Справа № 480/4226/18
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2019-05-14 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2019 р.Справа № 480/4226/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Бартош Н.С. , Подобайло З.Г. ,

за участю секретаря судового засідання Мороз М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Н.В. Савицька, м. Суми, повний текст складено 16.01.19 року по справі № 480/4226/18

за позовом ОСОБА_1

до Державної фіскальної служби України , Головного управління ДФС у Сумській області

про визнання незаконним та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Державної фіскальної служби України (далі відповідач-1, ДФС України), Головного управління ДФС у Сумській області (далі - відповідач-2, ГУ ДФС у Сумській області), і просить суд:

- визнати незаконним та скасувати наказ №2093-о від 31.10.2018 про звільнення ОСОБА_1 з посади та податкової міліції ДФС за пунктом 64 підпункту "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 №114 (через скорочення штатів) та поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління ДФС у Сумській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції та в податковій міліції з часу звільнення;

- визнати незаконним та скасувати наказ №333-о від 08.10.2018 "По особовому складу", який виданий начальником ГУ ДФС у Сумській області Мазуренко О.В., яким оголошено наказ ДФС України від 31.10.2018 №2093-о "Про звільнення ОСОБА_1 ";

- стягнути з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу по день винесення судом рішення;

- стягнути з відповідачів на його користь понесені судові витрати, пов`язані з наданням правової допомоги в сумі 5 000 грн.

На думку позивача, оскаржувані накази є незаконними та підлягають скасуванню, оскільки скорочення штату ГУ ДФС у Сумській області фактично не відбулось, так як до введення в дію нового штатного розпису в лютому 2016 року, так і після, передбачалась наявність двох штатних одиниць за посадою перший заступник начальника, а у відповідача-2 взагалі відсутні повноваження змінювати накази ДФС України, приймати або звільняти заступників начальника. Посилається на те, що звільнення його з посади та податкової міліції через скорочення штатів є незаконним, оскільки, факт відсутності скорочення чисельності та штатів встановлений судовим рішенням, що набрало законної сили, та не підлягає доказуванню. За вказаних обставин позивач вважає, що відповідач протиправно звільнив його з посади та податкової міліції ДФС у запас Збройних сил України за пунктом 64 підпункту "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (далі - Положення) (через скорочення штатів), чим порушив його охоронювані права та інтереси, за захистом яких позивач був змушений звернутися до суду.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 15.01.2019р. позов ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби, Головного управління ДФС у Сумській області про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України від 31.10.2018 №2093-о про звільнення ОСОБА_1 з посади та податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпункту "г" Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 №114 (через скорочення штатів). Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Сумській області від 08.11.2018 №333-о "По особовому складу". Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління ДФС у Сумській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції та в податковій міліції ДФС України. Стягнуто з Головного управління ДФС у Сумській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.11.2018 по 15.01.2019 в сумі 35 951,07 грн 07 коп. без урахування податків і зборів. У задоволенні решти позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Державною фіскальною службою України подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що висновки суду наведені в оскаржуваному рішенні не відповідають обставинам справи, судом порушені норми матеріального та процесуального права. Вказує, що на адресу Державної фіскальної служби України надійшов лист Головного управління ДФС у Сумській області від 29.10.2018 № 4939/8/18-28- 04-36 за підписом начальника управління разом з пакетом документів щодо звільнення з посади та податкової міліції полковника податкової міліції першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції полковника податкової міліції Павлуна А.Г., а саме: поданням до звільнення з посади та податкової міліції, довідка за формою Ф-1 та копія попередження про наступне вивільнення. На підставі поданих документів в.о. голови ДФС України видано наказ № 2093-О від 31.10.2018 про звільнення ОСОБА_1 , відповідно до якого звільнено з посади та податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпунктом «г» Положення (через скорочення штатів) полковника податкової міліції Павлуна А.Г. першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції. Скасовуючи наказ ДФС України від 31.10.2018 № 2093-О «Про звільнення ОСОБА_1 з посади та податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпункту «г» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою КМУ РСР від 29.07.1991 № 114» суд не з`ясував які саме норми порушені ДФС України при виданні наказу та які стали підставою для скасування даного наказу, що суперечить завданням та основним засадам визначеним в КАСУ. Помилковим та необґрунтованим є висновок суду про те що у спірних правовідносинах щодо звільнення працівників податкової міліції через скорочення штатів на переконання суду, мають застосовуватись норми КЗпП України. Зазначає, що питання звільнення осіб начальницького складу податкової поліції визначено спеціальним нормативним документом, а саме Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ» затвердженого постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 № 114. Посилання на даний нормативний документ також є в наказів про звільнення від 31.10.2018 № 2093-О, а відтак висновок про застосування до даних правовідносин норм КЗпП є помилковим. Враховуючи вищевикладене, ДФС України в повному обсязі дотримано норми чинного законодавства при винесенні оскаржуваного наказу про звільнення ОСОБА_1 . Виходячи з вищевикладеного просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 у справі № 480/4226/18 та постановити нове яким в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Також Головним управлінням ДФС у Сумській області подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, в якій зазначає, що адміністративним судом при його прийнятті були не повністю з`ясовані обставини справи, невірно застосовані норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Вказує що, наказ ГУ ДФС у Сумській області №33 З-о від 08.11.2018 року «По особовому складу» с похідним від наказу ДФС України «Про звільнення ОСОБА_1» від 31.10.2018 року .М'2093-о. яким здійснюється лише введення його в дію (оголошення) без будь яких правових наслідків для Позивача. Також зазначає, що з метою недопущення порушення прав ОСОБА_1 передбачених Кодексом законів про працю України, наказом ГУ ДФС у Сумській області №333-0 від 08.11.2018 року датою звільнення встановлено перший робочий день після лікарняного, а саме 08.11.2018 року. Тому твердження суду першої інстанції про протиправність наказу ГУ ДФС у Сумськії! області від 08.11.2018р. №33З-о є безпідставним, а сам наказ є такий, що прийняті в порядку та спосіб передбачений чинним законодавством з дотриманням гарантій передбачений трудовим законодавством . Також зазначає, що судом першої інстанції було стягнуто з ГУ ДФС у Сумській області середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 08.11.2018р., при цьому ГУ ДФС у Сумській області оголошуючи наказ ДФС України від 31.10.2018р. №2093-о. а датою звільнення було визначено 08.11.2018р. за який було виплачено грошове забезпечення. Виходячи з вищевикладеного просить скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15 січня 2019р. по справі № 480/4226/18 в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нову постанову про відмову в задоволенні позовних вимог повністю.

Сторони про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином, на адреси визначені в апеляційній скарзі та позовній заяві, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, які містяться в матеріалах справи .

Позивач та представник позивача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечували, просили залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Представники відповідачів в судовому засіданні підтримали доводи викладені в апеляційних скаргах.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Позивачем рішення суду першої інстанції не оскаржено.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є частково обґрунтованими, частково доведеними, а тому підлягають частковому задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 з 17 серпня 1999 року проходив службу в податкових органах, зокрема, у податковій міліції, на різних посадах, а з липня 2015 року - на посаді першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області (а.с. 13).

Під час проходження служби позивачем наказом ГУ ДФС у Сумській області № 69 від 05.02.2016 була введена в дію нова організаційна структура ГУ ДФС у Сумській області, а наказом № 73 від 09.02.2016 - введений в дію штатний розпис на 2016 рік, якими передбачена наявність двох посад першого заступника начальника.

16.01.2018 відповідачем-2 на адресу ДФС України були направлені подання про звільнення позивача з посади та податкової міліції, а також довідка за формою Ф-1, за результатами розгляду яких, 22.01.2018 відповідачем-1 прийнятий Наказ № 105-о (а.с. 13) про звільнення полковника податкової міліції ОСОБА_1 з посади першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції, на підставі підпункту "г" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штату).

Після лікарняного та виходу позивача на службу, 26.02.2018 відповідачем-2 прийнятий наказ № 51-о, яким оголошено згаданий наказ ДФС України про звільнення та визначено дату звільнення - 26.02.2018. У цей же день ОСОБА_1 звільнено з посади першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції, про що зроблений відповідний запис у трудовій книжці.

У подальшому, не погодившись із вище зазначеними наказами ДФС України та ГУ ДФС у Сумській області, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про їх скасування.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 (а.с.17-21) позовну заяву ОСОБА_1 до Державної фіскальної служби України, Головного управління ДФС у Сумській області, третя особа ОСОБА_3 , про скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку було задоволено.

Визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України "Про звільнення ОСОБА_1 " від 22.01.2018 № 105-о. Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління ДФС у Сумській області "По особовому складу" від 26.02.2018 року № 51-о. Визнано протиправним та скасовано наказ Державної фіскальної служби України "Про призначення ОСОБА_3 ." від 27.09.2017 № 2278-о.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Головного управління ДФС у Сумській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції та стягнуто з Головного управління ДФС у Сумській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.02.2018 по 26.04.2018 в сумі 19 001, 45 грн без урахування податків і зборів. В частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць рішення звернуто до негайного виконання.

Постановою Харківського апеляційного адміністративного суду від 01.08.2018 апеляційні скарги Державної фіскальної служби України та ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі № 818/858/18 в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу ДФС України № 2278-о від 27.09.2017 про призначення ОСОБА_3 на посаду першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції скасовано та прийнято в цій частині постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовлено. В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 26.04.2018 по справі № 818/858/18 залишено без змін (а.с.24-27).

Судом також встановлено, що наказом ГУ ДФС у Сумській області від 29.08.2018 №196-о "Про оголошення наказу ДФС України від 29.08.2018 №1442-о" оголошено наказ ДФС України від 29.08.2018 №1442-о "Про виконання рішення та постанови судів", скасовано наказ ДФС України від 22.01.2018 №105-о "Про звільнення ОСОБА_1 " і поновлено полковника податкової міліції Павлуна Андрія Григоровича (А-094224) на службі та на посаді першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції (а.с.31).

Вказаний наказ оголошено позивачеві 30.08.2018 і цього ж дня йому оголошено "Попередження полковнику податкової міліції Павлуну Андрію Григоровичу, першому заступнику начальника ГУ ДФС у Сумській області", яким останнього попереджено у відповідності із вимогами статті 49-2 Кодексу законів про працю України про зміни, які відбулися у 2016 році в організаційній структурі, скорочення чисельності та штату працівників податкової міліції ГУ ДФС у Сумській області та наступне його вивільнення із посади першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області 30.10.2018 (по закінченню двох місяців з моменту вручення цього попередження). Одночасно з попередження ОСОБА_1 були запропоновані наявні вакантні посади начальницького складу податкової міліції, призначення на які здійснюється начальником ГУ ДФС у Сумській області, станом на 30.08.2018 (а.с.32-33).

Під час судового розгляду справи встановлено, що ГУ ДФС у Сумській області направило на адресу Державної фіскальної служби України лист від 29.10.2018 за №4939/8/18-28-04-36 за підписом начальника управління разом з пакетом документів щодо звільнення з посади та податкової міліції полковника податкової міліції першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції полковника податкової міліції Павлуна А.Г., а саме: подання до звільнення з посади та податкової міліції, довідка за формою Ф-1 та копія попередження про наступне вивільнення (а.с.67-72).

На підставі поданих документів в.о. голови ДФС України видано наказ №2093-о від 31.10.2018 про звільнення ОСОБА_1 , відповідно до якого звільнено з посади та податкової міліції ДФС у запас Збройних Сил України за пунктом 64 підпунктом "г" Положення (через скорочення штатів) полковника податкової міліції Павлуна А.Г. першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області, який здійснює координацію діяльності підрозділів податкової міліції (а.с.66).

У подальшому, у зв`язку із перебуванням Павлуна А.Г. на лікарняному з 29.10.2018 по 07.11.2018 (а.с.16), Головним управлінням ДФС у Сумській області, було видано наказ від 08.11.2018 №333-о, яким оголошено наказ ДФС України від 31.10.2018 №2093-о, та у пункті 2 зазначено, що "у зв`язку з перебуванням Павлуна А.Г. на лікарняному з 29.10.2018 по 07.11.2018 включно та виходом на роботу 08.11.2018, датою звільнення вважати 08 листопада 2018 року" (а.с.15). З наказами ДФС України від 31.10.2018 №2093-о та ГУ ДФС у Сумській області від №333-о ОСОБА_1 ознайомлено 08.11.2018 з врученням відповідних копій.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та обставинам справи, колегія суддів не погоджується з доводами відповідачів щодо правомірності оскаржуваних наказів та наявності підстав для звільнення позивача з посади у зв`язку зі скороченням штату, з наступних підстав.

Відповідно до п. 353.1. ст. 353 Податкового кодексу України, особи начальницького і рядового складу податкової міліції проходять службу у порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ.

Порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки, визначаються Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 № 114 .

Підпунктом "г" пункту 64 вказаного Положення встановлено, що особи середнього, старшого і вищого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік) через скорочення штатів при відсутності можливості подальшого використання на службі. При цьому, порядок звільнення осіб у зв`язку із скороченням штату, Положенням не визначений.

Колегія суддів зазначає, що під час вирішення адміністративних спорів із публічної служби пріоритетними для застосування є норми спеціальних законів, а в питаннях, не врегульованих спеціальним законодавством, підлягають застосуванню норми трудового законодавства.

Тобто, до спірних правовідносин щодо звільнення працівників податкової міліції через скорочення штату, на переконання суду, мають застосовуватись норми Кодексу законів про працю України.

Так, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 цього Кодексу, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

При цьому, частиною 2 статті 40 Кодексу законів про працю України передбачено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за пунктом 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

За приписами ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, під час розгляду адміністративної справи № 818/858/18 по суті, скасовуючи накази про звільнення ОСОБА_1 , суд дійшов висновку про те, що в структурі ГУ ДФС у Сумській області, як в 2015 році, так і після внесення змін у лютому 2016 року, була передбачена наявність двох штатних одиниць за посадою першого заступника начальника. За наведених обставин, суд дійшов висновку про те, що фактично скорочення штату за посадою першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області не відбулось, у зв`язку з чим правові підстави для звільнення ОСОБА_1 згідно з підпунктом "г" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штату) відсутні.

Суд в даній адміністративній справі для з`ясування обставин чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, чи відбулось скорочення чисельності або штату працівників, встановив наступне.

Колегія суддів зазначає, що дослідивши доводи апеляційних скарг відповідачів, необхідно звернути увагу на те, що в апеляційній скарзі Державної фіскальної служби України фактично зазначено, що вони прийняти рішення на підставі документів наданих ГУ ДФС у Сумській області щодо наявності об`єктивних підстав скорочення чисельності штатів, апеляційна скарга не містить. Відсутні вони і в апеляційній скарзі ГУ ДФС у Сумській області. Апеляційна скарга ГУ ДФС у Сумській області містить лише посилання на правомірність застосування норм законодавства під час проведення звільнення.

Відповідачі, в порушення ч.2 ст. 77 КАС України, належним чином не обґрунтували та відповідно належними доказами не довели наявність підстав для звільнення позивача.

В апеляційних скаргах відповідачі зазначали, що 30.08.2018 позивач був ознайомлений із попередженням від 29.08.2018, у якому зазначені ті ж самі підстави, які були визнані судом незаконними для звільнення позивача з посади наказом Державної фіскальної служби України "Про звільнення ОСОБА_1 " від 22.01.2018 № 105-о. При цьому представники зазначили, що посада, яку обіймав позивач до звільнення 08.11.2018 скорочена не була, а на цю посаду була призначена інша особа.

Крім того, позивачем були надані суду витяги із штатного розпису ГУ ДФС у Сумській області на 2018 рік (а.с.37, 38) та Перелік змін до штатного розпису ГУ ДФС у Сумській області, затверджений в.о. Голови ДФС України (а.с.149-152), з яких вбачається, що в структурі ГУ ДФС у Сумській області і після внесення змін у лютому 2016 року і на дату попередження та звільнення позивача з посади, була передбачена наявність двох штатних одиниць за посадою першого заступника начальника.

За наведених обставин, колегія суддів робить висновок, що фактично скорочення штату за посадою першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області не відбулось, у зв`язку з чим правові підстави для звільнення ОСОБА_1 згідно з підпунктом "г" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штату) відсутні.

Слід зауважити, що навіть якщо б одна з посад першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області у лютому 2016 року чи у 2018 році дійсно була скорочена, відповідач-2 зобов`язаний був би попередити позивача про наступне звільнення не менше ніж за два місяці та, одночасно, запропонувати йому іншу роботу з урахуванням кваліфікації і продуктивності праці.

Статтею 49-2 Кодексу законів про працю України встановлено, що про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.

При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації.

Таким чином, ГУ ДФС у Сумській області зобов`язано було запропонувати позивачу вакантні посади з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків.

Колегія суддів зазначає, що відповідачами на даний час не надано доказів пропонування позивачу інших вакантних посад при попередженні про звільнення, доказів відмови ОСОБА_1 від подальшого проходження служби, так і доказів щодо відсутності можливості подальшого використання позивача на службі. Суд вважає за необхідне зазначити про те, що відповідачем не було вжито заходів для реального фактичного працевлаштування позивача, оскільки деякі посади, які йому пропонувалися він міг обійняти лише за умови проходження відповідного конкурсу.

Колегія суддів зазначає також зазначає про те, що дотримання відповідачем процедури звільнення (попередження за 2 місяці, пропонування вакантних посад і т.д.) за умови того, що фактично скорочення штату працівників не відбувалося, не може свідчити про законність оскаржуваного наказу про звільнення позивача згідно з підпунктом "г" пункту 64 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ (через скорочення штату).

Таким чином, враховуючи вищевикладене, обставини даної справи та встановлення відсутності факту скорочення штату за посадою першого заступника начальника ГУ ДФС у Сумській області рішенням суду, що набрало законної сили, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувані накази №2093-о від 31.10.2018 про звільнення ОСОБА_1 з посади та податкової міліції та № 51-о від 08.11.2018 про оголошення наказу про звільнення та зміни дати звільнення, не відповідають критеріям, встановленим ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки є необґрунтованими та прийнятими не на підставі Кодексу законів про працю України і Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, у зв`язку з чим, позовні вимоги про їх скасування, підлягають задоволенню.

З урахуванням вищенаведених висновків, доводи відповідачів щодо правомірності прийнятих наказів є помилковими.

Проте, колегія суддів зазначає, що відповідно до ст. 235 Кодексу законів про працю України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

ГУ ДФС у Сумській області на вимогу суду надано довідку про одноденний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , згідно якої розрахунок одноденного грошового забезпечення проведено згідно Порядку виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 17.07.2018 № 616 (діє з 04.09.2018).

Цей Порядок визначає механізм нарахування та виплати грошового забезпечення особам рядового та начальницького складу податкової міліції, а також визначає форму та порядок видачі грошових атестатів.

Так, згідно п.2 Розділу 1 Порядку одноденний розмір грошового забезпечення - місячне грошове забезпечення, поділене на кількість календарних днів місяця настання події.

У відповідності до положень п.4 Розділу ХІІ Порядку особам начальницького складу податкової міліції, звільненим з органів ДФС, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за визначений час вимушеного прогулу грошове забезпечення нараховується виходячи з одноденного розміру грошового забезпечення, помноженого на кількість календарних днів періоду вимушеного прогулу.

Згідно наданої суду довідки, із відповідними необхідними реквізитами та відбитком печатки ГУ ДФС у Сумській області, одноденний розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 становить 521,03 грн. (без утримання податків і зборів) (а.с.57). Суд зауважує, що у судовому засіданні із вказаним розміром позивач погодився і не заперечував.

З огляду на неправомірність дій відповідача щодо звільнення позивача з публічної служби до стягнення, відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України, підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з дати звільнення, по день прийняття рішення суду у даній справі.

В той же час, правильно вирішивши спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції помилково врахував день звільнення позивача в період за який стягуються середній заробіток за час вимушеного прогулу , оскільки день звільнення є останнім днем роботи, тому розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу повинен бути проведений з наступного дня, в нашому випадку з 09.11.2018р.

Крім того, колегія суддів зазначає, що ГУ ДФС у Сумській області оголошуючи наказ ДФС України від 31.10.2018р. №2093-о. а датою звільнення було визначено 08.11.2018р. за який було виплачено грошове забезпечення.

Враховуючи вищенаведене, з урахуванням п.4 Розділу ХІІ Порядку, позивачу належить виплатити 35 430,04 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу (521,03 грн х 68 календарних днів періоду вимушеного прогулу). При цьому, з вказаної суми слід відрахувати податки, збори та інші обов`язкові платежі, які утримуються із сум доходу, нарахованого на користь фізичної особи.

Оскільки в судовому засіданні суду апеляційної інстанції встановлено що судом першої інстанції в рішенні від 15.01.2019р. не вірно визначено період та розмір стягнення середній заробіток за час вимушеного прогулу, колегія суддів прийшла до висновку про необхідність в цій частині змінити рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.01.2019р.

Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян (податків з доходів фізичних осіб) є обов`язком роботодавця та працівника, то суд визначає суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Щодо позовної вимоги позивача про стягнення з ДФС України заробітної плати за час вимушеного прогулу, то суд зазначає, що позивач перебував у трудових відносинах із ГУ ДФС України у Сумській області, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача-2, а у задоволенні позовної вимоги про стягнення з Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу суд, з урахуванням зазначеного, відмовляє.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 1 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною 2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Будь-яке рішення чи дії суб`єкта владних повноважень мають бути законними та обґрунтованими, прийнятими чи вчиненими в межах наданих повноважень, мати під собою конкретні об`єктивні факти, на підставі яких його ухвалено або вчинено, а суд, відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, перевіряє чи прийнято такі рішення на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій), безсторонньо (неупереджено), добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Доводи апелянтів не спростовують правильності прийнятого судом першої інстанції рішення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Відповідно до ч.2 ст.315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.01.2019 року по справі № 480/4226/18 змінити в частині визначення періоду та розміру стягнення з Головного управління ДФС у Сумській області на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Замість " з 08.11.2018р." вказати "з 09.11.2018р." та відповідно замість " 35 951 грн. 07 коп." вказати "35 430 грн. 04 коп."

В іншій частині рішення Сумського окружного адміністративного суду від 15.01.2019р. по справі № 480/4226/18 залишити без змін .

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош З.Г. Подобайло
Повний текст постанови складено 20.05.2019 року