДМС України в Херсонській області від 10.12.2018 р., підставами для скасування рішення про оформлення набуття позивачами громадянства України - Рішення Апеляційного суду Херсонської від 27.07.2011 р. по справі № 22ц-3098/11 по скасуванню рішення Бериславського районного суду від 29.01.2008 р. по справі № 2-0-4/2008.

Не погодившись із скасуванням набуття громадянства та підставами, що слугували цьому, позивачі звернулися до суду із даним позовом.

Вирішуючи правовідносини, що виникли між позивачами та відповідачем, суд враховує наступні обставини справи та приписи законодавства.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України "Про громадянство України" № 2235-III від 18.01.2001 року (далі Закону №2235-ІІІ).

Відповідно до положень ст. 1 Закону №2235-ІІІ громадянство України - правовий зв`язок між фізичною особою і Україною, що знаходить свій вияв у їх взаємних правах та обов`язках, а громадянин України - це особа, яка набула громадянство України в порядку, передбаченому законами України та міжнародними договорами України.

Як визначено приписами п.2 ст. 6 Закону №2235-ІІІ Громадянство України набувається за територіальним походженням.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону № 2235-III, особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства.

В той же час, положеннями ст.17 Закону №2235-ІІІ передбачено, що громадянство України припиняється: 1) внаслідок виходу з громадянства України; 2) внаслідок втрати громадянства України; 3) за підставами, передбаченими міжнародними договорами України.

Відповідно до положень п.2 ч.1 п.2 ст.19 Закону №2235-ІІІ підставами для втрати громадянства України є набуття особою громадянства України на підставі статті 9 цього Закону внаслідок обману, свідомого подання неправдивих відомостей або фальшивих документів.

Датою припинення громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата видання відповідного указу Президента України.

При цьому, відповідно до приписів ст. 21 Закону №2235-ІІІ рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується, якщо особа набула громадянство України відповідно до статей 8 та 10 цього Закону шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Згідно із ст. 24 Закону №2235-ІІІ центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, здійснює повноваження щодо: 1) встановлення належності до громадянства України відповідно до статті 3 цього Закону; 2) прийняття заяв разом із необхідними документами щодо прийняття до громадянства України, щодо виходу з громадянства України дітей у випадках, передбачених частинами десятою дванадцятою статті 18 цього Закону, перевірки правильності оформлення документів, наявності умов для прийняття до громадянства України і відсутності підстав, з яких особа не приймається до громадянства України, наявності підстав для виходу з громадянства України і відсутності підстав, з яких не допускається вихід з громадянства України, надсилання заяв разом зі своїм висновком на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства; 3) підготовки подань про втрату особами громадянства України і разом із необхідними документами надсилання їх на розгляд Комісії при Президентові України з питань громадянства; 4) прийняття рішень про оформлення набуття громадянства України особами з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4-10 статті 6 цього Закону; 5) скасування в межах повноважень прийнятих рішень про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 цього Закону; 6) виконання рішень Президента України з питань громадянства; 7) видання особам, які набули громадянство України, паспортів громадянина України, тимчасових посвідчень громадянина України, довідок про реєстрацію особи громадянином України; 8) вилучення в осіб, громадянство яких припинено або стосовно яких скасовано рішення про оформлення набуття громадянства України, паспортів громадянина України, тимчасових посвідчень громадянина України, паспортів громадянина України для виїзду за кордон та видання довідок про припинення громадянства України; 9) ведення обліку осіб, які набули громадянство України, та осіб, які припинили громадянство України.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України визначено Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень , затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 (в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року № 588/2006) (далі - Порядок № 215).

Відповідно до п.25 Порядку № 215 (в редакції, яка діяла на момент подачі позивачем заяви про набуття громадянства України за територіальним походженням), для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа подає документи, передбачені підпунктами "а"-"в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях

Для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону ( 2235-14 ) особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка органу внутрішніх справ про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала у громадянстві колишнього СРСР; в) рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року ( п.8 Порядку №215).

Відповідно до п. ч.1 ст. 3 Закон № 2235-III (в редакції на час набуття громадянства) Громадянами України є, зокрема, усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Згідно пунктів 96 та 97 вказаного Порядку № 215 (в редакції, яка діяла на момент скасування рішення про набуття позивачем громадянства України), подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у випадках, передбачених статтею 21 Закону, стосовно особи, яка проживає в Україні, готується управлінням, відділом (сектором) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, до якого цією особою подавалися документи щодо оформлення набуття громадянства України. Подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України разом із документами, передбаченими підпунктом "б" пункту 88 цього Порядку, надсилається до головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі.

Рішення про оформлення набуття громадянства України скасовується начальником головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі або його заступником. Повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України у тижневий строк надсилається до управління, відділу (сектору) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення, яким було внесено подання про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України. Управління, відділ (сектор) міграційної служби в районі, районі у місті, місті обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення не пізніш як у тижневий строк з дня одержання повідомлення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України повідомляє про це відповідну особу у письмовій формі із зазначенням причин скасування такого рішення.

З аналізу наведених норм законодавства України слідує, що скасування рішення про оформлення набуття громадянства відбувається на підставі документів, які підтверджують, що особа набула громадянство України за територіальним походженням шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України.

Отже, скасування рішення про оформлення набуття громадянства за територіальним походженням потребує наявності достатніх та належних доказів щодо встановлення факту подання особою свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів.

Суд встановив,що ОСОБА_1 разом зі своєю неповнолітньою дитиною, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , набула громадянство України за територіальним походженням згідно рішення УМВС України в Херсонській області від 01.06.2009 р.. Підставою для набуття громадянства України було постійне проживання ОСОБА_1 на території України до 24 серпня 1991 року, що підтверджується рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 29.01.2008 р. у цивільній справі №2-0-4/2008 про встановлення факту постійного проживання на території України.

10.12.2018 р. УДМС України в Херсонській області прийнято рішення про скасування попереднього рішення від 01.06.2009 р. про оформлення набуття громадянства України позивачами.

Суд зазначає, що єдиною підставою для скасування відповідачем рішення від 01.06.2009 р. про оформлення набуття позивачами громадянства України є рішення суду апеляційної інстанції від 27.07.2001 р., яким скасоване рішення Бериславського районного суду Херсонської області про встановлення факту постійного проживання, зокрема, позивача -1 на території України до 24.08.1991 р.

Таким чином, із викладеного слідує, що в 2009 році на підтвердження факту проживання на території України заявником ОСОБА_1 надане судове рішення, яке скасоване судом апеляційної інстанції в 2011 році, тобто, на думку міграційного органу, при набутті громадянства позивачем-1 надані завідомо неправдиві відомості та фальшиві документи, відповідно до ст.21 ЗУ «Про громадянства України».

Отже, скасувавши рішення про оформлення набуття громадянства України на підставі ст.21 ЗУ «Про громадянства України», відповідач керувався доказами, які свідчили про факт подання ОСОБА_1 в 2008 році свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, а саме, рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 29.01.2008 р. по справі №2-0-4/2008

Надаючи оцінку наведеній позиції відповідача, суд зазначає наступне.

Із матеріалів справи слідує, що рішення суду від 29.01.2008 р. по справі №2-0-4/2008, яке долучалося ОСОБА_1 до заяви від 28.04.2009 р. на підтвердження факту постійного проживання на території України, набрало законної сили та було чинним на дату набуття позивачами громадянства України - 01.06.2009 р.

Разом із тим, 27.07.2011 р. зазначене рішення скасоване судом апеляційної інстанції, тобто через 2 роки після набуття позивачами громадянства України.

Отже, позивач-1 при подані у 2009 році до УМВС України в Херсонській області заяви про оформлення набуття громадянства України разом із рішенням суду від 29.01.2008 р., не могла знати наперед про його скасування в 2011 р., тому документ, який нею надавався до органу МВС, станом на 05.05.2009 р., був справжнім та достовірним.

Із викладеного слідує, що в діях ОСОБА_1 та ОСОБА_6 відсутні ознаки, які б свідчили про отримання громадянства шляхом обману, внаслідок подання свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, приховування будь-якого суттєвого факту, за наявності якого особа не може набути громадянство України, а відтак положення ст. 21 Закону України «Про громадянство України» не підлягають застосуванню до позивачів.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідач скасував рішення про оформлення набуття ОСОБА_1 та ОСОБА_6 громадянства України за територіальним походженням за відсутності правових підстав.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Відповідно до ч.1 ст.76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Суд зауважує, що відповідачем не надано належних доказів у розумінні ст. 76 КАС України на підтвердження факту подання позивачем свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, таких, наприклад, як вирок суду за ст. 358 Кримінального кодексу України.

Вказана позиція узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 14.11.2018 року по адміністративній справі № 820/1293/16 (провадження № К/9901/10802/18).

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 31.05.2009 р. закінчила Бериславський міжшкільний навчально-виробничий комбінат, що підтверджується копією свідоцтва серії КПК№0029; в 28.06.2009 р. отримула атестат Новобериславської ЗОШ І-ІІ ступенів про повну загальну середню освіту серії НОМЕР_2 ; 31.08.2011 р. отримала диплом кваліфікованого робітника серії НОМЕР_3 Професійно-морського ліцею Вищого навчального закладу «Херсонський державний морський інститут».

08.05.2013 р. Бериславським РС УДМС України в Херсонській області Казарян Ліді Серьожаївній виданий паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 .

06.02.2017 р. ОСОБА_2 , органом ДМС №6501, виданий паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_5 .

Враховуючи наведене, для позивачів скасування рішення про набуття громадянства України має наслідком повну зміну способу життя родини.

Однак, дані обставини не були враховані відповідачем при прийнятті оскаржуваного рішення від 10.12.2018 року.

За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним та скасування рішення відповідача про скасування набуття позивачами громадянства України від 10.12.2018 р.

Щодо заявлених позивачами до стягнення витрат на правову допомогу, суд відмічає наступне.

Згідно положень ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

05.04.2019 року у позовній заяві позивачі просять стягнути з відповідача судовий збір у сумі 1536,80 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 10000,00 грн.

На підтвердження витрат позивачі надали:

- договори про надання правової допомоги від 19.03.2019 р. та від 04.04.2019 р. укладені із адвокатом Ковальчук І.М.;

- ордери ХС № 129215 від 04.04.2019 р. та ХС № 129192 від 19.03.2019 року, виданих на підставі договорів про надання правової допомоги;

- розрахунки витрат до Договору про надання правової допомоги від 04.04.2019 р.. відповідно до яких розрахунок вчинено з урахуванням вартості однієї години роботи - 1000,00 грн.: аналіз законодавства України, яким врегульовано правовідносини, усна консультація з метою визначення правової позиції по справі, підготовка адвокатського запиту, підготовка позовної заяви, виготовлення копій документів та витрати часу на подання документів до канцелярії суду - 4000,00 грн. (4 год.). Участь у судовому засіданні - 1000,00 грн. (1 год.).

28.02.2019 року відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому заперечує проти стягнення витрат на правову допомогу, посилаючись на те, що надані представником позивачів документи не містять належних доказів на підтвердження надання адвокатом послуг, а саме: детального опису виконаних робіт, акту виконаних робіт, копій додатків до договору від 19.03.2019 р. Також, до позову не долучені копії квитанцій позивачів, які б підтверджували оплату послуг за надання правової допомоги адвоката.

Відповідно до ч.ч. 3,5 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 05.07.2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд, аналізуючи питання співмірності позовних вимог, оцінив витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності справи, а також бере до уваги те, що розгляд справи вирішений в порядку спрощеного позовного провадження за одне судове засідання.

Суд зазначає, що представником позивачів загалом витрачено 5 годин часу із розрахунку на підготовку однієї позовної заяви на двох позивачів (одна позовна вимога), направлення запиту, виготовлення одного екземпляру копій документів та подання їх до канцелярії, а також взяття участі в одному судовому засідання по даній справі для представлення одночасно інтересів позивачів.

Однак із розрахунків витрат слідує, що представником позивачів витрачено на кожного позивача по 5 год. часу ( 5000 грн.), тобто адвокатом Ковальчук І.М. загалом розраховано 10 год. часу на ведення даної справи, що свідчить про задвоєння часу та суми.

У свою чергу, виготовлення копій документів та надання усної консультації зводиться до підготовки позовної заяви та, виходячи з конкретних обставин справи, зокрема, підстав для скасування рішення, не потребувало значного часу.

При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України, заява № 19336/04, п. 269).

Суд, дослідивши подані позивачами докази понесених витрат на правничу допомогу та виходячи з конкретних обставин справи, дійшов висновку про те, що справедливим і співмірним є зменшення розміру витрат ОСОБА_1 та ОСОБА_6 на професійну правничу допомогу до 5000,00 грн. від попередньо заявленої ними суми 10000,00 грн.

Таким чином, суд задовольняє клопотання позивачів про стягнення витрат на правничу допомогу частково у сумі 5000,00 грн., по 2500,00 грн. кожному позивачу.

Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 243-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління Державної міграційної служби України Херсонської області від 10 грудня 2018 року про скасування оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної сслужби України Херсонської області (73036, м. Херсон, вул.Перекопська, 168; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; рнокпп НОМЕР_6 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління Державної міграційної сслужби України Херсонської області (73036, м. Херсон, вул.Перекопська, 168; ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ; рнокпп НОМЕР_7 ) судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. та витрати на правничу допомогу адвоката в сумі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення, при цьому відповідно до п.п. 15.5 п. 15 розділу VII "Перехідні положення" КАС України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються через суд першої інстанції,який ухвалив відповідне рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 27 травня 2019 р.

Суддя Морська Г.М.

кат. 102070000