Справа № 340/372/19
Суддя: А.В. Сагун
Дата ухвалення: 2019-05-20 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2019 року м. Кропивницький Справа № 340/372/19

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сагуна А.В.;

за участю секретаря судового засідання Гуріної І.С.;

представника позивача Іванова О.В.;

представника відповідача - Балакіної Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Агроресурс до Кіровоградської митниці Державної фіскальної служби України про визнання незаконним та скасування рішення,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ Агроресурс звернулось до суду з позовною заявою, в якій просить визнати незаконним та скасувати рішення Кіровоградської митниці ДФС від 22.01.2019 року про коригування митної вартості товарів №ІІА901000/2019/000080/2.

В обґрунтування вимог позивач послався на протиправність дій відповідача щодо самостійного визначення митної вартості товару та необґрунтоване витребування у нього додаткових документів щодо підтвердження митної вартості товару.

Представник відповідача надав відзив на адміністративний позов, в якому просив відмовити в задоволенні вимог пославшись на законність дій при витребуванні у позивача додаткових документів при митному оформленні придбаного товару та самостійного визначення митної вартості товару (а.с. 42-47).

Ухвалою суду від 13 березня 2019 року, було зобов`язано Кіровоградську митницю ДФС України надати до суду:

- інформацію за період з 16.10.2018 року по 16.01.2019 року з цінової бази Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ПІК ЄАІС) про випадки оформлення митними органами України митних декларацій товарів з кодами УКТЗЕД та , з обов`язковим зазначенням номера, дати митної декларації та ціни товару, по якій було здійснене митне оформлення;

- копії митних декларацій від 24.10.18 №807190/2018/020344 та від 12.06.18 №100110/2018/347207 (а.с. 65).

На виконання ухвали суду представником відповідача надані письмові пояснення, а також копії митних декларацій, які стали підставою для коригування митної вартості товару та витяг з ПК ЄАІС «Цінова інформація для формування судових доказів» (а.с. 68-110).

Представником позивача подано відповідь на відзив та заперечення на письмові пояснення, згідно яких товар №2 митної декларації № UA901010/2019/000496 від 16.01.2019 року, має номер запчастини (артикул) 48025481. На день оформлення заявки на дану запчастину, його вартість складала 185,24 Євро, що підтверджується відповідним електронним каталогом. Станом на 04.04.2019 року при опрацюванні та підготовці даного заперечення, вартість запчастини № (артикул) 48025481, становила 190 Євро.

Також, на думку представника позивача не обґрунтованим є посилання відповідачем в оскаржуваному рішенні, як на підставу для коригування митної вартості, на митну декларацію від 24.10.18 №807190/2018/020344, оскільки, товар №36 даної митної декларації хоч і має код Української класифікації товарів зовнішньо -економічної діяльності (УКТЗЕД) такий самий, як і товар №2 по митній декларації № UА901010/2019/000496 від 16.01.2019 року- , однак, це різні товари:

за описом та призначенням - корпус піввісі трактора «New Holland» і корпус бортовой трактора «Case Puma 210»;

за країною виробництва - Бельгія і Туреччина;

фізичними характеристиками - вага нетто 99 і 95 кг;

артикулами, тобто, номерами у каталогу запчастин - 48025481 і 87307353 (а.с. 122-123).

Представник позивача також зазначив, що в оскаржуваному рішення відповідач не використовував ПІК ЄАІС «Цінова інформація для формування судових доказів», оскільки у наданому до суду відповідачем витягу з ПІК ЄАІС «Цінова інформація для формування судових доказів по товару УКТЗЕД », відсутні товари з наближеними техніко-комерційними показниками, як зазначено відповідачем в гр. 33 оскаржуваного рішення (а.с. 122-126).

Також, представником позивача надано додаткові пояснення, згідно яких зазначений відповідачем в оскаржуваному рішенні факт відсутності інформації про попередню оплату вартості товарів, не відповідає дійсності, оскільки оплата за товар повинна була здійснена пізніше дати митного оформлення відповідно до умов, зазначених в інвойсах, які згідно п.1.1 Контракту, які є його невід`ємною частиною.

Представник позивача також, зазначив, що не відповідає вимогам митного законодавства і твердження відповідача, про те, що зазначений ним у оскаржуваному Рішенні вираз «час наближений до дати експорту в Україну оцінюваних товарів» не має визначення у часі, оскільки для цілей визначення митної вартості, визначено, що час, максимально наближений до дати ввезення оцінюваних товарів в Україну, не повинен перевищувати 90 денного терміну (а.с. 165-166).

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача заперечив проти задоволення адміністративного позову та уточнив найменування відповідача, зазначивши, що відповідачем є Кіровоградська митниця Державної фіскальної служби, без слова України вкінці назви.

Судом встановлено, що відповідно до п.1.1 контракту №AGRS/PRTS/2018/UA/CNHI/GERUS від 10.01.2018 року (далі за текстом - Контракт), укладеного Позивачем (для цілей контракту - Покупець) з компанією «СіЕнЕйчАй Інтернешнл С.А.» (для цілей контракту -Продавець), покупець купуватиме, а продавець продаватиме та постачатиме покупцю запасні частини, комплектуючі та додаткове обладнання для технічного обслуговування та ремонту зернозбиральних комбайнів «NEW HOLLAND», тракторів та іншої сільськогосподарської техніки, згідно з інвойсами Продавця, що є невід`ємною частиною даного контракту (а.с. 13-19).

Згідно інвойсів № від 28.11.2018 та № від 13.12.2018, покупець придбав «Корпус піввісі (артикул (номер запчастини) 48025481) - 1 шт. на суму 185,2400 Євро (а.с. 21) та корпус піввісі заднього моста трактора, № запчастини 48052456 на суму 1410,9400 Євро (а.с. 23).

Згідно П.8.1 Контракту встановлено, що товар постачається на умовах FCA м. Хайдельберг, Німетчина; або СРТ м. Кропивницький, Україна або EXW Лебанон, США відповідно до INCOTERMS 2010, в терміни та на умовах, визначених для кожної партії товару згідно з кінцевими інвойсами Продавця (а.с.15).

П. 11.3 Контракту встановлено, що за згодою сторін можлива інша форма оплати з відстрочкою платежу згідно інвойсів.

В інвойсах № від 28.11.2018 та № від 13.12.2018, згідно яких Позивач отримав запасні частини до сільськогосподарської техніки, по яким винесено оскаржуване Рішення, в графі «Умови оплати» зазначено, що вона здійснюється протягом 60 днів з дня закінчення місяця, але не пізніше 31.01.2019 року (№ від 28.11.2018) та 28.02.2019 року (інвойс № від 13.12.2018). Також, Продавцем товару в інвойсах вказано, що товари продані згідно з цим інвойсом залишаються його власністю до повної оплати та те, що інвойс вірний і відповідає дійсності (а.с. 21,23).

16.01.2019 ТОВ «Агроресурс» згідно митної декларації № UА901010/2019/000496 від 16.01.2019 заявило до митного оформлення в тому числі товар № 2 «Корпус піввісі (артикул 48025481) - 1 шт; Корпус піввісі заднього моста трактора. Виготовлений з чавуну. Являється частиною ведучих мостів, яка призначена для с/г тракторів NEW HOLLAND. Виробник: немає даних; Країна виробництва: ВЕ; Торговельна марка: CNH та товар № 12 «Корпус КПП трактора (артикул 48052456) - 1 шт.; має прямокутну форму з технологічними отворами і відливами для кріплення. Використовується як корпус для шестерень і має посадочні місця під підшипники. Частини коробок передач моторних транспортних засобів стальні не штамповані; призначені для с/г техніки NEW HOLLAND. Виробник: немає даних; Країна виробництва: US; торговельна марка: CNH (а.с.50-52).

До митної декларації було додано копію контракту №AGRS/PRTS/2018/UA/CNHI/GERUS від 10.01.2018 року та інвойсів № від 28.11.2018 та № від 13.12.2018 (а.с. 13-19, 50-56).

При цьому в графі 43 митної декларації зазначено, що позивачем застосовано основний -1 метод визначення вартості, тобто метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (а.с. 50-52).

У зв`язку зі спрацюванням автоматизованої системи аналізу та управління ризиками Перевірка обраного декларантом методу визначення митної вартості товарів, на адресу позивача було направлено запит № 76/11-70-61-26 від 17.01.2019, яким вказано на необхідність протягом 10 днів надати (за наявності) такі документи:

- документи про здійснення попередньої оплати вартості товарів №№2 та 12;

- митну декларацію країни відправлення або її копію (з інформацією про ціну товарів та/або відповідні інвойси);

- висновки про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та які стосуються даного товару;

- каталоги та прайс-листи виробника товару (а.с. 49).

На вказану вимогу відповідача позивачем зазначено, що надати додаткові документи на даний момент та до вичерпання десятиденного терміну не має можливості (а.с. 49).

22.01.2019 Кіровоградською митницею ДФС на підставі ст. ст. 55, 64 МК України було винесено рішення про коригування митної вартості товарів №UА901000/2019/000080/2, яким митну вартість товару визначено за резервним методом, згідно ст.64 МКУ (а.с.48).

Спірні правовідносини регулюються Митним кодексом України.

Відповідно до статті 49 Митного кодексу України (далі - МК України), в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю за правильністю визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Статтею 53 МК України встановлено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно із частиною третьою статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Аналіз даної норми дає змогу виокремити наступні обставини, за наявності яких митний орган має право зобов`язати декларанта подати додаткові документи для підтвердження митної вартості: 1) наявність розбіжностей між окремими документами; 2) наявність ознак підробки певних документів; 3) відсутність достатніх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Висновок митного органу щодо наявності даних обставин повинен бути обґрунтованим та підтвердженим відповідними доказами. Так, встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих декларантом документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Згідно з частиною першою статті 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

З аналізу вищенаведених вимог законодавства слід дійти висновку, що митниця може витребувати, а декларант зобов`язаний надати лише ті документи, які здатні усунути сумніви у правильності визначення митної вартості товарів. При цьому законом чітко встановлено умову, за наявності якої у митного органу виникає право на застосування таких повноважень, як витребування додаткових документів та відмова у митному оформленні за заявленою декларантом митною вартістю товарів.

Однак всупереч діючому законодавству, витребувавши додаткові документи, митний орган не зазначив, які саме обставини ці документи повинні підтвердити або у своїй сукупності можуть спростувати/чи впливають на митну вартість товару.

Так, відповідач витребував у позивача документи про здійснення попередньої оплати вартості товарів №№2 та 12, проте як встановлено судом раніше, позивач повинен був сплатити за товар не пізніше 28.02.2019 року (інвойс № від 13.12.2018) та 31.01.2019 року (№ від 28.11.2018) відповідно. Тобто на час запиту позивач правомірно не надав зазначеного доказів, оскільки в нього їх не було з об`єктивних причин, оскільки ще не настав обов`язок сплатити за товар.

Щодо витребування відповідачем у позивача висновків про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та які стосуються даного товару, то відповідачем не вказано якими нормативно-правовими актами він керувався при зобов`язанні позивача надати такі висновки саме товар № 2 «Корпус піввісі (артикул 48025481) та товар № 12 «Корпус КПП трактора.

Також, представником відповідача не вказано, як митна декларація країни відправлення або її копію (з інформацією про ціну товарів та/або відповідні інвойси) та каталоги та прайс-листи виробника товару можуть усунути сумніви у митній вартості товару.

Отже, сам факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.

Таким чином, доказів наявності обставин, що виключають використання основного методу за ціною договору (контракту) відповідачем суду не надано.

Щодо наданих представником відповідача, на виконання ухвали суду, письмових пояснень, а також копій митних декларацій, які стали підставою для коригування митної вартості товару та витягу з ПК ЄАІС «Цінова інформація для формування судових доказів», то суд зазначає наступне.

Посилання на митну декларацію від 24.10.18 №807190/2018/020344, є помилковим, оскільки, товар №36 даної митної декларації хоч і має код Української класифікації товарів зовнішньо -економічної діяльності (УКТЗЕД) такий самий, як і товар №2 по митній декларації № UА901010/2019/000496 від 16.01.2019 року- , однак, це різні товари:

за описом та призначенням - корпус піввісі трактора «New Holland» і корпус бортовой трактора «Case Puma 210»;

за країною виробництва - Бельгія і Туреччина;

фізичними характеристиками - вага нетто 99 і 95 кг;

артикулами, тобто, номерами у каталогу запчастин - 48025481 і 87307353.

Також, суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 62 МК України у разі якщо ні оцінювані, ні ідентичні чи подібні (аналогічні) товари не продаються в Україні одночасно або в час, максимально наближений до дати ввезення оцінюваних товарів в Україну, митна вартість таких товарів визначається на основі ціни одиниці товару, за якою відповідно оцінювані або ідентичні чи подібні (аналогічні) з оцінюваними товари продаються в Україні в кількості, достатній для встановлення ціни за одиницю такого товару, у такому ж стані, в якому вони були ввезені, на найбільш ранню дату після ввезення товарів, які оцінюються, але до сплину 90-денного строку.

Тобто для порівняння повинні бути надані митні декларації, на ідентичні чи подібні (аналогічні) товари на найбільш ранню дату після ввезення товарів, проте до сплину 90-денного строку, чого не було зроблено відповідачем.

Щодо наданого представником відповідача витягу з ПК ЄАІС «Цінова інформація для формування судових доказів», виявлена не відповідність фактичним обставинам, оскільки, позивачем був заявлений, а відповідачем був оформлений по митній декларації №UA901010/2018/010104 від 07.11.2018 року цей самий товар з кодом УКТЗЕД , однак у наданому до суду Відповідачем витягу з ШК ЄАІС «Цінова інформація для формування судових доказів по товару УКТЗЕД », митна декларація №UА901010/2018/010104 від 07.11.2018 року, відсутня. Даний факт, дає підстави стверджувати, що даний доказ сформований не автоматично за кодом товару УКТЗЕД , а шляхом коригування даних, а отже є не об`єктивним, а такий доказ є не належним та суд не бере його до уваги (а.с. 133-148).

Враховуючи, що позивачем у відповідності до вимог митного законодавства для підтвердження заявленої митної вартості товару було подано до митного органу всі необхідні для цього документи та відповідачем не доведено, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання протиправними і скасування рішення відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 1921 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Також, в позовній заяві представник позивача просить суд стягнути з відповідача документально підтверджені понесені судові витрати та витрати, пов`язані із розглядом справи.

Статтею 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до приписів ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Частиною 7 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Отже, з аналізу наведених правових норм, вбачається, що документально підтверджені судові витрати підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Представником позивача документально підтверджено склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю Агроресурс судові витрати на оплату професійної правничої допомоги за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської митниці ДФС у розмірі 5000 грн. (а.с.25,26, 162-164).

Керуючись статтями 72-77, 139, 143, 241-246, 255, Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю Агроресурс (вул. Мурманська, 29М, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25014, ) до Кіровоградської митниці ДФС (вул. Лавандова (Тореза), 27-6, м. Кропивницький, 25030, ) про визнання незаконним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Кіровоградської митниці ДФС від 22.01.2019 про коригування митної вартості товарів №UА901000/2019/000080/2.

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю Агроресурс судові витрати зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської митниці ДФС у розмірі 1921 грн. (одна тисяча двадцять одна грн.).

Стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю Агроресурс судові витрати на оплату професійної правничої допомоги за рахунок бюджетних асигнувань Кіровоградської митниці ДФС у розмірі 5000 грн. (п`ять тисяч грн.).

Рішення набирає законної сили у порядку та строки, встановлені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України, та може бути оскаржене у порядку та строки, встановлені статтями 293, 295-296 та пунктом 15.5 Перехідних положень цього Кодексу.

Рішення складено повного рішення суду - 27.05.2019.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду А.В. Сагун