Справа № 420/1734/19
Суддя: Потоцька Н. В.
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/1734/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 травня 2019 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами ) справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання виконати дії,

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Одеського окружного адміністративного суду знаходиться справа за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області в якому позивач просить:

- визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру в Одеській області щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою викладену в листі від 18.12.018 року за вих. №В-15899/0-9122/0/7-18;

- зобов`язати Головне управління Держгеокадастру в Одеській області надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області (за межами населених пунктів).

Позовні вимоги обґрунтовано наступним.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій (учасником АТО) та має соціальні гарантії, передбачені Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

20.11.2018 року, відповідно до ст. 118 Земельного кодексу України, позивач звернувся із клопотанням до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою про відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області (за межами населених пунктів).

До вказаної заяви позивачем надані:

графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки;

паспорта та копія реєстраційного номера облікової картки платника податків;
копія посвідчення, що позивач є учасником бойових дій.

Листом-відповіддю від 18.12.2018 року за вих. №В-1 15899/0-9122/0/37-18 Головне управління Держгеокадарстру в Одеській області відмовило в задоволенні клопотання від 20.11.2018 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою про відведення земельної ділянки безоплатно у власність, оскільки, згідно доручення Віце-прем`єр-міністра України - міністра регіонального розвитку, будівництва та житлового комунального господарства України ОСОБА_2 від 08.10.2014 № 37732/0/1-14 та наказу Держземагентства України від 15.10.2014 року № 328 «Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014 року» Головним управлінням Держземагентства в Одеській області наказом від 18.09.2014 року №77, із змінами від 03.11.2016 року № 163, затверджений перелік земельних ділянок право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами і до якого включена земельна ділянка, що вказана у заяві.

На день звернення із відповідною заявою спірна земельна ділянка не є передана в оренду, жодні речові права на неї не зареєстровані.

Єдиною підставою відмови, що передбачена ст. 118 Земельного кодексу України, надання дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно -територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

На думку позивача, дії відповідача є незаконними, підстави на яких ґрунтується відмова в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою на відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не відповідають законодавству України, порушують право на першочергове отримання земельної ділянки, передбачене Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Процесуальні дії.
Ухвалою суду від 26.03.2019 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами).

Відповідно ст.162 КАС України відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалу при відкриття провадження у справі отримано 02.04.2019 року (особисто позивачем, відповідно до відмітки у повідомленні), яке повернулось на адресу суду -повідомлення про вручення поштового відправлення за трек-номером Одеса ЦОКК 438.

Ухвалу про відкриття провадження по справі отримано представником відповідача Головного управління Держгеокадастру в Одеській області 24.04.2019 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення за трек-номером Одеса-12 700.

22.04.2019 року за вх. №14584/19 представником Головного управління Держгеокадастру в Одеській області М. Савченко надано відзив на адміністративний позов, який обґрунтовано наступним.

На адресу Головного управління 22.12.2018 року надійшло клопотання ОСОБА_1 , яке зареєстровано за вх. №В-15899/0/36-18 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки безоплатно у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області (за межами населених пунктів).

За результатами розгляду клопотання, Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області, з дотриманням вимог частини 7 статті 118 Земельного кодексу України, 18.12.2018 року позивачу надана відповідь за вих. №В-15899/0-9122/0/37-18.

Відповідно до доручення Віце-прем`єр-міністра України - міністра регіонального розвитку, будівництва та житлового комунального господарства України Гройсмана В.Б. від 08.10.2014 року №37732/0/1-14 та наказу Держземагентства України від 15.10.2014 року № 328 «Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014 року», Головним управлінням Держземагентства в Одеській області наказом від 18.09.2014 № 77, із змінами від 03.11.2016 № 163, затверджений перелік земельних ділянок, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами, і до якого вже включена земельна ділянка, що вказана у заяві наданій позивачем.

Наказом Головного управління від 03.11.2016 № 163 «Про доповнення переліку земельних ділянок» доповнено перелік земельних ділянок, право оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами, і до якого включена земельна ділянка, що зазначена позивачем.

Перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу права оренди на них на земельних торгах відповідно до наказів можливо переглянути на офіційному веб-сайті Держгеокадастру https://land.gov.ua/ в розділі https://land.gov.ua/info/perelik-dilianok/

Частина 3 статті 136 Земельного кодексу України передбачає, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів.

Крім того, між Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області та Державним підприємством «Одеський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» укладено договір від 04.03.2019 року № 34 на підготовку лотів.

На даний час триває підготовка лотів до земельних торгів.

Отже, Головним управлінням надана мотивована відмова у наданні дозволу ОСОБА_1 на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області (за межами населених пунктів).

ОБСТВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.
ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідно до посвідчення Управління персоналу штабу Військової частини НОМЕР_2 , серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 є учасником бойових дій (а/с. 9).

Довідкою про безпосередню участь особи в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України виданою за підписом командира військової частини пп НОМЕР_4 ОСОБА_3 підтверджено, що ОСОБА_1 в період з 23.06.2015 року по 01.12.2015 року та з 03.04.2016 року по 10.07.2016 року безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі/районах проведення антитерористичної операції: Донецької області, смт. Курдюмівка ( АДРЕСА_2 ).

20.11.2018 року ОСОБА_1 направив до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області клопотання наступного змісту: «Прошу Вас надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою про відведення безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,00 га за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області (за межами населених пунктів)».
До клопотання позивачем надано: копію паспорта громадянина України, копію ідентифікаційного коду; копію відомості із землеустрою що включена до Державного фонду документації із землеустрою; копію посвідчення учасника АТО.

На адресу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області вказане клопотання надійшло 22.11.2018 року, зареєстровано за №В-15899/0/36-18.

18.12.2018 року за №В-15899/0-9122/0/37-18 на адресу реєстрації ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) направлено лист-відповідь щодо розгляду клопотання позивача, яким відмовлено в наданні дозволу на розробку проекту землеустрою та повідомлено наступне:

«Відповідно до доручення Віце-прем`єр-міністра України - міністра регіонального розвитку, будівництва та житлового комунального господарства України Гройсмана В.Б. від 08.10.2014 № 37732/0/1-14 та наказу Держземагентства України від 15.10.2014 року № 328 «Про введення в дію рішень колегії Держземагентства України від 14.10.2014 року» Головним управлінням Держземагентства в Одеській області наказом від 18.09.2014 року №77, із змінами від 03.11.2016 року №163, затверджений перелік земельних ділянок право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами і до якого включена земельна ділянка, що вказана у Вашій заяві.
Частиною 3 статті 136 Земельного кодексу України передбачено, що земельні ділянки, включені до переліку земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них, які виставлені на земельні торги, не можуть відчужуватися, передаватися в заставу, надаватися у користування до завершення торгів» (а/с. 10).

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ.
Стаття 19 Конституції України в першому реченні закріплює автономію особистості в її різноманітній життєдіяльності, а у другому реченні містить її королларій, передбачаючи, що держава не може виходити за межі повноважень, що передбачені Конституцією та законами України.

У «Науковому висновку щодо меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та судового контролю за його реалізацією», опублікованому на офіційному сайті Верховного Суду, зазначено, що «критеріями судового контролю за реалізацією дискреційних повноважень є: критерії перевірки діяльності публічної адміністрації, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України, зокрема, мета, з якою дискреційне повноваження надано, об`єктивність дослідження доказів у справі, принцип рівності перед законом, безсторонність; публічний інтерес, задля якого дискреційне повноваження реалізується; зміст конституційних прав та свобод особи; якість викладення у дискреційному рішенні доводів, мотивів його прийняття».

Суд перевіряє дії відповідача на відповідність вимогам ч.3 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Відповідно до ст. 6 Конвенції «Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення».

Конституція України (в редакції станом на 30.09.2016 року) містить статтю 124 «…Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.», яка визначає можливість судового захисту за наявності юридичного спору.

Юридичний спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права. Правові спори виникають внаслідок порушення суб`єктивних прав у результаті протиправних дій, а також у разі невизнання або оспорювання суб`єктивних прав.

Юридичний спір в даній справі виник в результаті надання відмови позивачу в розробленні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства суб`єктом владних повноважень.

Статтею 14 Конституції України закріплено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

До земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства (ч. 2,3 ст.22 Земельного кодексу України).

Пунктом «б» ч.1 ст.81 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства у розмірі не більше 2,0 гектара (п. «б» ч.1 ст.121 Земельного кодексу України).

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначений ст. 118 Земельного кодексу України.

Відповідно до п. 6, ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідно до п. 7, ст. 118 Земельного кодексу України, відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ОСОБА_1 звернувся до відповідача відповідно до вимог ст. 118 Земельного кодексу України.

Позивач є особою, яка брала безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України та має статус учасника бойових дій.

Відповідно п.14 ч.1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» учасникам бойових дій передбачено першочергове відведення земельних ділянок для індивідуального житлового будівництва, садівництва і городництва.

Згідно п. 2 Розпорядження Кабінету Міністрів України від 19 серпня 2015 року №898-р «Про питання забезпечення учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції земельними ділянками» зобов`язано Державну службу з питань геодезії, картографії та кадастру, обласні та Київську міську державну адміністрацію забезпечити розгляд у першочерговому порядку звернень учасників антитерористичної операції та сімей загиблих учасників антитерористичної операції щодо відведення їм земельних ділянок.

При наданні відмови у розробленні проекту землеустрою за клопотанням позивача, відповідач вказав, що на момент розгляду клопотання позивача земельна ділянка вже включена до переліку земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності для продажу прав на них на земельних аукціонах.

Так, відповідно до доручення Віце-прем`єр-міністра України - міністра регіонального розвитку, будівництва та житлового комунального господарства України Гройсмана В.Б. від 08.10.2014 № 37732/0/1-14, Держземагентству доручено забезпечити надання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (крім тих, що знаходяться у користуванні) для ведення фермерського господарства та особистого селянського господарства на конкурсній основі за результатами відкритих публічних земельних аукціонів.

02.11.2016 року, на виконання вищезазначеного доручення листом № 22-1506-0.12-2281/2-16 відділом Держгеокадастру в Ананьївському районі, за результатами аналізу матеріалів інвентаризації, іншої землевпорядної документації, звернення фізичних та юридичних осіб, зокрема, щодо надання в оренду земельних ділянок для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства та ведення товарного сільськогосподарського виробництва, надано перелік земель сільськогосподарського призначення державної власності для формування земельних ділянок, як об`єктів цивільних прав, що не надані у власність чи у користування та підлягають продажу на земельних торгах, які розташовані на території Ананьївського району Одеської області (за межами населеного пункту), запропоновано включити, в тому числі, земельну ділянку площею 32,00 га, яка розташована на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області (за межами населеного пункту) до переліку земельних ділянок державної власності, право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами.

Наказом Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 03.11.2016 року № 163 «Про доповнення переліку земельних ділянок» доповнено перелік земельних ділянок, право оренди на які виставляються на земельні торги окремими лотами, і до якого включена земельна ділянка, що вказана у позовній заяві.

Згідно Додатку № 1 до Наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 03.11.2016 року №163 зазначено, що земельній ділянці для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером :01:001*, орієнтовною площею 32,00 га, яка розташована за адресою: Одеська область, Ананьївській район, Гандрабурівська сільська рада (за межами населеного пункту), терміном оренди -7 років, присвоєно номер лота 1160.

Згідно доручення Голови Держгеокадастру № 296/3-16-0.17 від 08.06.2016 року передбачено затвердження на регулярній основі та оприлюднення на офіційному веб-сайті Держгеокадастру переліків земельних ділянок, що виставляються на земельні торги.

На підставі вище зазначеного, Головним управлінням Держгеокадастру в Одеській області прийнято рішення від 18.12.2018 року № В-15899/0-9122/0/37-18 про відмову в наданні дозволу позивачу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, оскілки, затверджений перелік земельних ділянок право оренди на які виставляється на земельні торги окремими лотами і до якого включена земельна ділянка, що вказана у заяві позивача.

Проте, нормативні приписи ст.118 Земельного кодексу України встановлюють виключну підставу відмови в наданні дозволу (невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку) на розробку проекту землеустрою, а тому дії відповідача щодо відмови є протиправними, вчиненими поза межами дискреційних повноважень.

Згідно до положень Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R (80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11 березня 1980 року під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

У спірних правовідносинах, повноваження щодо надання дозволу на розробку проекту землеустрою чи надання мотивовано відмови у його наданні, регламентовано частиною шостою статті 118 ЗК України.

Умови, за яких орган відмовляє у наданні дозволу, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, орган повинен надати дозвіл. Ці повноваження та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу - надати дозвіл або не надати (відмовити).

Вказана правова позиція висловлена в Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 05.03.2019 року у справі №2040/6320/18 (провадження №К/9901/68123/18).

Крім того, у вказаній Постанові суд доходить до наступного висновку:

«Як встановлено судом першої інстанції з листа Головного управління Держгеокадастру в Харківській області від 01 червня 2018 року № П-6043/0-4689/0/95-18, підставою відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою, слугувало те, що земельна ділянка, яку бажає отримати у власність ОСОБА_3, не внесена до альбому-атласу з резервування земельних ділянок для передачі учасникам АТО, що затверджений наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 09 лютого 2016 року № 17 "Про затвердження переліку підібраних (зарезервованих) земельних ділянок для учасників АТО.
Оцінюючи підстави ненадання дозволу, які наведені у листі відповідача від 01 червня 2018 року № П-6043/0-4689/0/95-18, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що вони частиною сьомою статті 118 ЗК України не передбачені, а отже є незаконними.
На підставі викладеного колегія суддів зазначає, що оскільки позивачем, з урахуванням вищезазначених норм ЗК України, подано відповідні документи, що не заперечується відповідачем, то у відповідача не було правомірних підстав відхиляти клопотання щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства».
У Постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №755/10947/17 від 30.01.2019 року зазначено: «що незалежно від того чи перераховані усі постанови, у яких викладена правова позиція, від якої відступила Велика Палата Верховного Суду, суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Великої Палати Верховного Суду».

Суд звертає увагу відповідача, що відповідно до ч.4 ст. 135 Земельного кодексу України проведення земельних торгів щодо земельних ділянок державної чи комунальної власності або прав на них здійснюється за рішенням організатора земельних торгів, у якому зазначаються:

а) перелік земельних ділянок або прав на них, які виставляються на земельні торги окремими лотами;

б) стартова ціна лота;

в) строк та інші умови користування земельною ділянкою у разі набуття права користування земельною ділянкою на земельних торгах;

г) особа, уповноважена організатором земельних торгів на укладення договору купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки, яка або право на яку виставляється на земельні торги.

Організатором земельних торгів є фізична або юридична особа - власник земельної ділянки, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, що здійснює реалізацію права державної чи комунальної власності на земельні ділянки, які уклали з виконавцем земельних торгів договір про проведення земельних торгів.

Матеріалами справи не підтверджено та не надано відповідних доказів відповідачем, що приймалось рішення про проведення земельних торгів.

Стосовно Наказу Головного управління Держгеокадастру в Одеській області від 11.03.2019 року №15-1283/13-19-15 «Про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою» за підписом начальника М. Савченко: «Надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної власності розташованої на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області (за межами населеного пункту), розмір земельної ділянки 32,00 га із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Керівнику Відділу в Ананьїкському районі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області при надходження погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки забезпечити в установленому законодавством порядку реєстрацію земельної ділянки у Державному земельному кадастрі», суд критично ставиться до вказаного письмового доказу, оскільки, дата виникнення спірних правовідносин листопад грудень 2018 року (20.11.2018 року позивачем подано клопотання, 18.12.2018 року відповідачем надано відповідь за результатами розгляду клопотання), а зазначений наказ винесений в березні вже 2019 року, тобто через два місяці після виникнення спірних правовідносин .

В рішенні ЄСПЛ у справі «Звежинський проти Польщі» визначено: «73. Суд підкреслює, що, розглядаючи питання, які мають загальний інтерес, органи державної влади повинні діяти коректно і дуже послідовно.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку, що дії відповіда вчинені в супереч закону та без дотриманням встановленої процедури.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Суд вважає , що належним способом захисту порушених прав позивача є зобов`язання Головного управління Держгеокадастру в Одеській області повторно розглянути клопотання від 20.11.2018 року, шляхом надання ОСОБА_1 дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Вказане не є втручанням суду у дискреційні повноваження Головного управління Держгеокадастру в Одеській області, а є обґрунтованим способом захисту порушеного права позивача, оскільки позивач звертався до відповідача з питанням щодо надання дозволу на розроблення проекту землеустрою, проте відповідач протиправно надав позивачу формальну відмову.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 23 травня 2018 року у справі № 825/602/17 та від 22 грудня 2018 року у справі №804/1469/17.

Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Рисовський проти України» (№ 29979/04) визнав низку порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, статті 1 Першого протоколу до Конвенції та статті 13 Конвенції у справі, пов`язаній із земельними правовідносинами; в ній також викладено окремі стандарти діяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема, розкрито елементи змісту принципу «доброго врядування».

Цей принцип, зокрема, передбачає, що у разі якщо справа впливає на такі основоположні права особи, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і послідовний спосіб (рішення у справах «Beyeler v. Italy» № 33202/96, «Oneryildiz v. Turkey» № 48939/99, «Moskal v. Poland» № 10373/05).

ЄСПЛ у своїх рішеннях зазначає, що визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів повинно відповідати принципу верховенства права та сприяти здійсненню ефективного захисту.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом (ч.2 ст.13). Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом (ч.4 ст.13).

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Головним управління Держгеокадастру в Одеській області не доведені обґрунтовані обставини відповідно до яких позивачу надана відмова у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою про відведення безоплатно у власність земельної ділянки.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч. 1,4 ст.90 КАС України).

Згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно зі ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись ст. ст. 139, 242, 246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру в Одеській області про визнання протиправними дій, зобов`язання виконати дії задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Держгеокадастру у Одеській області щодо відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою викладену в листі від 18.12.018 року за вих. №В-15899/0-9122/0/7-18.

Зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Одеській області повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 шляхом надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення безоплатно у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, орієнтовною площею 2,0 га, згідно з графічними матеріалами, поданими в якості додатку до клопотання про надання дозволу на розроблення проекту відведення, за рахунок земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Гандрабурівської сільської ради Ананьївського району Одеської області (за межами населених пунктів).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст. ст. 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Пунктом 15.5 розділу VII Перехідні положення КАС України від 03 жовтня 2017 року визначено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи зберігаються порядок подачі апеляційних скарг та направлення їх до суду апеляційної інстанції, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України від 06 липня 2005 року.
Апеляційна скарга подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

ОСОБА_1 - адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Головне управління Держгеокадастру в Одеській області - адреса: 65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ЄДРПОУ 3965871, телефон: (0482) 33 84 43, електронна адреса:

Головуючий суддя Потоцька Н.В.

.