Справа № 826/17889/17
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2019-05-22 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2019 року м. Київ

Київський апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Ісаєнко Ю.А, Кузьменка В.В.;

за участю секретаря: Горяінової Н.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2019 року (прийнята в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні), м. Київ, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2017 року, ОСОБА_1 (далі- позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (далі - відповідач, Лівобережне ОУПФУ в м. Києві), в якому просить: визнати неправомірними дії Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови проводити перерахунок пенсії, ОСОБА_1 , у відповідності до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 21.09.2015 року по справі №755/8754/15-а та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2015 року по справі 755/8754/15-а в розмірі 88 відсотків від суми заробітної плати з якої справлялися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України «Про державну службу» в редакції від 01.01.2011 року, починаючи з 01.03.2015 року; зобов`язати Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 21.09.15 року по справі №755/8754/15-а та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2015 року по справі 755/8754/15-а, а саме: включити до заробітної плати позивача для обчислення пенсії державного службовця суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, грошової індексації за період з травня 2009 року по квітень 2011 року у відповідності до довідки №323 від 07.04.2015 року виданої Державною фіскальною службою України, з яких справлялися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; у зв`язку з цим здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця в розмірі 88 відсотків від суми заробітної плати з якої справлялися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України «Про державну службу» в редакції від 01.01.2011 року, починаючи з 01.03.2015 року; середньомісячну суму заробітку визначити шляхом ділення загальної суми виплат, у відповідності до наданих довідок, на 24 згідно з постановою КМУ від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» в редакції 28.08.2009 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 20.04.2011 року отримує пенсію за віком як державний службовець відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (в редакції від 01.01.2011 року), яку обчислено в розмірі 88 % від заробітку.

Листом Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі м. Києві (правонаступником якого є відповідач) від 02.03.2015 року №120/09/Т-103 повідомлено позивачу, що пенсію останньому обчислено без урахування матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, матеріальної допомоги на оздоровлення та індексації.

Вважаючи, що позивачу протиправно не враховано відповідні види грошового забезпечення до пенсії, останній звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва, яким, постановою від 21.09.2015 року у справі №755/8754/15-а, позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 неправомірними. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням усіх сум заробітної плати на які нараховані страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), з 01.03.2015 року. В решті позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2015 року постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року у справі №755/8754/15-а залишено без змін.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаврилівим А.В. від 21.06.2016 року відкрито виконавче провадження з метою примусового виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року.

Листом Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 07.04.2017 року №5802/15/Т-513 позивачу повідомлено, що пенсійним органом на виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року здійснено перерахунок пенсії позивача відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» в редакції від 01.01.2015 року, згідно з якою пенсію державним службовцям призначається в розмірі 60 % від заробітку.

З огляду на те, що відповідачем перераховано пенсію в розмірі 60%, а не 88%, тобто, при перерахунку пенсії позивача застосовано редакцію Закону України «Про державну службу» від 01.05.2015 року, а не від 01.01.2011 року (під час дії якої позивач вийшов на пенсію), позивач вважає, що відповідачем не виконано постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року в повному обсязі, з огляду на що, звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, оскільки способи захисту у Дніпровському районному суді міста Києва ним вичерпано.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2019 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним судовим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таку, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та прийняти нове, яким позов задоволити.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що у квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовними вимогами до Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва, в якому просить суд визнати неправомірними дії відповідача та зобов`язати відповідача провести перерахунок пенсії за віком як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням усіх сум заробітної плати на які нараховані страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), в тому числі матеріальної допомоги на оздоровлення та матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, та здійснювати виплату пенсії з 2011 року.

Постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року у справі №755/8754/15-а позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано дії Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 неправомірними. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням усіх сум заробітної плати на які нараховані страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), з 01.03.2015 року. В решті позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2015 року постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року у справі №755/8754/15-а залишено без змін.

Відповідно до копії розпорядження Дніпровського управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11.12.2015 року №885359 відповідачем на виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року під час перерахунку пенсії позивачу застосовано процент розрахунку « 60».

Дніпровським районним судом міста Києва 13.01.2016 року видано виконавчий лист №755/8754/15-а на виконання постанови від 21.09.2015 року.

Позивач звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва із заявою від 25.01.2016 року про роз`яснення судового рішення, оскільки у зв`язку із тим, що «в резолютивній частині постанови від 21.09.2015 року суду першої інстанції та ухвали від 16.11.2015 року суду апеляційної інстанції не зазначено, що перерахунок необхідно здійснювати в порядку, встановленому законодавством на час мого виходу на пенсію (тобто 88 % від усієї заробітної плати), відповідач ухиляється від виконання зазначених судових рішень. Таким чином, судові рішення залишаються невиконаними».

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11.02.2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз`яснення постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року по справі №755/8754/15-а відмовлено за відсутності підстав для її задоволення, оскільки судове рішення є зрозумілим.

Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаврилівим А.В. від 21.06.2016 року відкрито виконавче провадження № 51458117 з примусового виконання виконавчого листа №755/8754/15-а від 13.01.2016 року.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30.05.2017 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі №755/8754/15-а, оскільки при винесенні постанови від 21.09.2015 року, Дніпровським районним судом міста Києва вирішено усі заявлені позивачем позовні вимоги та визначено спосіб виконання постанови.

Ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.11.2017 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 30.05.2017 року залишено без задоволення, а саму ухвалу - без змін.

З Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено, що виконавче провадження № 51458117 завершено.

Вважаючи, що відповідачем всупереч постанові Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року у справі №755/8754/15-а при перерахунку пенсії позивача застосовано процент розрахунку пенсії « 60», а не « 88», позивач звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку матеріалам, обставинам справи, а також наданим поясненням та запереченням сторін колегія суддів звертає увагу на наступне.

Щодо посилання відповідач про закриття провадження у справі підставі п. 2 ч.1 ст. 170 КС України, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до п. 2 ч.1 ст. 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Отже, вбачається, що відповідачем не вірно застосовано норми процесуального законодавства до питання, яке поставлено перед судом, оскільки норма, на підставі якої відповідач просить закрити провадження у справі, є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, що суд вирішує при розгляді питання щодо відкриття такого провадження.

Згідно з ч.2 ст. 167 КАС України якщо заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої цієї статті і ці недоліки не дають можливості її розглянути, або якщо вона є очевидно безпідставною та необґрунтованою, суд повертає таку заяву (клопотання, заперечення) заявнику без розгляду.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що клопотання відповідача про закриття провадження у справі підлягає поверненню та залишенню без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 238 КАС Украйни, суд закриває провадження у справі: 1) якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства; 2) якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом; 3) якщо сторони досягли примирення; 4) якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав; 5) у разі смерті або оголошення в установленому законом порядку померлою фізичної особи або припинення юридичної особи, за винятком суб`єкта владних повноважень, які були однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва; 6) щодо оскарження нормативно-правових актів суб`єктів владних повноважень чи окремих їх положень, якщо оскаржуваний нормативно-правовий акт або відповідні його положення визнано протиправними і не чинними рішенням суду, яке набрало законної сили; 7) щодо оскарження індивідуальних актів та дій суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані акти та дії суб`єкта владних повноважень було змінено або скасовано рішенням суду, яке набрало законної сили; 8) щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо оскаржувані порушення були виправлені суб`єктом владних повноважень і при цьому відсутні підстави вважати, що повне відновлення законних прав та інтересів позивача неможливе без визнання рішень, дій або бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправними після такого виправлення.

Дослідивши матеріали справи, не встановлено підстав для закриття провадження у справі №82617889/17 відповідно до встановлених Кодексом адміністративного судочинства України норм, з огляду на що, суд продовжує розгляд справи по суті.

Статтями 8, 55 Конституції України передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційне право на судовий захист належить до невідчужуваних та непорушних. Частина перша статті 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви про розгляд навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв чи скарг, які відповідають встановленим законом вимогам, є порушенням права на судовий захист, яке відповідно до статті 64 Конституції України не може бути обмежене.

Таким чином, положення ч.1 ст. 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина. Кожен, тобто громадянин України, іноземець, особа без громадянства, має гарантоване державою право оскаржити в суді загальної юрисдикції рішення, дії чи бездіяльність будь-якого органу державної влади, органу місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх рішення, дія чи бездіяльність порушують або ущемляють права і свободи громадянина України, іноземця, особи без громадянства чи перешкоджають їх здійсненню, а тому потребують правового захисту в суді

Як зазначалося, ст. 55 Конституції України передбачено, що кожній людині гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових осіб і службових осіб, а тому суд не має права відмовляти особі в прийнятті чи розгляді скарги з підстав, передбачених законом, який це право обмежує.

Здійснюючи передбачене ст. 55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд зобов`язаний надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.

Із змісту обґрунтувань, наведених у позовній заяві, встановлено, що позивач вбачає протиправність дій пенсійного органу у перерахунку йому пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» в редакції від 01.05.2015 року, застосувавши процент розрахунку пенсії « 60», а не « 88», у відповідності до редакції Закону, яка діяла на час виходу позивача на пенсію, що на його думку, суперечить постанові Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року по справі №755/8754/15-а.

Щодо вимог позивача про визнання протиправними дій та зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивача, колегія суддів зазначає наступне.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України від 02.06.2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» (із змінами і доповненнями) (далі - Закон) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 5 Закону примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Пунктом 1 ч. 1 ст. 3 Закону відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч.1 п.п. 16, 18 ч.3 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Таким чином, примусове виконання рішень, зокрема, судів, є виключно повноваженнями державної виконавчої служби, або, у випадках, приватних виконавців.

Колегіясуддів звертає увагу на те, що з матеріалами справи встановлено, що постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гаврилівим А.В. від 21.06.2016 року відкрито виконавче провадження №51458117 з примусового виконання виконавчого листа №755/8754/15-а від 13.01.2016 року з метою виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року по справі №755/8754/15-а в частині зобов`язання Управління Пенсійного фонду України в Дніпровському районі міста Києва провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 як державному службовцю відповідно до Закону України «Про державну службу» з урахуванням усіх сум заробітної плати на які нараховані страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (з 01.01.2011 року - єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування), з 01.03.2015 року.

З відкритих джерел, а саме, Автоматизованої системи виконавчого провадження судом встановлено, що виконавче провадження № 51458117 завершено, що свідчить про виконаний обов`язок виконавця щодо примусового виконання рішення суду.

Доказів щодо оскарження дій державного виконавця, здійснених у межах примусового виконання рішення суду до матеріалів справи не долучено, з огляду на що, суд дійшов висновку про те, що постанову Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року по справі №755/8754/15-а виконано.

Крім того, до відзиву відповідачем долучено копію розпорядження Дніпровського управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 11.12.2015 року №885359 на виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року із відповідним розрахунком пенсії позивача, що також свідчить про виконання постанови Дніпровського районного суду міста Києва від 21.09.2015 року по справі №755/8754/15-а.

Відповідно до прохальної частини, позовні вимоги викладено у наступній редакції:

- визнати неправомірними дії Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови проводити перерахунок пенсії, ОСОБА_1 , у відповідності до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 21.09.2015 року по справі №755/8754/15-а та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2015 року по справі 755/8754/15-а в розмірі 88 відсотків від суми заробітної плати з якої справлялися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України «Про державну службу» в редакції від 01.01.2011 року, починаючи з 01.03.2015 року;

- зобов`язати Лівобережне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 у відповідності до постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 21.09.2015 року по справі №755/8754/15-а та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2015 року по справі 755/8754/15-а, а саме:

- включити до заробітної плати Позивача для обчислення пенсії державного службовця суми матеріальної допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги на вирішення соціально-побутових питань, грошової індексації за період з травня 2009 року по квітень 2011 року у відповідності до довідки №323 від 07.04.2015 року виданої Державною фіскальною службою України, з яких справлялися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- у зв`язку з цим здійснити перерахунок та виплату пенсії державного службовця в розмірі 88 відсотків від суми заробітної плати з якої справлялися страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону України «Про державну службу» в редакції від 01.01.2011 року, починаючи з 01.03.2015 року;

- середньомісячну суму заробітку визначити шляхом ділення загальної суми виплат, у відповідності до наданих довідок, на 24 згідно з постановою КМУ від 31.05.2000 року №865 «Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії» в редакції 28.08.2009 року.

Тобто, вирішення позовних вимог лежить в площині виконання прийнятого Дніпровським районним судом м. Києва судового рішення, про що зазначено вище, і має виконуватися відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», що не позбавляє права позивача оскаржувати дії державного виконавця, зокрема, в частині завершення виконавчого провадження щодо виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 21.09.2015 року по справі №755/8754/15-а та ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 16.11.2015 року по справі 755/8754/15-а, в разі не згоди позивача с такими діями державного виконавця.

Відповідно до вимог Кодексу адміністративного судочинства України суд здійснює судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах в порядку, визначеному статтями 382, 383 цього Кодексу, проте, в межах зазначеного позивач не звертався.

На підставі вище зазначеного, колегія суддів приходит до висновку, що позивачем обрано невірний спосіб захисту своїх прав, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Разом з тим, позивач скористався своїм правом на судовий захист та йому такий захист надано відповідно до способу захисту, обраного позивачем.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції в повній мір досліджено обставини справи на підставі яких суд прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 січня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, проте на неї може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду в порядку та строки, передбачені ст. 329 КАС України.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Ю.А. Ісаєнко

В.В. Кузьменко