Справа № 636/4014/17
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2019-05-13 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 травня 2019 р. Справа № 636/4014/17
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Любчич Л.В.

суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В.

за участю секретаря судового засідання Медяник А.О.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Дикань І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 08.11.2018, суддя Карімов І.В., площа Соборна, 2, Чугуїв, Харківська область, 63500, повний текст складено 16.11.2018 по справі № 636/4014/17

за позовом ОСОБА_1

до Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області

про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії за віком та відшкодування відрахованих сум,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області (далі - відповідач, Чугуївське ОУПФУ Харківської обл.), в якому просив зобов`язати Чугуївське ОУПФУ Харківської обл. перерахувати пенсію відповідно до чинного законодавства та з урахуванням страхового стажу 42 роки 6 місяців 25 днів, врахувати до страхового стажу роботу з ремонту та заправці акумуляторів з 06.04.1992 по 16.10.2000 та відшкодувати незаконно відраховану суму 4200,00 грн. з пенсії ОСОБА_1

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської обл. від 08.11.2018 частково задоволено адміністративний позов.

Зобов`язано Чугуївське ОУПФУ Харківської обл. здійснити перерахунок пенсії за віком ОСОБА_2 з врахуванням страхового стажу 39 років 10 місяців 8 днів.

В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з даним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обгрунтування вимог апеляційної скарги позивач зазначив, що позивач неодноразово звертався до відповідача про перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу 42 роки 6 місяців 25 днів відповідно до відповіді ПФУ від 12.10.2012 № 22783/Т-1, на що отримував листи відповіді пенсійного органу із формулою розрахунку пенсії, виходячи із страхового стажу в 37 років 10 місяців 8 днів. Крім того, відповідачем безпідставно не зараховано до розрахунку пенсії стаж роботи на шкідливому підприємстві, а саме робота з ремонту та заправці акумуляторів з 06.04.1992 по 16.10.2000, а також вирахувано переплату в розмірі 4200,0 грн.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 22.02.2019 призначено до розгляду клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження в порядку письмового провадження та ухвалою суду від 27.02.2019 задоволено вищезазначене клопотання, процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції поновлено.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 28.02.2019 залишено без руху апеляційну скаргу ОСОБА_1 у зв`язку з несплатою судового збору

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 13.02.2019 після усунення, недоліків апеляційної скарги, відкрито провадження по справі № 636/4014/17.

25 березня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому відповідач просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. В обгрунтування своєї позиції відповідач зазначив, що розрахунок стажу в листі ПФУ від 12.10.2012 № 22783/Т-1 здійснено станом на 18.10.2012, на той час, коли позивач отримував пенсію по інвалідності загального захворювання і його страховий стаж складав 42 роки 6 місяців 25 днів. Посилаючись на абз. 2 ч.1 ст. 24, ч. 1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідач зазначив, що додатковий стаж зараховується лише для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності. Враховуючи дату народження позивача, право призначення пенсії за віком у позивача виникло 23.08.2009. Отже, з 09.11.2005 (дата встановлення інвалідності загального захворювання) по 22.08.2009 позивачу зараховано 2 роки 8 місяців 17 днів додаткового стажу. 31 січня 2014 року позивач подав заяву про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком. Розмір пенсії позивачу було обраховано при загальному стажі роботи 37 років 10 місяців 08 днів, підстав для перерахунку пенсії з урахуванням стажу роботи 42 роки 6 місяців 25 днів немає. Вимога позивача врахувати до страхового стажу роботу з ремонту та заправці акумуляторів з 06.04.1992 по 16.10.2000 є безпідставною, оскільки з цією довідкою ОСОБА_1 до управління не звертався. Крім того, зазначений період роботи, згідно записів трудової книжки, вже врахований до загального страхового стажу позивача. Щодо утримання з пенсії позивача переплати, відповідач зазначив, що про зазначене позивач дізнався ще в 2012 році, оскільки на звернення ОСОБА_1 від 02.02.2012, управління листом вих. 22-Т/1 від 10.02.2012 пояснило причини та підстави здійснення утримання з пенсії.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 02.04.2019 закінчено підготовку справи до розгляду та призначено справу в порядку письмового провадження.

04 квітня 2018 року від позивача надійшла відповідь на відзив пенсійного органу, в якій зазначив, що не згоден з проведеним утриманням з пенсії в сумі 4200,00 грн., оскільки, хоча він був зареєстрований в період з 2009 по 2014 рік як фізична особа-підприємець, проте ніякої підприємницької діяльності не здійснював, що підтверджується довідками податкового органу про отриманий дохід в розмірі 0,00 грн. Крім того, відповідачем не враховано трудовий стаж за період роботи з 14.10.2003 по 09.11.2005 на посаді заправника акумуляторів, яка відповідно до списку № 1 дає право на пенсію на пільгових умовах, також не враховано подвійний стаж відповідно записів у трудовій книжці № 1, 2, 4, 5, 6 (стор. 2-4 трудової книжки).

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 15.04.2019, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду, справу призначено у вікритому судовому засіданні.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та відзиві на неї, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом були встановлені наступні обставини, які не оспорені сторонами.

З 09.11.2005 позивач перебуває на обліку в Чугуївському ОУПФУ Харківської обл. та має ІІІ групу інвалідності загального захворювання.

З 09.11.2005 позивач почав отримувати пенсію за інвалідністю за його заявою, в розмірі пенсії за віком як непрацюючий пенсіонер.

З 30.10.2007 позивач отримував пенсію по інвалідності як працюючий пенсіонер, за його заявою.

З 04.11.2008 позивач отримував пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком як непрацюючий пенсіонер, за його заявою.

01 січня 2009 року позивачу було проведено перерахунок пенсії як непрацюючому пенсіонеру з додаванням страхового стажу, який складав 37 років 06 місяців 28 днів.

Після цього, позивачу за його заявою від 03.02.2011 було проведено перерахунок пенсії з додаванням стажу згідно наданих довідок про стаж роботи.

Після чого, на підставі розпорядження від 30.11.2011, позивачу нарахована пенсія по інвалідності 3 групи загального захворювання замість пенсії по інвалідності в розмірі пенсії за віком.

10 січня 2012 року ОСОБА_1 подав заяву про перерахунок пенсії згідно довідки, яка видана ДП "Луганськвугілля" від 28.12.2011 року за № 1389.

На підставі вказаної заяви при перерахунку пенсію позивачу обчислено загальний стаж роботи 37 років 10 місяців 08 днів, в тому числі 04 роки 04 місяці 01 день (2 роки 3 місяці 24 дні - робота на підземних роботах; 2 роки та 7 днів - зарахована військова служба, до якої і після якої була зарахована робота на підземних роботах) - стаж на підземних роботах 2 роки 8 місяців 17 днів.

Згідно листа Департаменту пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України від 18.10.2012 за № 22783/Т1 було розраховано страховий стаж позивача, який отримував пенсію за інвалідністю, та станом на 18.10.2012 його страховий стаж складав 42 роки 6 місяців 25 днів, в який зараховано період з дня встановлення інвалідності до дня досягнення пенсійного віку - 2 роки 8 місяців 17 днів (період з дня встановлення інвалідності позивачу до дня досягнення пенсійного віку).

31 січня 2014 року ОСОБА_1 подав заяву про переведення з пенсії по інвалідності на пенсію за віком.

В період з дня встановлення позивачу інвалідності та по 22.08.2009 року, йому було зараховано 2 роки 8 місяців 17 днів додаткового стажу на підставі ст. 26 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування".

Згідно письмових доказів у справі, позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами щодо нарахування пенсії, з урахуванням стажу роботи 42 роки 6 місяців 25 днів.

Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з обгрунтованості позовних вимог в частині зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії за віком з врахуванням страхового стажу 39 років 10 місяців 8 днів.

Суд апеляційної інстанції вважає дані висновки передчасними та зазначає наступне.

Основним спірним питанням у даній справі, з огляду на позовні вимоги та підстави відмови у перерахунку пенсії, викладені у листах-відповідях пенсійного органу, є встановлення наявності у позивача права на перерахунок пенсії з урахуванням страхового стажу 42 роки 6 місяців 25 днів, врахування до страхового стажу ОСОБА_1 роботи з ремонту та заправці акумуляторів з 06.04.1992 по 16.10.2000, а також правомірність відрахування з пенсії позивача сум переплати у розмірі 4200,00 грн.

Основні принципи, засади і механізми призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV.

Положеннями ч. 1 ст. 44 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування" (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що заява про призначення (перерахунок) пенсії та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Подання та оформлення документів для призначення пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", затвердженим постановою правління ПФУ 25 листопада 2005 року № 22-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі Порядок № 22-1).

Згідно п. 5 зазначеного Порядку № 22-1 (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) днем звернення за пенсією вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви про призначення, перерахунок, відновлення або переведення з одного виду пенсії на інший. Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі, якщо до заяви про призначення, відновлення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис. Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за пенсією вважається день приймання заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. Якщо документи, які необхідно подати додатково, протягом трьох місяців не подані, пенсія призначається, відновлюється за наявними документами. У подальшому при надходженні додаткових документів пенсія перераховується зі строків, передбачених пунктом четвертим статті 45 Закону ( 1058-15 ). Днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший вважається день приймання органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами.

Документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії (ч. 5 ст. 45 Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування").

З аналізу наведених норм права слідує, що підставою для призначення пенсії є відповідна заява особи та додані до неї необхідні документи, подані до уповноваженого органу ПФУ в установленому порядку, за результатом розгляду яких пенсійний орган приймає відповідне рішення.

Так, листи-відповіді Чугуївського ОУПФУ Харківської обл., надані на заяви позивача про перерахунок пенсії, за своєю правовою природою не є рішенням суб`єкта владних повноважень.

Зважаючи на зміст ч.2 ст.19 Конституції України відповідач зобов`язаний діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями Закону України "Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування", а також Порядком № 22-1 не передбачено надання відповідачем відповіді листом на заяву про перерахунок пенсії, натомість останній зобов`язаний прийняти рішення про перерахунок пенсії або про відмову у здійсненні такого перерахунку.

Враховуючи вищезазначені норми права, а також те, що відповідачем не було прийнято рішення за результатом розгляду заяв позивача про перерахунок пенсії, крім того, пенсійний орган не пропонував позивачу надати додатково документи, в разі їх відсутності, колегія суддів прийшла до висновку про те, що надані відповіді листами Чугуївського ОУПФУ Харківської обл. є необґрунтованими та протиправними, а тому колегія суддів вважає за доцільне зобов`язати відповідача повторно розглянути питання щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог чинного пенсійного законодавства.

Щодо вимоги позивача про врахування до страхового стажу роботи з ремонту та заправці акумуляторів з 06.04.1992 по 16.10.2000, колегія суддів зазначає, що відповідач також належним чином не розглянув дане питання. Позивачу не запропоновано надати додаткові документи на підтвердження страхового стажу роботи по ремонту та заправці акумуляторів, Управлінням не було вчинено дій щодо витребування додаткових документів у підприємства, де працював позивач, та не вчинені дії щодо перевірки поданих документів.

Щодо відрахування з пенсії позивача надміру сплаченої суми в розмірі 4200,00 грн., колегія суддів зазначає, що листом від 08.05.2012 № 1526/Т-14 пенсійний орган повідомив позивача про виникнення переплати пенсії у сумі 4019,17 грн., а тому про прийняте рішення щодо відрахування з пенсії зазначених сум позивач був обізнаний, проте за захистом своїх прав звернувся лише 14.11.2017, тобто з пропуском встановленого КАС України шестимісячного строку звернення до суду.

Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у ст. 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини «Пономарьов проти України» (№ 3236/03) зазначено, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини «Перез де Рада Каванілес проти Іспанії» зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (Affaire prez de Rada Cavanilles c. Espagne № 116/1997/900/1112).

Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» зазначено, що правило встановлення обмежень звернення до суду у звязку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, слід звертати увагу на обставини справи (Ilhan v. Turkey № 22277/93).

Відтак, з метою забезпечення принципу правової визначеності та запобігання порушенню принципу верховенства права суди повинні досліджувати дотримання строку звернення до суду, причини його пропуску та послідовно застосовувати відповідні правові наслідки його спливу.

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, а також пропуск строку звернення до суду з даною позовною вимогою, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для її задоволення.

З огляду на вищезазначене та враховуючи положення ст. 317 КАС України, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про задоволення вимог апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Ухвалюючи дану постанову, суд апеляційної інстанції вирішує питання про розподіл судових витрат.

Згідно частин 1 та 2 статті 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Під час прийняття постанови суд, зокрема, вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати (стаття 322 Кодексу адміністративного судочинства України).

За змістом частин 1 та 6 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_3 було сплачено судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 640,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.889735361.1 від 10.11.2017 та апеляційної скарги у розмірі 1057 грн. 20 коп., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 05.03.2019.

Зважаючи на те, що суд апеляційної інстанції скасовує рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 08.11.2018 по даній справі та ухвалює постанову про часткове задоволення позову ОСОБА_1 ., вирішуючи питання про розподіл судових витрат, колегія суддів вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги в сумі 848,60 грн., за рахунок бюджетних асигнувань Чугуївського ОУПФУ Харківської обл.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 08 листопада 2018 року по справі № 636/4014/17 скасувати.

Ухвалити постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Зобов`язати Чугуївське об`єднане управління Пенсійного фонду України Харківської області розглянути питання щодо перерахунку пенсії ОСОБА_1 відповідно до вимог чинного законодавства.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити

Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір, сплачений за подачу позовної заяви в сумі 320,00 грн. та подачу апеляційної скарги в сумі 528,60 грн, а всього - 848 (вісімсот сорок вісім) грн. 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Чугуївського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Харківської області.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Постанова складена в повному обсязі 21.05.2019