Справа № 712/2030/19
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 712/2030/19 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2019 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Файдюка В.В.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 березня 2019 року (розглянута у спрощеному провадженні, м. Черкаси, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора управління патрульної поліції м. Києва роти № 6 батальйону № 1 Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Галанзовського Сергія Івановича про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2018 року, ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з адміністративним позовом до Інспектора управління патрульної поліції м. Києва роти № 6 батальйону № 1 Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Галанзовського Сергія Івановича (далі - відповідач) про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що 11 вересня 2018 року керуючи автомобілем Хундай акцент з державним номером НОМЕР_1 він потрапив у ДТП з вини громадянина ОСОБА_2 (свою провину він визнав на судовому засіданні 31.10.2018 року).

Внаслідок якого отримав значні пошкодження заднього лівого крила, задньої фари, та кришки багажника. Його машина застрахована у страховій компанії Аска по програмі «прямий захист». Це доповнення до обов`язкової страховки ОСАГО суть якого полягає, що у випадку коли у ДТП він не винен, страховий ремонт здійсняє його страхова компанія на своєму СТО, а потім сама займається поверненням коштів у порушника, або у його страховій компанії.

Стандартний термін прийняття рішення страховою компанією 20 робочих днів з моменту отримання рахунка з СТО.

Позивач розумів що ремонт його автомобіля відкладається на невизначний термін і він залежить не від нього, а від усіх бюрократичних процедур та власними силами підрихтував автомобіль, щоб на ньому можна було їздити до часу капітального ремонту. Купив нову фару, підрихтував панель заднього ліхтаря, установив туди нову фару. Вигнув кришку багажника, щоб вона могла зачинятися, але замикання на замок він не добився. Також відрізав пошкоджену панель задньою крила.

Технічний стан автомобіля відповідає усім стандартам що стосуються безпеки дорожнього руху а саме: кузов з ланжеронами не поведений постраждалим є тільки заднє крило, тормозна система, ходова і рульове управління справні. Двері кузова цілі з працюючими замками, всі вікна цілі, освітлювані прибори цілі і робочі. Згідно правил дорожнього руху, а саме п 31.4.7 ПДР механічне пошкодження кузова та кришки багажника не забороняє експлуатувати автомобіль. Тому він використовував автомобіль у звичайному режимі.

09 жовтня на його телефон прийшов смс, що страхова компанія прийняла рішення позитивно і кошти за ремонт відправила на СТО, а він може здати авто на ремонт. Там повідомили, що вони приступили до закупки деталей і коли будуть готові то його повідомлять. Через тиждень на його пошту прийшов лист з викликом до суду 31.10.2018 відносно ДТП, тому він не торопив працівників СТО, вирішив дочекатися офіційного рішення суду відносно ДТП, щоб у нього не було розбирань з страховою компанією.

Після отримання офіційного рішення він домовився про ремонт з представниками СТО на наступному тижні. А вже на наступний день 01.11.2018 року він спокійно їхав містом не порушуючи правила дорожнього руху його наздогнав патруль поліції на Чоколовському бульварі і старший лейтенант поліції Галанзовський Серій Іванович виписав йому постанову у якій в довільній формі написав свою інтерпретацію свого розуміння правил дорожнього руху «Водій керуючи автомобілем мав суттєве пошкодження задньої лівої частини автомобіля, внаслідок якої не зачиняються багажник, чим порушив п 31.4.7 інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатації його забороняється, переобладнаний з порушенням відповідних норм і стандартів» і на основі своєї постанови наклав на нього штраф у розмірі 340 грн.

Позивач не знає, де інспектор побачив якесь переобладнання, так як було ДТП, а після ДТП виникають пошкодження а не переобладнання. Вичерпний перелік пошкоджень та несправностей з якими не дозволяється експлуатація автомобіля детально розписано у розділі 31. ПДР. Найбільш наближений до його випадку перелік пошкоджень розписаний у пункті 31.4.7 ПДР Г) «не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова або кабіни, запори бортів вантажної платформи, запори горловин цистерн і паливних баків, механізм регулювання положення сидіння водія, аварійні виходи, пристрої для приведення їх у дію, привід керування дверима, спідометр, тахограф, пристрій для обігрівання і обдування скла».

Кришка багажника і двері це різні деталі кузова. Легковий автомобіль з кузовом типу седан є чотирьох дверним. У правилах дорожнього руху сказано тільки про замки дверей. Заборона на експлуатацію автомобіля з непрацюючим замком кришки багажника у правилах дорожнього руху відсутня.

Просить суд постанову у справі про адміністративне правопорушення Серія ЕАБ №706455 відмінити.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 березня 2019 року у задоволенні позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таку, що складена з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нову, якою позов задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що з постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАВ № 406455 від 01 листопада 2018 року складеної Інспектором управління патрульної поліції м. Києва роти № 6 батальйону № 1 Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Галанзовським Сергієм Івановичем, вбачається, що 01.11.2018 о 15 год. 38 хв. водій ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи транспортним засобом «Хюндай Акцент», номерний знак НОМЕР_1 , за адресою: м. Київ бульв. Чоколівський, 16, мав суттєві пошкодження задньої лівої частини транспортного засобу, в наслідок якого не зачинявся багажник, чим порушив п. 31.4.7 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306, мав несправності у вигляді тріщини лобового скла в районі склоочисників, за що адміністративна відповідальність передбачена ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Щодо правомірності винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення від 01.11.2018 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КпАП України та застосовано адміністративне стягнення у вигляді накладення штрафу в сумі 340 грн., колегія суддів зазначає наступне.

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (ПДР України).

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Особа, яка створила такі умови, зобов`язана негайно вжити заходів до забезпечення безпеки дорожнього руху на цій ділянці дороги та вжити всіх можливих заходів до усунення перешкод, а якщо це неможливо, попередити про них інших учасників дорожнього руху, повідомити підрозділ міліції, власника дороги або уповноважений ним орган (п.1.5 ПДР України).

Статтею 35 Закону встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби в разі, якщо є очевидні ознаки, що свідчать про не справність транспортного засобу. Враховуючи те, що відповідачем було виявлено під час патрулювання визначеної території, несправності вищезазначеного транспортного засобу, зупинка такого транспорту була здійснена з дотриманням вимог чинного законодавства.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 32 Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Після встановлення особи водія, яким виявився позивач, відповідач, в порядку передбаченому ст. 278 КУпАП, ст. 279 КУпАП розпочав розгляд справи про адміністративне правопорушення, при цьому, роз`яснив позивачу права та обов`язки особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

У відповідності до п. 31.4.7 г) ПДР України забороняється експлуатація транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам:не працюють передбачені конструкцією замки дверей кузова або кабіни, запори бортів вантажної платформи, запори горловин цистерн і паливних баків, механізм регулювання положення сидіння водія, аварійні виходи, пристрої для приведення їх у дію, привід керування дверима, спідометр, тахограф, пристрій для обігрівання і обдування скла.

Розглянувши справу у відповідності до ст. 280 КУпАП на підставі ст. 258, ст. 283 КУпАП з врахуванням ч. 2 ст. 33 КУпАП, ч. 2 ст. 36 КУпАП, ст. 252 КУпАП було винесено постанову ЕАВ № 706455 за ч. 1 ст. 121 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень.

Щодо посилання позивача про відсутність в його діях складу адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 121 КУПАП, оскільки технічний стан його автомобіля відповідає усім стандартам, що стосуються безпеки дорожнього руху, а саме: кузов з ланжеронами не поведений постраждалим є тільки заднє крило, тормозна система, ходова і рульове управління справні, двері кузова цілі з працюючими замками, всі вікна цілі, освітлювані прибори цілі і робочі, колегія суддів зазначає наступне.

Так, вказані обставини не відповідають дійсним обставинам справи, оскільки позивач в позовній заяві зазначає, що він власними силами підрихтував автомобіль, щоб на ньому можна було їздити до часу капітального ремонту.

Купив нову фару, підрихтував панель заднього ліхтаря, установив туди нову фару.

Вигнув кришку багажника, щоб вона могла зачинятися, але замикання на замок він не добився.

Також, відрізав пошкоджену панель задньою крила. Зазначене підтверджує наявність несправностей керованого позивачем транспортного засобу.

Відповідно до ч. 2 ст. 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

Згідно ч. 1 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення передбачені частинами 1, 2, 3, 5 і 6 статті 121КУпАП.

Таким чином, колегія звертає увагу нате, що діючим КУпАП не передбачено складення протоколу про адміністративне правопорушення у разі вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КпАП України).

Відповідно до ч.ч.3-4 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайта в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 Кодексу).

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтуються висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Окрім зазначеного вище, колегія суддів звертає увагу на те, що 01.11.2018 року, відповідач, перебуваючи в екіпажі патрульної поліції, здійснюючи патрулювання визначеної території разом з напарником ОСОБА_4 безпосередньо стали свідками вчинення позивачем вищезазначеного адміністративного правопорушення, та під час розгляду справи позивачу було вказано на наявність суттєвих пошкоджень транспортного засобу, та роз`яснено що у відповідності до ряду ДСТУ керування таким транспортним засобом створює небезпеку для учасників дорожнього руху. Варто також зазначити, що позивач підтверджує наявність несправностей керованого ним транспортного засобу, а отже вина особи є доведеною та у відповідності ч. 1 ст. 77 КАС України не потребує додаткового доказування. З приводу тверджень позивача, щодо відсутності в його діях складу адміністративного правопорушення варто також зазначити, що п.п. 1, 2 ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, ПДР руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, а також створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам. А тому у даному випадку маючи ряд значних несправностей врегульованих не тільки ПДР, з метою забезпечення безпеки дорожнього руху, заборонено керувати такими транспортними засобами.

Відповідачем на місці вчинення правопорушення розгляд справи було здійснено згідно ч. 4 ст. 258 КУпАП яка визначає, що у випадках, передбачених ч. 1. та 2 цієї статті (протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції), уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу.

Відповідно п. 38 Розділу 1 Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху» від 14.07.2015 року № 596-VIII, внесено зміни до ст. 258 КУпАП після частини першої доповнено новою частиною такого змісту: «Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі».

Даними змінами було розширено перелік адміністративних правопорушень, розгляд яких відбувається за скороченим провадженням та адміністративне стягнення за якими накладається саме на місці вчинення правопорушення, а не за місцем знаходження органу.

Таким чином, ОСОБА_1 дійсно 01.11.2018 року вчинив правопорушення передбачене ч. 1 ст. 121 КпАП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КпАП України керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 268 КпАП України особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 276 КУпАП справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення.

Процедуру оформлення поліцейськими патрульної поліції матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України від 7 листопада 2015 року № 1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за №1408/27853).

Відповідно до ч. 4 Розділу І вказано Інструкції, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

За нормою ч. 2 Розділу ІІІ Інструкції, постанова у справі про адміністративні правопорушення виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Згідно ч.ч. 1, 2 розділу ІV Інструкції, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення. Зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Колегія суддів також, звертає увагу на приписи постанови Конституційного Суду України по справі № 1-11/2015 від 26.05.2015 року повинні застосовуватись з урахуванням законодавчих змін, що відбулися у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, внесених Законом України від 14.07.2015 року № 596-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення регулювання відносин у сфері забезпечення дорожнього руху» та вищевказаною Інструкцією, які у свою чергу передбачають можливість винесення постанови саме на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Статтею 245 КпАП України передбачено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Позивачу було роз`яснено відповідачем ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, після чого ніяких клопотань від позивача щодо залучення адвоката, іншого фахівця в галузі права, перенесення розгляду справи на іншу дату, тощо не надходило.

Не спростовує здійсненого позивачем адміністративного правопорушення факт не надання йому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху роз`яснень, передбачених положеннями статей КУпАП. Ці недоліки не можуть бути підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.05.2018 року у справі №753/4366/17.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездітності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що при винесені постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 706455 поліцейський роти № 6 батальйону № 1 полку № 1 УПП у м. Києві ДПП лейтенант поліції Гланзовський С.І. діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений діючим законодавством України, та правомірно притягнув правопорушника ОСОБА_1 до передбаченої законом адміністративної відповідальності, наклавши на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 205, 241, 242, 243, 251, 271, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06 березня 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак,

В.В. Файдюк