Справа № 186/1630/18
Суддя: Перцова Т.С.
Дата ухвалення: 2019-05-23 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2019 р.Справа № 186/1630/18
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Перцової Т.С.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Жигилія С.П. ,

за участю секретаря судового засідання Ващук Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.03.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Алфьоров А.М., м. Суми, по справі № 186/1630/18

за позовом ОСОБА_1

до Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції

про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції (далі по тексту - УПП в Сумській області, відповідач), в якому просив суд :

- визнати незаконними дії поліцейського патрульної поліції інспектора роти № 1 батальйону УПП в Сумській області Окунь Д.Ю. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови серії ЕАВ № 635709 від 01.10.2018 та накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн. за порушення ст.132-1 КУпАП;

- скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 635709 від 01.10.2018, винесену інспектором роти № 1 батальйону УПП в Сумській області Окунь Д.Ю. відносно ОСОБА_1 про притягнення до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.;

- справу про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП закрити.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.03.2019 по справі № 186/1630/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Сумській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - залишено без задоволення.

Позивач, не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин у справі, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.03.2019 по справі 186/1630/18, прийняти рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги пояснив, що постановою про адміністративне правопорушення серії НК № 780361 від 01.10.2019 позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.132-1 КУпАП. При винесенні постанови НК № 780361 від 01.10.2018 працівник поліції не попередив позивача про заборону подальшого руху чи про тимчасове затримання транспортного засобу, тому позивач продовжив рухатись до найближчого спеціалізованого майданчика чи автомобільної стоянки, щоб не створювати аварійної ситуації. Однак, в подальшому 01.10.2018 позивача вдруге було затримано іншим інспектором поліції (відповідачем по справі), яким винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 635709 від 01.10.2018, яка є предметом оскарження у даній справі. Посилаючись на постанову Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі № 569/15894/15-а вказав, що правопорушення, за яке було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за постановою НК № 780361 від 01.10.2018, слід вважати триваючим, внаслідок чого притягнення позивача до відповідальності вдруге на підставі постанови ЕАВ № 635709 від 01.10.2018 здійснено всупереч ч. 1 ст. 61 Конституції України. За таких обставин, стверджує, що постанова № 635709 від 01.10.2018 є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно позивача за ст.132-1 КУпАП - закриттю.

Відповідач в надісланому до суду письмовому відзиві на апеляційну скаргу просив суд апеляційної інстанції вимоги апеляційної скарги залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції - без змін. Пояснив, що ОСОБА_1 , 01.10.2018 рухався по дорозі Н-12 з вантажем, що за шириною перевищує встановлені граничні параметри, не маючи дозволу на рух великогабаритного транспортного засобу, внаслідок чого поліцейським роти № 1 батальйону УПП в Сумській області лейтенантом Ошкадером Р.В. постановою НК № 780361 від 01.10.2018 притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ст. 132-1 КУпАП. Однак, після притягнення до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 не вжив заходів щодо отримання в установленому порядку дозволу, та в порушення прямої заборони, встановленої п. 2.4.2 Правил дорожнього руху, продовжив рух, чим вчинив адміністративне правопорушення, за що постановою серії НК № 635709 від 01.10.2018 був притягнутий до адміністративної відповідальності інспектором роти № 1 батальйону УПП в Сумській області лейтенантом поліції Окунем Д.Ю. Зазначає, що постанова НК № 780361 від 01.10.2019 позивачем не оскаржувалась, що свідчить про визнання позивачем факту порушення.

Сторони в судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У відповідності до ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Згідно з ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.10.2018 інспектором УПП в Сумській області Окунем Д.Ю. прийнято постанову у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 635709 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у виді штрафу в сумі 510,00 грн. за ст. 132-1 КУпАП.

Як зазначено у постанові, 01.10.2018 о 17 год. 35 хв. у м. Суми по вул. Степана Бандери було виявлено транспортний засіб MAN TGA 18.480, номерний знак НОМЕР_1 , з причепом Bectt 975310, номерний знак НОМЕР_2 , з вантажем (комбайн John Deer), ширина якого 3,7 м., що перевищує допустимі норми. У водія ОСОБА_1 відсутній погоджений дозвіл з органами Національної поліції на проїзд великовагових транспортних засобів, чим порушено п. 22.5 Правил дорожнього руху.

Не погодившись із вказаною постановою, ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом про її оскарження.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано достатніх та беззаперечних доказів своєї позиції, яка суперечить фактичним обставинам справи.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та вказує, що судом першої інстанції не встановлено жодної фактичної обставини у справі, зокрема, чи мала місце подія адміністративного правопорушення, якими доказами це підтверджується, не проаналізовано доводи ані позивача, ані відповідача по справі.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оскаржуване рішення суду першої інстанції наведеним вимогам не відповідає, а тому підлягає скасуванню.

Згідно з п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

З огляду на викладене вище, рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.03.2019 по справі № 186/1630/18 є таким, що прийняте з порушенням вимог процесуального права, при неповному з`ясуванні обставин справи, а тому підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови.

Надаючи оцінку оскаржуваній постанові у справі про адміністративне правопорушення, колегія суддів зазначає наступне.

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України встановлено відповідно до Закону України "Про дорожній рух" Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі по тексту - Правила ПДР). Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні грунтуватися на вимогах цих Правил (п.1.1 Правил ПДР).

Згідно з п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ст.132-1 КУпАП порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами-тягне за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 33 Закону України "Про автомобільні дороги" передбачено, що рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року №198 затверджено Єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони, відповідно до п.16 яких перевезення небезпечних, великогабаритних і великовагових вантажів автомобільним транспортом по дорожніх об`єктах допускається за окремим дозволом в порядку і за плату, що визначається окремими актами законодавства.

Правила проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, згідно з пунктом 3 яких транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Пунктом 22.5 ПДР України закріплено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

При цьому, пунктом 4 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами визначено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Порядок здійснення габаритно-вагового контролю затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 "Про заходи збереження автомобільних доріг загального користування" (далі - Порядок № 879).

Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції (пункт 3 Порядку № 879).

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів (пункт 6 Порядку № 879).

У пунктах 12 та 13 Порядку № 879 зазначено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Особливості габаритно-вагового контролю та вимоги до нього закріплені у пунктах 15-25 зазначеного Порядку.

Зокрема, в п. 18 цього Порядку вказано, що за результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця.

Відповідно до п. 22 Порядку № 879 у разі виявлення на стаціонарних або пересувних чи автоматичних зважувальних пунктах порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів такий транспортний засіб тимчасово затримується згідно із статтею 265-2 КУпАП .

Таким чином, з аналізу вищезазначених правових норм вбачається, що здійснення габаритно-вагового контролю проводиться виключно в пунктах габаритно-вагового контролю за допомогою спеціального обладнання, на яке видається відповідне свідоцтво; за результатами такого контролю видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця. При цьому, виявлення порушення правил проїзду великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів, такий транспортний засіб тимчасово затримується.

Згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Позивач у справі не заперечує факт вчинення правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ст. 132-1 КУпАП. Разоом з тим вважає, що повторне прнитягнення нього за одне й те саме правопорушення п. 22.5 ПДР є протиправним та неприпустимим.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2018 року у справі №569/15894/15-а, зазначено: "триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язків, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом або припиненням дії відповідної норми закону".

Таким чином, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно скоює правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 01.10.2018 близько о 15:55 год. на трасі "Суми- Полтава" Н-12, Октябрський район, Сумської області поліцейським роти № 1 батальйону УПП в Сумській області лейтенантом поліції Ошкадером Р.В. було виявлено автомобіль MAN TGX 18.480, номерний знак НОМЕР_1 , з причепом Bectt 975310 номерний знак НОМЕР_2 , з вантажем ширина якого 3,7 м., що перевищує допустимі норми вантажу встановлених граничних параметрів за шириною. Дозвіл на рух великогабаритного транспортного засобу з перевищенням вантажу встановлених граничних параметрів відсутній, у зв`язку з чим лейтенантом поліції Ошкадером Р.В. винесено постанову НК № 780361 від 01.10.2018 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності відповідно до ст. 132-1 КУпАП.

Однак, після притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 продовжив рух цього ж дня, внаслідок чого, близько о 17.35 год. в м. Суми по вул. Степана Бандери постановою № 635709 від 01.10.2018 був знов притягнутий до адміністративної відповідальності інспектором роти № 1 батальйону УПП в Сумській області лейтенантом поліції Окунем Д.Ю. за порушення п. 22.5 ПДР.

Отже, колегія суддів вважає, що вказане правопорушення слід вважати триваючим, а тому дійшла висновку, що позивача, всупереч положенням ч. 1 ст. 61 Конституції України, двічі притягнуто до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

У разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, передбачене, зокрема, ст.132-1 цього Кодексу, працівник уповноваженого підрозділу, що забезпечує безпеку дорожнього руху, тимчасово затримує транспортний засіб шляхом блокування або доставляє його для зберігання на спеціальний майданчик чи стоянку, що дозволяється виключно у випадку, якщо розміщення затриманого транспортного засобу суттєво перешкоджає дорожньому руху або створює загрозу безпеці руху, в тому числі за допомогою спеціального автомобіля - евакуатора. При тимчасовому затриманні транспортного засобу складається акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, форма якого затверджується Кабінетом Міністрів України.

Згідно з п.2.4-2 ПДР у разі виявлення під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідності фактичних вагових та/або габаритних параметрів установленим нормам і правилам рух такого транспортного засобу та/або причепу забороняється до отримання в установленому порядку дозволу на проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, про що складається відповідний акт.

Наведеним нормам кореспондують положення пункту 2 Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1102 (далі по тексту - Порядок № 1102).

Однак, всупереч наведеним вище нормам, транспортний засіб, яким керував позивач, з великогабаритним вантажем, не був затриманий лейтенантом поліції Ошкадером Р.В. після винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 780361 від 01.10.2018. Позивач не був попереджений про заборону подальшого руху, у зв`язку з чим продовжив рух.

Як зазначає позивач і не спростовано відповідачем по справі, позивач продовжив рух з метою від`їхати у безпечне місце та зупинитись, оскільки розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувся на узбіччі дороги. Тому позивач намагався дістатися найближчого спеціалізованого майданчика чи автомобільної стоянки, щоб не заважати руху інших транспортних засобів та не створювати аварійної ситуації.

При цьому, як зазначалось вище, в силу наведених норм обов`язок затримання великогабаритного транспортного засобу та заборони його руху покладено на інспектора патрульної поліції, який цього обов`язку не виконав, що призвело до повторного затримання ОСОБА_1

Крім того, позивач у справі об`єктивно не мав можливості усунути вчинене правопорушення та отримати у компетентних органів дозвіл на рух з великогабаритним вантажем з часу складення щодо нього постанови серії НК № 780361 від 01.10.2018 (15 год. 55 хв.) до винесення другої (оскаржуваної) постанови серії ЕАВ № 635709 від 01.10.2018, складеної цього ж дня о 17 год. 35 хв.

Доводи відповідача про те, що після притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , не вжив заходів щодо отримання в установленому порядку дозволу, та в порушення прямої заборони, встановленої п. 2.4-2 Правил дорожнього руху, продовжив рух, не свідчать про правомірність оскаржуваної постанови.

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє посилання відповідача на те, що ОСОБА_1 , всупереч вимогам п.2.4-2 ПДР не вжив заходів щодо отримання дозволу на рух у встановленому законом порядку, а продовжив рух.

Згідно з п.8 ч.1 ст.247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за наявності по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 повідомляв інспектору УПП Окуню Д.Ю. про наявність чинної постанови у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 780361 від 01.10.2018, якою на позивача накладено адміністративне стягнення за ст.132-1 КУпАП, однак, відповідачем, всупереч п.8 ч.1 ст.247 КУпАП, було розпочато та розглянуто справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , внаслідок чого притягнуто позивача вдруге за одне й те саме правопорушення.

З огляду на приписи п.8 ч.1 ст.247 КУпАП, з урахуванням положень ч.1 ст.265-2 КУпАП, п.2.4-2 ПДР, п.1 Порядку тимчасового затримання та зберігання транспортних засобів на спеціальних майданчиках та стоянках, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.12.2008 № 1102, колегія суддів зазначає, що відповідач, виявивши автомобіль з вантажем, габарити якого перевищують встановлені законодавством, та встановивши, що за порушення п.22.5 ПДР водія вже було притягнуто до адміністративної відповідальності, повинен був тимчасово затримати транспортний засіб, а не виносити нову постанову про накладення адміністративного стягнення за те правопорушення, за яке водія вже було покарано.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що постанова серії ЕАВ № 635709 від 01.10.2018 винесена інспектором УПП в Сумській області Окунем Д.Ю. не на підставі та не у спосіб, що передбачені КУпАП, необґрунтовано, без урахування всіх обставин, що мали значення для її прийняття, тому є протиправною та підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.132-1 КУпАП - закриттю.

Щодо позовних вимог про визнання незаконними дії лейтенанта поліції батальйону № 1 Окуня Д.Ю. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення і винесення постанови від ЕАВ № 635709 від 01.10.2018, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту позову, незаконність дій інспектора УПП в Сумській області Окуня Д.Ю. ОСОБА_1 . вбачає у повторному притягненні позивача до відповідальності за одне й те саме правопорушення.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на норми ч. ст.2, ч.ч.1, 2 ст.5 КАС України обов`язковою ознакою дій суб`єкта владних повноважень, які можуть бути оскаржені до суду, є те, що вони безпосередньо породжують певні правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і мають обов`язковий характер.

Згідно зі ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту (частини перша, друга і третя статті 122 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до п. 4 розділу І, п. 1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, статтею 132-1 КУпАП.

Поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, складення постанови у справі про адміністративне правопорушення є встановленим законом повноваженням відповідача, яке він зобов`язаний реалізувати у випадку наявності обґрунтованих підстав вважати, що водій порушив Правила дорожнього руху.

Згідно зі ст.287 КАС України постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено прокурором у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 7 цього Кодексу, особою, щодо якої її винесено, а також потерпілим. Постанова суду про накладення адміністративного стягнення може бути оскаржена в порядку, визначеному цим Кодексом.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних положень закону, колегія суддів дійшла висновку, що у випадку встановлення порушень, поліцейським приймається постанова у справі про адміністративне правопорушення і саме така постанова має безпосередній вплив на стан суб`єктивних прав та обов`язків особи, відносно якої складено постанову. У разі судового оскарження постанови при вирішенні спору судом підлягають оцінці і підстави притягнення до адміністративної відповідальності, а також проводиться перевірка доведеності факту порушення водієм Правил дорожнього руху.

Враховуючи, що інспектором УПП в Сумській області Окунем Д.Ю. фактично реалізована його компетенція на розгляд справи про адміністративне правопорушення, в результаті чого винесено рішення - постанову про накладення адміністративного стягнення, оспорювані дії щодо складення постанови самі по собі не є такими, що порушують права позивача та інтереси, а тому визнання незаконними дій не призведе до поновлення порушеного права позивача, оскільки оскаржувані дії відповідача не є юридично значимими для позивача.

У спірних правовідносинах актом, що має певні правові наслідки, породжує права та обов`язки для платника податків є постанова у справі про адміністративне правопорушення серії НК № 780361 від 01.10.2018 (акт індивідуальної дії), прийнята в результаті таких дій.

Вказані висновки узгоджується із правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 29.03.2018 року по справі №805/3115/15-а.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів вважає, що належним способом захисту прав позивача у спірних відносинах є саме скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення, а не визнання протиправними дій відповідача щодо її винесення.

Отже, в задоволенні позовних вимог про визнання незаконними дій інспектора УПП в Сумській області Окуня Д.Ю. щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення оскаржуваної постанови слід відмовити.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку, що Ковпаківського районного суд м. Суми від 05.03.2019 по справі 186/1630/18 підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про часткове задоволення позову.

Керуючись ч.4 ст.229, ч.4 ст.241, ст.ст.243, 250, 272, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 326 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 05.03.2019 року по справі № 186/1630/18 скасувати.

Прийняти постанову, якою позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення серії ЕАВ № 635709 від 01.10.2018, винесену інспектором роти № 1 батальйону № 1 Управління патрульної поліції в Сумській області лейтенантом поліції Окунь Д.Ю.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ст.132-1 КУпАП - закрити.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не підлягає оскарженню в силу приписів ч.3 ст.272 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Т.С. Перцова
Судді(підпис) (підпис) О.А. Спаскін С.П. Жигилій