Справа № 460/350/19
Суддя: Матковська Зоряна Мирославівна
Дата ухвалення: 2019-05-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2019 рокуЛьвів№857/4118/19

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Матковської З.М.,

суддів: Бруновської Н.В., Затолочного В.С.,

при секретарі судового засідання: Луців І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року про відмову в забезпеченні позову у справі №460/350/19, головуючий суддя Недашківська К.М., повний текст складений 12.03.2019р., за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Володимирецької селищної ради Володимирецького району Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з адміністративним позовом до Володимирецької селищної ради Рівненської області про визнання протиправним та скасування рішення, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

07 березня 2019 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом зобов`язання Володимирецької селищної ради в особі селищного голови О.Осмоловича перерахувати на депозитний рахунок Рівненського окружного адміністративного суду або на картковий рахунок позивача на відповідальне зберігання суму еквівалентну 80000 доларів США, що в перерахунку у національну валюту за курсом НБУ на дату подачі позову складає 2160000 грн., для їх збереження до вирішення позову по суті.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року заяву ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову залишено без задоволення.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, позивачем подана апеляційна скарга, в якій зазначає, що вважає ухвалу суду такою, що прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Зазначає, що для вжиття заходів забезпечення позову вказує наявність очевидних ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень №1557 від 24.01.2019, оскільки оскаржуване рішення прийняте з грубим порушенням вимог законодавства. Крім того, апелянт вказав, що таке рішення є дискримінаційним, спрямованим на невиконання судових рішень щодо придбання його сім`ї житла. Апелянт вказує, що невжиття заходів забезпечення позову загрожує правам позивача, істотно ускладнить чи унеможливить виконання рішення суду, тому просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та прийняти нову ухвалу, якою задовольнити заяву позивача про забезпечення позову.

Відповідачем поданий відзив на апеляційну скаргу, суть якого зводиться до того, що рішення суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм процесуального права, при повному та всебічному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, доведеністю обставин, що мають значення для справи. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання. Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, неприбуття в судове засідання сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату, час і місце апеляційного розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовив з тих підстав, що доводи позивача не свідчать в чому полягає існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або про те, що захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, вважає їх вірними та такими, що відповідають нормам матеріального права та обставинам справи з огляду на наступне.

За приписами частини першої статті 150 КАС України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до частини другої статті 150 КАС України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Зі змісту наведеної норми слідує, що підставами для вжиття заходів забезпечення позову можуть стати такі обставини: очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень; очевидними є ознаки порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю; невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду; невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист; невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Наведений перелік підстав забезпечення позову є вичерпним.

За правилами частини першої статті 151 КАС України, позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Відповідно до частини другої статті 151 КАС України, суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

З матеріалів заяви вбачається, що предметом спору даної адміністративної справи є визнання протиправним та скасування рішення Володимирецької селищної ради Рівненської області №1557 від 24.01.2019 щодо виконання на конкурсній основі судових рішень судів в частині забезпечення сім`ї позивача житлом; стягнення з відповідача матеріальної шкоди (збитки) в національній валюті (гривні) у сумі еквівалентній 80000 доларів США за курсом Національного банку України на день перерахунку, що на час подачі позову становить 2160000 грн.; стягнення моральної шкоди у розмірі 200000 гривень.

Заявник вказує, що очевидними є ознаки протиправності такого рішення суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням. Невжиття заходів забезпечення позову істотно ускладнить чи взагалі унеможливить виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача, тому позивач обрав саме такий вид забезпечення позову як перерахування коштів.

Суд з урахуванням доказів, наданих заявником на підтвердження своїх вимог, пересвідчується, зокрема в тому, чи існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду про задоволення позову.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Обов`язковою передумовою вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованість відповідних вимог сторони, в тому числі з зазначенням очевидних ознак протиправності оскаржуваних рішення, дії або бездіяльності, очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам останньої, неможливості у подальшому без вжиття таких заходів відновлення прав особи та обов`язковим поданням доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. При цьому, ознаки протиправності повинні бути пов`язані саме з порушеними правами, свободами чи інтересами.

Щодо посилання апелянта на наявність очевидних ознак протиправності рішення Володимирецької селищної ради Рівненської області №1557 від 24.01.2019 щодо виконання на конкурсній основі судових рішень судів в частині забезпечення сім`ї позивача житлом та порушення таким рішенням прав, свобод або його інтересів, то суд першої інстанції також вірно зазначив, що перевірка протиправності рішення можлива лише на підставі з`ясування фактичних обставин справи, а також оцінки належності, допустимості і достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку доказів у їх сукупності під час судового розгляду справи на підставі позову, про забезпечення якого просить позивач.

Натомість, вжиття заходів забезпечення позову у зв`язку з наявністю ознак протиправності оскаржуваного рішення в даному випадку може свідчити про передчасний висновок суду про очевидну протиправність спірного рішення, що є неприпустимим та не відповідає призначенню правового інституту забезпечення адміністративного позову.

Крім того, не можуть взятися до уваги судом посилання позивача на отримані збитки, оскільки дане питання входить в предмет спору і буде розглядатися під час розгляду справи по суті.

Із вищевикладеного слідує, що вид забезпечення позову, заявлений у заяві про забезпечення позову та позовна вимога про стягнення збитків в розмірі 80000 доларів США фактично є тотожними.

Крім цього, судом першої інстанції правильно зазначено, що вирішуючи питання про забезпечення позову, в даному випадку, суд бере до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, враховує співрозмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи.

Отже, у разі задоволення заяви позивача та забезпечення позову шляхом зобов`язання Володимирецької селищної ради в особі селищного голови О.Осмоловича перерахувати на депозитний рахунок Рівненського окружного адміністративного суду або на картковий рахунок позивача на відповідальне зберігання суму еквівалентну 80000 доларів США, що в перерахунку у національну валюту за курсом НБУ на дату подачі позову складає 2160000 грн., для їх збереження, суд фактично вирішить спір по суті заявлених позовних вимог, що не узгоджується з метою застосування правового інституту забезпечення позову.

Також судом першої інстанції правильно зазначено, що нормами Кодексу адміністративного судочинства України не передбачений такий вид забезпечення позову як перерахування грошових коштів на депозитний рахунок суду чи картковий рахунок позивача у справі.

З урахуванням наведеного вище, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивачем не обґрунтовано належними та допустимими доказами необхідність забезпечення позову та не доведено обґрунтованості застосування обраного заявником способу (заходу) забезпечення такого позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.

Приведені в апеляційні скарзі доводи, висновку суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування ухвали суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.

Відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати перерозподілу не підлягають.

Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Рівненського окружного адміністративного суду від 12 березня 2019 року про відмову в забезпеченні позову у справі №460/350/19 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя З. М. Матковська
судді Н. В. Бруновська
В. С. Затолочний
Повний текст постанови складено 24.05.2019р.